ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 2, 1999-07-20 11:00

אברהם פורז: הפגישה שלנו היום נעשתה לפי יוזמתי משום שאני מוטרד.

אברהם פורז: לא מהעניין של הלוויין, שהוא עניין גמור, ברור שהוא יהיה, אלא מדרך ההתקנה של צלחות הקליטה.

אברהם פורז: הייתי בתחושה, וגם לאחר התכתבות שהיתה לי עם גורמים שונים, שאנחנו במצב פרוץ ושמשעה ששידורי הלוויין יתחילו לעבוד הצלחות יותקנו ללא שום הגבלה בכל מקום.

אברהם פורז: התוצאה תהיה מיפגע אסתטי קשה מאוד.

אברהם פורז: בשעתו, עוד לפני הקמת הטלוויזיה בכבלים, עודכן חוק הכבלים האיזוריים, או משהו כזה.

אברהם פורז: המטרה העיקרית היתה להסיר את יער האנטנות המכוערות, שנראות כמו סולמות, מגגות הבתים (בעיקר במזרח ירושלים אך גם במקומות אחרים) ולעשות דבר יותר אסתטי.

אברהם פורז: בינתיים באה הטלוויזיה בכבלים שפתרה באופן חלקי את העניין, אם כי האנטנות הישנות, חלקן אנטנות שכבר 15 שנים לא משתמשים בהן, עדיין תקועות על הגגות.

דני מורגנשטרן: מפחדים להוריד אותן, שמא זה ייפול על המתקינים.

אברהם פורז: אני גם חושב שלכל אחד יש איזה חלום שאולי יום אחד הכבלים יעצבנו אותו ואז הוא יתנתק וייחזור לקלוט מהאוויר.

מיכל רפאלי-כדורי: או מהלוויין.

אברהם פורז: או חשש שמא הכל יקרוס בשל השליטה בבזק וכדומה.

אברהם פורז: מכל מקום, ה-DBS הוא DBS.

אברהם פורז: הייתי רוצה לשמוע, בעיקר מאנשי משרד התקשורת ומאנשי משרד הפנים, איך אתם נערכים לכך שהצלחות האלה לא יהוו מיפגע אסתטי ולא יותקנו באופן כמו שראיתי במדינות במזרח אירופה.

אברהם פורז: זה כניראה היה בתקופה הקומוניסטית, שלא היתה שום אפשרות לעשות את זה באופן אחר, אז התקינו את הצלחות בלי רחמנות.

מיכל רפאלי-כדורי: אני מבקשת להציג.

מיכל רפאלי-כדורי: אמור להגיע לכאן גם מר דוד ברודט, יושב-ראש מועצת המנהלים שלנו.

מיכל רפאלי-כדורי: שמי מיכל רפאלי-כדורי.

מיכל רפאלי-כדורי: אני סמנכ"ל בחברת DBS.

מיכל רפאלי-כדורי: נמצאים איתי עו"ד מוריאל מטלון, היועץ המשפטי שלנו ומר מוטי לפיד, מנהל ההקמה.

ויצמן שירי: נושא הדיון הוא ה-DBS, או שהנושא הוא בכלל אנטנות?

אברהם פורז: רק האנטנות.

ויצמן שירי: אז מה כל העניין?

אברהם פורז: יש פריבילגיה ליושב-ראש ועדה לקבוע את סדר היום.

אברהם פורז: שידורי הלוויין - ויסבירו את זה עוד מעט פה - אמורים להיקלט על-ידי צלחות קליטה.

אברהם פורז: זה אנטנה שנראית כמו צלחת.

אברהם פורז: אני נותן לכם 10 דקות להסביר את העניין.

אברהם פורז: תסבירו גם איך אתם נערכים לשמור על האסתטיקה.

מיכל רפאלי-כדורי: קודם כל אני רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה שנתן לנו אכסניה.

מיכל רפאלי-כדורי: חבר הכנסת אברהם פורז ידוע בתמיכתו בשני גורמי שידור, שהוא היה מעורב בהקמתם:

מיכל רפאלי-כדורי: בזכייני ערוץ 2, כיושב-ראש ועדת המשנה; ובכבלים, כיושב-ראש מועצת הכבלים הראשון.

אברהם פורז: הייתי ראש מינהלת הקמת של הערוץ השני.

מיכל רפאלי-כדורי: והיית גם יושב-ראש ועדת-המשנה בכנסת.

אברהם פורז: זו היתה מליאת ועדה ולא ועדת-משנה.

מיכל רפאלי-כדורי: כל מבוקשי הוא שנקבל בתחילת הדרך שלנו וגם אחר-כך את אותה תמיכה שנתת להם, ואתה עדיין נותן, ולא פחות ממנה.

מיכל רפאלי-כדורי: אני לא יודעת אם כל חברי הכנסת כאן יודעים, בוודאי החדשים לא היו מעורבים בחקיקה של ה-DBS.

מיכל רפאלי-כדורי: אני מרגישה צורך קצת להמתיק את האמירה.

מיכל רפאלי-כדורי: אמרת שה-DBS זה עניין גמור, כאילו ניכפה על עם ישראל עונש.

מיכל רפאלי-כדורי: הדבר הטוב ביותר שהולך לקרות לעם ישראל בתחום השידורים זה ה-DBS.

מיכל רפאלי-כדורי: זה לא דבר גמור.

מיכל רפאלי-כדורי: זה דבר טוב שהולך לקרות.

מיכל רפאלי-כדורי: כל העולם הולך לתחרות.

מיכל רפאלי-כדורי: פעם ראשונה תיפתח תחרות בכבלים וזה ישפר גם את הכבלים.

מיכל רפאלי-כדורי: זה בוודאי בפני עצמו יביא מוצר חדש לגמרי לעיר, לפריפריה ולישובים שלא היו מחוברים לכבלים.

מיכל רפאלי-כדורי: מדובר בטלוויזיה העכשווית העתידית, שמגיעה לכל בית באמצעות צלחת, שתיכף נדבר עליה, ולא אנטנה.

מיכל רפאלי-כדורי: זו צלחת קטנה ואסתטית, ידידותית לסביבה, שרק קולטת ואין בה שום היבטים של קרינה.

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו בהחלט הולכים להיות אחד הדברים הטובים שייקרו פה בענף הזה.

מיכל רפאלי-כדורי: לכן חשוב שחברי הכנסת החדשים יידעו שהצלחת זה רק אחד האספקטים של מה שאנחנו מביאים.

מיכל רפאלי-כדורי: זה ממש רק המיתקן הטכני האלמנטרי.

מיכל רפאלי-כדורי: כשקיבלנו את הרישיון, או כשהגשנו את הבקשה, ראינו בהתקנת צלחות על גגות הבניינים אסטרטגיה עיסקית-שיווקית-טכנולוגית.

מיכל רפאלי-כדורי: מבחינתנו זה המצב העדיף.

מיכל רפאלי-כדורי: הרישיון שלנו בנוי כך.

מיכל רפאלי-כדורי: זה רעיון שאנחנו הצענו ולא כורח מבחינתנו.

מיכל רפאלי-כדורי: מדובר בצלחת באורך 1.20 מטר על הגג, מאוד אסתטית, מאוד יפה.

נעמי חזן: על כל גג?

מיכל רפאלי-כדורי: אני מקווה שעל כל גג.

מיכל רפאלי-כדורי: על כל גג שיירצה.

אחמד טיבי: פעם זה היה ככה, היו אנטנות על כל הגגות.

מיכל רפאלי-כדורי: בוודאי על כל גג של בית משותף שיירצה תהיה צלחת אחת בקוטר 1.20 מטר.

מיכל רפאלי-כדורי: אני רוצה לציין שהיום לפי חוק הבזק כל אדם יכול להתקין צלחת בגודל של עד 2.45 מטרים בלי לקבל רישיון ממשרד התקשורת.

מיכל רפאלי-כדורי: זאת אומרת, צלחת שהיא גדולה פי 2 מהצלחת שאנחנו עומדים להביא לגגות.

מיכל רפאלי-כדורי: הצלחת על הגגות גדולה פי 2 מצלחות שיילכו לבתים בודדים, שהן בגודל של 60 סנטימטרים ושוקלות כקילוגרם אחד.

מיכל רפאלי-כדורי: הן בגודל של פיצה משפחתית וצבועות בצבעים יפים.

מיכל רפאלי-כדורי: אם חברי הכנסת רוצים לראות, זאת הצלחת הגדולה מבין השתיים וזאת הצלחת הקטנה.

מיכל רפאלי-כדורי: אני מוכנה להעביר את התמונות.

מיכל רפאלי-כדורי: מדובר במיתקן אסתטי, קל.

מיכל רפאלי-כדורי: אגב, אנשי השיווק שלנו משקיעים בו ימים ולילות בעיצוב וצביעה.

מיכל רפאלי-כדורי: מדובר בחומר מאוד ידידותי.

יורי שטרן: האם אפשר לקבל צלחת אחת כזאת לניסוי?

ויצמן שירי: אתה תפתור הרבה בעיות אם תשים אחת כזאת לניסיון על הגג שלך.

מיכל רפאלי-כדורי: קודם כל, כדאי שחברי הכנסת יידעו שהמצב החוקי הנוכחי היא שכל אחד יכול לשים צלחת בגודל של 2.48 מטרים על הגג.

אחמד טיבי: קודם הערבים.

אחמד טיבי: אתה יודע למה?

אחמד טיבי: כי אנחנו לא זוכים לשירות כבלים בחלק מהמקומות.

מיכל רפאלי-כדורי: אנשי משרד התקשורת יעידו שכל אחד יכול לשים צלחת בקוטר של 2.48 מטרים על הגג.

מיכל רפאלי-כדורי: כדאי שייבואו צלחות הלוויין ויירדו הצלחות בגודל 2.48 מטרים.

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו באמת מעדיפים, מכל סיבה שהיא, שהמסלול הפשוט יהיה על הגג.

מיכל רפאלי-כדורי: אבל - ויש פה כמה חברי כנסת, לרבות היושב-ראש, שבאים מדיסציפלינה של זכויות אזרח, זכויות אדם ודמוקרטיה - לא יכול להיות שאדם לא יוכל לשים צלחת, שהיא איזשהו מפתח לעולם של מידע, של חדשות, של חופש בחירה, של חופש ביטוי - ואני בכלל לא נכנסת להיבטים המשפטיים, עליהם ירחיב מה מוריאל מטלון, כולל מובאות מאוד מרתקות מהעולם בעניין הזה - לא יכול להיות שאדם שוועד הבית שלו או שכניו יתנגדו מאיזושהי סיבה לשים את זה על הגג, אם הוא יהיה היחיד בבניין שיירצה צלחת, לא יוכל לשים את הצלחת הקטנה מבין השתיים אצלו על המרפסת או על החלון, במידה וטכנולוגית הבית הזה מאפשר את זה.

מיכל רפאלי-כדורי: יהיו בתים שבהם יכול להיות שלא תתאפשר מבחינה טכנולוגית קליטת שידורי הלוויין.

אחמד טיבי: מה גודל הצלחת הקטנה מבין השתיים?

מיכל רפאלי-כדורי: 60 סנטימטרים.

מיכל רפאלי-כדורי: גודלה כגודל פיצה ב"דומינוס פיצה".

מיכל רפאלי-כדורי: אני חוזרת ומדגישה, אנחנו נישמח לכל עזרה שהוועדה הזאת חושבת שצריך לתת לנו.

אברהם פורז: נתקלנו בשעתו בבעיה, אני לא יודע אם היועצים המשפטיים שלכם מודעים לכך, לגבי התקנת רשת כבלים בבית משותף.

אברהם פורז: אנחנו תיקנו את החוק.

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו מצפים ממך לאותו מסלול שעשית לכבלים, לתמיכתך.

אברהם פורז: אם מותר לי לומר, אני מוכן לעזור לכם - אני יכול לדבר בשמי, אני לא יכול לדבר בשם כולם - בכל חקיקה שתפקידה להשאיר צלחות קליטה על הגגות.

אברהם פורז: אבל אני לא רוצה שכתוצאה מזה יווצר מצב שאנחנו ניראה בתים שבהם בכל המרפסות יש צלחת.

מיכל רפאלי-כדורי: אני חוזרת ומדגישה, האינטרס שלנו - עיסקית, שיווקית וטכנולוגית - הוא שהצלחות תהיינה על הגג.

מיכל רפאלי-כדורי: מכל בחינה שהיא.

מיכל רפאלי-כדורי: זה הרישיון שלנו.

מיכל רפאלי-כדורי: כך אנחנו ביקשנו ממשרד התקשורת וכך אושר לנו.

ויצמן שירי: האם זאת צלחת אחת לגג של בית משותף?

ויצמן שירי: אם יש 40 דיירים בבניין, האם תותקן רק צלחת אחת?

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו לוקחים ועדות נורא ברצינות ועשינו הרבה עבודה.

ויצמן שירי: חשוב מאוד שתסבירו את הדבר הזה, שמא יהיה מצב שיהיו לנו כאילו עוד 40 דודי שמש על הגג.

מיכל רפאלי-כדורי: צילמנו את סמנכ"ל השיווק שלנו על גג בניין לצד צלחת.

נעמי חזן: אני שמחה שהיא אישה.

מיכל רפאלי-כדורי: יש לנו 3 סמנכ"ליות, כמו במרצ (3 חברות כנסת).

ויצמן שירי: הדוגמא כאן היא לא כל-כך טובה.

ויצמן שירי: שאלתי אם זה על הגג או על המרפסת.

ויצמן שירי: ברומניה זה במרפסת.

אברהם פורז: זה מה שאסור שיהיה, שהצלחת תעמוד על המרפסת.

מיכל רפאלי-כדורי: אני לא יודעת למה כולכם נוסעים לרומניה.

מיכל רפאלי-כדורי: לדעתי יש גם אנשים שנוסעים לאנגליה, לצרפת, לספרד, לאיזורי התיירות באירופה, שיש בה 20 מיליון - - -

אברהם פורז: ובהודו עוד יותר מלוכלך.

אברהם פורז: אז מה?

מיכל רפאלי-כדורי: אתם מתעקשים משום מה על רומניה.

מיכל רפאלי-כדורי: מישהו צילם לכם, או לעיתונים, צלחות בהתקנה פרועה.

ויצמן שירי: פעם ראשונה שאני רואה את הדבר הזה וזו פעם ראשונה שטסתי לרומניה.

מיכל רפאלי-כדורי: אני לא יודעת למה כולם נוסעים לרומניה.

מיכל רפאלי-כדורי: אנגליה היא ארץ יפה, צרפת היא ארץ יפה, וכך גם ספרד.

מיכל רפאלי-כדורי: יש שם 20 מיליון צלחות לוויין קטנות, אסתטיות.

מיכל רפאלי-כדורי: לא שמתי לב שבעקבות זה התיירות ירדה באירופה.

מיכל רפאלי-כדורי: כולם נוסעים לרומניה לראות את הצלחות הגדולות?

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו לא העולם השלישי, ובוודאי ה-DBS מביא את ה-state of the art ואין שום סיבה להערות האלה.

ויצמן שירי: האם תוכלי לענות על השאלה, האם בבית משותף הצלחת היא אחת לכל הבניין?

מיכל רפאלי-כדורי: אכן, היא צלחת אחת משותפת.

ויצמן שירי: אז הדוגמא הזאת היא לא דוגמא טובה.

אברהם פורז: הם אמרו דבר אחר.

אברהם פורז: הם אמרו שאם אי אפשר להתקין על הגג אז לא נורא אם יתקינו במרפסות.

ויצמן שירי: אם הצלחת היא בגודל הזה אז אין גג שאי אפשר להתקין את הצלחת הזו עליו.

מיכל רפאלי-כדורי: אני מבקשת שחברי הכנסת יחשבו שאם יש מניעה ואדם בכל זאת רוצה לבחור כיצד לקבל את הבידור שלו, את האינטרנט שלו או את המידע שלו - כי בכל זאת זה לא מיתקן כמו מזגן, זה מיתקן שהוא קצת שונה - אני חושבת שצריך להתייחס לזה אחרת.

מיכל רפאלי-כדורי: יש פסיקות, אגב, בארצות-הברית - - -

אברהם פורז: נשמע את העניין המשפטי.

אברהם פורז: מה מונע להתקין רק על הגג, אם בכלל?

מוריאל מטלון: אני רוצה להתחיל בציטוט של דברי הכנסת, מדברי חבר הכנסת פורז ב1997- באותה סוגייה לגבי הכבלים.

מוריאל מטלון: חבר הכנסת פורז אמר: "כמו שמותר לך לקבל חשמל, מותר לך לקבל מים ומותר לך לקבל טלפון בלי שהשכנים יגידו: לא, אתה לא תתחבר, כך הזכות לקבל שירותי טלוויזיה היא זכות בסיסית של כל אדם".

אברהם פורז: על זה אין ויכוח.

אברהם פורז: רצית שאני אחזור בי מזה?

מוריאל מטלון: להיפך, אני רוצה לקבע את הדברים.

קריאה: הוא רצה שזה יופיע בדברי הכנסת ב1999-.

מוריאל מטלון: הזכות הזאת היא זכות בסיסית.

מוריאל מטלון: אנחנו בהחלט נקדם חקיקה שבה ייעשה תיקון חוק זהה לזה שנעשה לגבי הכבלים.

אברהם פורז: האם לדעתך היום, אם אתם באים לבית משותף ואין הסכמה של ועד הבית, ויש שטח על הגג, האם יש מניעה?

אברהם פורז: זאת אומרת, האם יתכן שלא תוכלו להתקין בגלל מכשול חוקי?

מוריאל מטלון: אני חושב שהמצב יהיה שבסופו של דבר אם נגיע לבית-המשפט העליון, אחרי 10 שנים הוא יפסוק שגם במצב הנוכחי הקיים יש זכות לאדם להתקין צלחת.

ויצמן שירי: על הגג לא תהיה לך שום בעיה להתקין כי זה גג משותף.

ויצמן שירי: כמו שבזמנו היו מתקינים אנטנת טלוויזיה על הגגות.

ויצמן שירי: גם אין בעיה למי שרוצה להתקין דודי שמש או מעבים של מזגני אוויר שמונחים על הגג.

ויצמן שירי: השאלה היא רק אם בזה שהתקנת על הגג פתרת את הבעיה.

מוריאל מטלון: זאת בדיוק הנקודה.

מוריאל מטלון: יש 3 סיבות טובות מדוע צריך לתת לאזרח את חופש הבחירה בין האפשרות הראויה והרצויה, שצריך לעודד אותה, לצלחת אחת על הגג, של 1.20 מטר - שאגב לא יראו אותה, זה לא איזשהו יער של צלחות שניראות למרחוק.

אברהם פורז: לגבי התקנה על הגג אין לנו ויכוח.

אברהם פורז: נמקד את השאלה.

אברהם פורז: אם ועד הבית מסכים - אין בעיה.

אברהם פורז: השאלה היא מה קורה אם ועד הבית לא מסכים, מאיזשהו טעם.

אברהם פורז: האם אז יש בעיה להתקין?

אברהם פורז: האם לדעתך יש בעיה משפטית?

אברהם פורז: האם החוק לא נותן אפשרות?

מוריאל מטלון: אני חושב שהחוק כפי שהוא קיים היום - יש סכנה שתהיה מניעה.

מוריאל מטלון: הדבר יכול להיגרר לבתי-משפט.

מוריאל מטלון: התוצאה תהיה שעד שתהיה פסיקה עשר שנים אחר-כך - - -

ויצמן שירי: שינוי בחזית בית דורש תיקון בחוק.

ויצמן שירי: אתה לא יכול להתקין מזגן בחזית הבית.

מוריאל מטלון: העובדה שאדוני טרח והעביר חקיקה ספציפית לעניין הכבלים, שהיתה עוד יותר פשוטה, כי בכבלים אתה לא רואה כלום, וגם שם היה צורך בחקיקה, אני חושב שהיא אומרת שייתכן וצריך חקיקה גם כדי להתקין צלחות על הגגות.

אברהם פורז: האם חשבתם איך צריך לתקן את החוק באופן שייענה על הבעיה?

מוריאל מטלון: דיברנו עם המועצה ועם המינהלת, שאני מבין שדיברו עם משרד המשפטים והם נמצאים כאן.

מוריאל מטלון: אני מניח שתהיה יוזמה, או מהכיוון הזה או יוזמה מבורכת של חברי כנסת, כדי להסדיר תיקון חקיקה.

אברהם פורז: האם אתם מוכנים להציע לנו איזה נוסח שלדע

אברהם פורז: תכם היה פותר לכם את הבעיה?

מוריאל מטלון: אנחנו מוכנים להציע נוסח.

מוריאל מטלון: אבל אני רוצה לומר שיחד עם זה חשוב מאוד לשמור עדיין על חופש הבחירה, שייאפשר לאזרח אם מאיזושהי סיבה - בין אם מסיבה משפטית או מסיבה אחרת - -

אברהם פורז: גם בחוק הכבלים יש סעיפים שיכולים למנוע.

מוריאל מטלון: - - ויכולות להיות גם סיבות טכניות, כפי שהסבירו לנו - - -

אברהם פורז: העניין ברור.

מוריאל מטלון: אני רוצה להגיד עוד מילה אחת על דוגמאות בעולם, בארצות-הברית ובאנגליה.

מוריאל מטלון: בארצות-הברית יצאה חקיקה של ה-FCC (ה-Federal Communication Commission), חקיקה פדרלית מ1996-, שאומרת שכל הגבלה, לרבות על-ידי חוקי אחת ממדינות ארצות-הברית, או רשות מקומית, או הגבלה על-ידי דיני רישוי ובנייה, או תקנות בית משותף (קונדומיניום), או אפילו הסכם פרטי, הסכם שכירות בין צדדים, ששוללת או מגבילה את האפשרות להתקין צלחת לקליטת DBS בקוטר של מטר אחד או פחות - ובאלסקה קבעו שאין הגבלה כי שם הצלחות צריכות להיות יותר גדולות - היא בלתי חוקית והיא אסורה.

מוריאל מטלון: באנגליה ב1998- הפרלמנט קבע הוראה דומה, שאמרה שצלחת עד קוטר של 90 סנטימטר לא טעונה שום רישוי ואפשר להתקין אותה באופן ביתי.

מוריאל מטלון: שם, זה מעניין, השר שהגיש את ההוראה היה גם שר של environment and transportation.

נעמי חזן: אבל אתם לא מציעים צלחת בגודל כזה.

מוריאל מטלון: אנחנו מדברים על צלחת בגודל 60 סנטימטר, הצלחת התקנית.

מוריאל מטלון: נאמר שם: "They will have a minimal impact on the appearance of the environment but will increase consumer choice and promote competition in the tele-communication industry".

מוריאל מטלון: לכן אנחנו אומרים: חשוב לשמור גם על הצינור הזה.

אברהם פורז: העניין ברור.

אברהם פורז: נעבור לשמוע את אנשי משרד התקשורת.

מיכל רפאלי-כדורי: אולי בכל זאת תשמע את מר מוטי לפיד מה-DBS, שהוא איש טכני, מנהל ההקמה שלנו.

מוטי לפיד: גם אם תהיה חקיקה שמאפשרת לשים צלחת על גג בבניין משותף עדיין יש הרבה בתים שהם פנטהאוזים, שהמפתחות לגג נמצאים בידי אדם פרטי.

מוטי לפיד: נתקלתי בזה לאחרונה כשניסיתי להתקין בבית שלי והייתי צריך לבקש אישור מהדיירים.

מוטי לפיד: מכיוון שאנחנו חברים אז הוא נתן אבל אם אנחנו לא היינו חברים - - -

אברהם פורז: אם יש חוק אז אתה לא צריך להיות חבר של אף אחד.

אברהם פורז: אז החוק אומר.

אברהם פורז: מה קורה אם שמת את האוטו בחנייה והחבר שלך פוצץ לך אותו?

אברהם פורז: אז אתה הולך למשטרה.

ויצמן שירי: גם אם זה גג פרטי, יש לך את הפיר, שהוא משותף, ואתה יכול להניח את זה על הפיר.

ויצמן שירי: תמיד יש מערכות שהן משותפות, בכל בניין.

אברהם פורז: רבותי חברי הכנסת, אני מציע שאנחנו נשמע קודם את האורחים שלנו.

אברהם פורז: אחר-כך אנחנו נדבר.

אברהם פורז: מר האוזר, איפה אתה עומד בעניין הזה?

צבי האוזר: קודם כל אני רוצה לנצל את ההזדמנות, חבר הכנסת פורז, ולברך אותך על היבחרך לראשות הוועדה.

צבי האוזר: אתה ליווית את הנושא הזה, כמו את שאר נושאי התקשורת, לפחות ב3- השנים האחרונות שאני הסתובבתי כאן.

אברהם פורז: בחלק מהמיקרים הייתי כמו בכדורסל, כשניסיתי למנוע פעולות שלכם.

מיכל רפאלי-כדורי: אגב, בחדר הזה יושבים שלושה יושבי-ראש מועצת הכבלים, 2 לשעבר ואחד בהווה.

צבי האוזר: מבחינתי זו בשורה מאוד משמחת, באמת, שבראש הוועדה עומד מישהו שחי את הנושא, נושם את הנושא.

צבי האוזר: זו ההזדמנות לברך.

אברהם פורז: תודה.

צבי האוזר: לגופו של עניין, צריך להבין מה מאזן האינטרסים שעומד בפנינו.

צבי האוזר: יש לנו מצד אחד מאזן של איכות סביבה ואסתטיקה.

צבי האוזר: הבנתי שאתה רומז לכמה דברים שהם בעייתיים.

אברהם פורז: זה מה שמטריד אותי בעיקר.

צבי האוזר: גם פה אני חייב להגיד שזה הטריד אותך מתחילת הדרך ולא רק מהיום, מתחילת הדיונים שהיו בנושא הזה.

צבי האוזר: אל מול האינטרס הזה אנחנו צריכים להעמיד את האינטרס של חופש בחירה, חופש מידע, חופש צפייה, תחרות וחופש העיסוק.

צבי האוזר: האזרח הישראלי צופה בטלוויזיה בממוצע 2.9 שעות ביום בחורף ו2.5- שעות ביום בקייץ.

אברהם פורז: החורף עכשיו מתחיל בתחילת ספטמבר ...

צבי האוזר: אם אנחנו לוקחים את היממה, 24 שעות, ומזה מורידים 8 שעות שינה, 8 שעות עבודה, שעתיים נסיעה, שעתיים סידורים אישיים - אז אנחנו מדברים על השעות העיקריות של החיים היומיומיים.

אברהם פורז: מר האוזר, אנחנו מבינים את הלוויין.

אברהם פורז: כולם בעד.

אברהם פורז: עכשיו תגיד איך אתם מתמודדים עם עניין האסתטיקה של הצלחות.

צבי האוזר: הבעיה של אסתטיקת הצלחות היא לא בעיה שמטרידה רק את ישראל.

צבי האוזר: היא מטרידה את כל מדינות העולם המערבי, ששם שירותי לוויין מוצעים זה מכבר.

צבי האוזר: הדוגמאות של מזרח אירופה הן לא בדיוק מדוייקות מכיוון שבמזרח אירופה עיקר הצפייה בטלוויזיה היא בפלטפורמות שמשדרות חבילות ערוצים למנויים.

צבי האוזר: אלה הם שידורים שנקלטים חופשי מהאוויר.

צבי האוזר: אגב, זה קיים גם היום בארץ באיזורים מסויימים, למשל באיזורים שאינם מחוברים לכבלים, בפרט איזורים שהאוכלוסיה המתגוררת שם דוברת ערבית.

צבי האוזר: יש היום מספר לוויינים בשמיים עם עשרות תחנות ערביות, שהן רלוונטיות לציבור הישראלי דובר הערבית.

צבי האוזר: אפשר לראות באיזורים האלה שעיקר הקליטה נעשית על-ידי צלחות לוויין.

צבי האוזר: חבר הכנסת אחמד טיבי יכול לתקן אותי אם אני טועה.

צבי האוזר: הקליטה המוסדרת על-ידי אותן צלחות היא קליטה למנויים.

צבי האוזר: החברה היחידה בינתיים שקיבלה רישיון הודיעה לנו שהיא משתמשת בלוויין "עמוס".

צבי האוזר: הלוויין "עמוס" מבחינת ההספק מאפשר קליטה סבירה בצלחות בקוטר של 60 סנטימטרים.

צבי האוזר: הצלחות האלה נחשבות בקנה מידה עולמי לצלחות קטנות.

אברהם פורז: ברגע זה האם יש להם רישיון?

צבי האוזר: ברגע זה יש רישיון.

אברהם פורז: מה נאמר בעניין הזה ברישיון?

צבי האוזר: ברישיון נאמר שקליטה בודדת של משתמש בודד מוגבלת לאנטנות של 60 סנטימטרים.

צבי האוזר: אני מניח שגם אנחנו וגם הם מעוניינים שהצלחות יהיו יותר קטנות, ותיאורטית אפשר לייצר צלחות יותר קטנות, אבל בגלל עוצמת הלוויינים אל מול הפרעות של מזג אוויר והפרעות אחרות לא יכולה להיות קליטה ברמה סבירה בצלחות יותר קטנות.

צבי האוזר: ניסינו להגיע לצלחת שתבטיח קליטה ברמה סבירה ונאותה.

צבי האוזר: אנחנו מדברים על קליטה בממוצע סטטיסטי של הפרעות בסדר גודל של זמינות של 99.8.

צבי האוזר: זה אומר הפרעות של בערך 17.5 שעות בשנה.

צבי האוזר: זה היה נראה לנו ברמה של סבירות גם ביחס לסטנדרטים בינלאומיים.

אברהם פורז: בקוטר הזה של 60 סנטימטרים, האם יש איזה מגבלה לגבי מיקום?

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: הקליטה היא בצלחת בקוטר 60 סנטימטרים ללא הגבלה במקום.

צבי האוזר: ברור לנו שמבחינה פיסית מיקום על הגג הוא תמיד יותר נוח ממיקום בחזית.

צבי האוזר: מיקום בחזית יכול לפסול קליטה.

צבי האוזר: על חלק מהחזיתות בכלל אי אפשר להתקין צלחות, גם אם רוצים, מכיוון שאין להן קו ראייה עם הלוויין.

צבי האוזר: הצלחת צריכה להיות מכוונת בזווית מול קו ראייה ללוויין.

צבי האוזר: אנחנו נמצאים במיקום בכדור הארץ כך שהזווית היא - - -

מיכל רפאלי-כדורי: "עמוס" מחייב כיוון דרום-מערב.

צבי האוזר: אם החזית היא צפונית, או צפונית-מזרחית, אין בכלל אפשרות לקלוט את הלוויין.

אברהם פורז: בהנחה שהגג הוא מקום מועדף, האם לדעתכם יש איזושהי בעיה משפטית באשר להתקנה על כל גג?

אברהם פורז: בהנחה שוועד הבית מתנגד.

אברהם פורז: אם ועד הבית מסכים, אין בעיה.

ויצמן שירי: אתם הופכים פה יותר מדי אבנים.

ויצמן שירי: רישיון יש לכם, נכון?

ויצמן שירי: תתחילו עם הגגות.

אביעד ויסולי: רוב הגגות הם פרטיים.

ויצמן שירי: אולי 2% מהגגות במדינת ישראל הם פרטיים ודווקא הם יהיו הראשונים שיישימו את הצלחות האלה.

אביעד ויסולי: הם ישימו לעצמם.

אביעד ויסולי: לא לכולם.

אביעד ויסולי: על גג פרטי אף אחד לא יכול לגעת.

ויצמן שירי: אין מושג כזה גג פרטי.

ויצמן שירי: תאמין לי, המערכת המשותפת, הפיר של המעלית, זה שייך לרכוש המשותף.

ויצמן שירי: על גג המעלית אתה יכול לשים צלחת.

אברהם פורז: חבר הכנסת שירי, אני מאוד מבקש ממך, תן לגמור את זה.

אברהם פורז: אחר-כך כולם יוכלו לשאול ולדבר.

אברהם פורז: מר האוזר, האם לדעתך יש בעיה משפטית בהתקנה על הגגות?

אברהם פורז: האם צריך לבקש רשות ממישהו?

צבי האוזר: אנחנו בוחנים ולומדים את הנושא.

צבי האוזר: יש פרשנות כזו או אחרת.

צבי האוזר: בכל מקרה, בכוונתנו לעשות את כל הדברים שייקלו על אזרחים במדינת ישראל לממש את זכות הבחירה שלהם בשידורי טלוויזיה.

צבי האוזר: כמובן שמבחינה זאת צריך גם לתת דעתנו להיבטים שאתה מעלה כאן.

אברהם פורז: אני שואל אותך שאלה מאוד פשוטה.

אברהם פורז: האם לדעתכם יש בעיה משפטית שיכולה למנוע התקנה על הגגות או אין בעיה?

אברהם פורז: מחר, כאשר מר ברודט הוא היושב-ראש , שני אנשים ברחוב מסויים ירצו להתחבר ל-DBS ולשים צלחת על הגג.

אברהם פורז: האם יכולה להיות סיטואציה שהם לא יוכלו לשים את הצלחת על הגג?

אברהם פורז: ואם כן, איך אתם מתמודדים עם העניין?

נעמי חזן: אחדד את השאלה.

נעמי חזן: הרישיון הוא לצלחת בקוטר 60 סנטימטרים.

נעמי חזן: מה אם מישהו שם צלחת של 1.20 מטר על הגג?

נעמי חזן: האם זה בניגוד לחוק או לא?

מיכל רפאלי-כדורי: הרישיון הוא לצלחת בקוטר 1.20 מטר על הגג או בקוטר 60 סנטימטר על מרפסת.

צבי האוזר: ליותר ממשתמש אחד אפשר לשים צלחת גדולה יותר.

צבי האוזר: כשאנחנו קבענו 60 סנטימטרים אנחנו השָתְנו עול כבד על מקבלי הרישיונות.

צבי האוזר: במובן הזה שצלחת יותר גדולה, צלחת של 1.20 מטר או של 1.80 מטר, בוודאות משפרת את הקליטה.

צבי האוזר: זה תלוי גם במיקום הגיאוגרפי וגם במזג האוויר באותו מקום.

צבי האוזר: במקומות יותר גשומים, למשל בצפון הארץ, האיומים על הקליטה הנקייה יותר גדולים.

צבי האוזר: במקומות שחונים, הקליטה טובה יותר.

אברהם פורז: אתה כניראה מתעקש לא לענות לשאלה שלי.

אברהם פורז: השאלה שלי מתייחסת רק לדבר אחד.

אברהם פורז: עזוב את העניין הטכנולוגי.

אברהם פורז: כולנו מסכימים שעל הגג עדיף.

אברהם פורז: האם יש מכשול חוקי להתקנה על הגגות?

אברהם פורז: אולי מר האוזר לא יודע על מכשול.

אברהם פורז: נניח שמחר מר ברודט יקבל הזמנה משני אנשים ברחוב מסויים להתקין צלחת.

אברהם פורז: הוא חושב שהמקום הטוב ביותר הוא על הגג אבל מה לעשות, הגג הוא רכוש משותף והוועד לא מסכים, או שהגג צמוד למישהו שלא מסכים.

יורי שטרן: מר ברודט יקים את ועדת ברודט ...

צבי האוזר: אנחנו צופים שאכן יהיו בעיות ואכן יהיו מי שייפרשו את המצב החקיקתי הקיים כמונע או כבלתי מאפשר.

נעמי חזן: למה?

צבי האוזר: בשל ההסדרים החוקיים הקיימים.

צבי האוזר: יתכן וייטענו שזה לא מאפשר התקנה.

צבי האוזר: אני רוצה להיות זהיר בנקודה הזאת.

צבי האוזר: אני לא רוצה לקבוע פה את הפרשנות המשפטית.

צבי האוזר: עלולות להיווצר בעיות ולעלות טענות כאלה ואחרות.

צבי האוזר: אנחנו בוחנים את זה ובכוונתנו לקדם ולהסדיר את הדברים כדי להסיר כל ספק, אם הוא קיים.

נעמי חזן: למה לא עשיתם את זה קודם?

אברהם פורז: אולי לכם, כממשלה, כדאי לאמץ את המודל שהתקבל פה, אומנם בחקיקה פרטית, לגבי הכבלים ולהביא לנו הצעה כזאת?

אברהם פורז: בעיני לפחות אין זכות מוסרית למנוע התקנת צלחת על הגג.

אברהם פורז: אפילו מתוך טענה של דיני קניין או משהו מעין זה.

אברהם פורז: זה לא פוגע בזכות הקניין של אדם אם אדם אחר רוצה לקלוט שידורי טלוויזיה.

אברהם פורז: כמו שאני לא ראיתי פגיעה בזכות הקניין בזה שמישהו מעביר חוט בחדר מדרגות לקליטת שידורי הכבלים.

אברהם פורז: אני מציע לכם לפנות לחקיקה, כדי לא לכער את המדינה, כדי לאפשר קליטה יותר טובה וגם כדי להוזיל.

אברהם פורז: כי אם תהיה צלחת אחת על הגג אז היא תהיה אחת ולא יהיו 20.

צבי האוזר: היא גם תהיה יותר גדולה והקליטה תהיה יותר טובה.

ויצמן שירי: גם העברת המערכות שלכם מן הגג אל תוך הבניין, זה שוב דבר שצריך לחשוב עליו.

ויצמן שירי: נסה להעביר דרך המרפסות מערכות - זה מסובך.

צבי האוזר: הבעיה שלי היא במרפסת.

צבי האוזר: לא בגג.

אברהם פורז: בעיני אין זכות לכער את הסביבה.

אברהם פורז: אין חוק-יסוד שמקנה לאדם זכות לכער את הסביבה, עם כל הכבוד.

צבי האוזר: יכול להיות שגם יהיו בעיות לגבי החיווט הפנימי, שגם אותן אנחנו נצטרך להסדיר.

אברהם פורז: עמדתכם ברורה.

אברהם פורז: אני עובר לאנשי משרד הפנים.

אברהם פורז: מר פילזר, איפה אתם עומדים בעניין הזה?

דוד פילזר: יש לנו הצעה לתיקון תקנות התכנון והבנייה לנושא הזה.

דוד פילזר: יש לנו גם מסמך הנחיות נופיות של תוכנית מיתאר ארצית בהכנה לתקשורת.

דוד פילזר: מבחינת קביעת מדיניות היה מקום שמשרד התקשורת יגיד לנו בצורה ברורה מה המדיניות שלהם.

דוד פילזר: עד כה שמענו דברים שונים.

אברהם פורז: אבל איכות הסביבה ומראה הסביבה - זה אתם.

אברהם פורז: משרד התקשורת הוא שצריך לספק את השירות.

דוד פילזר: מבחינה עקרונית העמדה של ועדת-המשנה לתקנות ונהלים של המועצה הארצית לתכנון ובנייה היא שיש להתקין על הגג.

דוד פילזר: בבתים חדשים - לחייב הכנה או אפילו התקנה על הגג.

דוד פילזר: בבתים ישנים - גם על הגג, או בחצר במידה ותהיה איזה בעיה מיוחדת שלא תאפשר התקנה על הגג.

אברהם פורז: האם זה טעון היתר, לשיטתכם?

דוד פילזר: לשיטתנו זה טעון היתר, למרות שללשכה המשפטית שלנו יש שאלות בעניין הזה, שלא קיבלו תשובה מלאה.

ויצמן שירי: היה צו מניעה לגבי התקנת מזגן בחזית וזה לא תפס בבית-משפט.

אברהם פורז: האם תהיה עבירה אם מישהו מחר יתקין צלחת על החלון שלו או על המעקה של המרפסת?

אברהם פורז: האם זה חוקי או לא חוקי, לשיטתכם?

דוד פילזר: האם זה בתוך הבית או על החלון?

אברהם פורז: לא בפנים.

אברהם פורז: בפנים אף אחד לא יודע.

אברהם פורז: מתחת למיטה זה תמיד בסדר.

אברהם פורז: אני מדבר על התקנה חיצונית, על הקיר או על הגדר.

יהודה זמרת: אני אחראי על מינהל התכנון בלשכה המשפטית במשרד הפנים.

יהודה זמרת: אנחנו מכירים את הנושא ממכתבים קודמים של חבר הכנסת פורז.

יהודה זמרת: בעקבות זה התקיימו דיונים והנושא הגיע לוועדת-משנה לתקנות ונהלים.

יהודה זמרת: יש בעיה מאחר שלא כל צלחת יכולה להתאים.

יהודה זמרת: גם אם הצלחת היא צלחת ניידת שאפשר לקחת אותה מפה ולשים אותה שם.

יהודה זמרת: אדם יכול לקחת את הכורסא שלו, שהיא כורסא ישנה, קרועה, בצבע מזעזע, ולשים אותה בחלון שלו או במרפסת שלו.

יהודה זמרת: ואותו דבר הוא לוקח את הצלחת ושם אותה.

יהודה זמרת: האם זה חייב בהיתר?

יהודה זמרת: זה הרי לא מקובע לקרקע.

יהודה זמרת: זה שאלה גדולה שבתי-המשפט ידונו עליה.

יהודה זמרת: השאלה היא עד כמה זה כבד.

יהודה זמרת: בצלחות הגדולות, שהן מקובעות ומעוגנות, זה חיבור של קבע ושם זה יהיה חייב בהיתר.

אברהם פורז: האם אתם מתכוונים עכשיו שכל מי שייתקין צלחת יהיה צריך ללכת לוועדה המקומית ולקבל היתר?

יהודה זמרת: כן.

יהודה זמרת: אם הדבר הזה מחייב חיבור של קבע אז זה כמו מזגן שחייב בהיתר.

יהודה זמרת: כל חיבור של קבע שמהווה שינוי בבניין מחייב היתר.

יהודה זמרת: השאלה מתי כן ומתי לא היא שאלה שתיבדק בכל מקרה לגופו.

אברהם פורז: האם זאת המדיניות או שאתם מתכוונים - הרי יותר הגיוני יהיה לקבוע קריטריונים בתקנות ולומר מה פטור מהיתר.

אברהם פורז: למשל אם זה מושם על הגג - זה פטור מהיתר.

יהודה זמרת: החוק קבע מה חייב בהיתר.

יהודה זמרת: לא תקנות יכולות לפטור מזה.

יהודה זמרת: החוק קבע שחייב היתר כל מבנה של קבע.

יהודה זמרת: נאמר בחוק: למעט שינויים פנימיים בתוך הבניין.

ויצמן שירי: מה החוק אומר לגבי דוד שמש?

ויצמן שירי: האם יש מישהו במדינת ישראל שקיבל רישיון להתקנת דוד שמש?

אביעד ויסולי: זה חייב היתר.

אחמד טיבי: ומה לגבי אדנית?

אחמד טיבי: צריך לבוא אליך ולבקש אישור כדי לשים אדנית?

יהודה זמרת: זה לא חיבור של קבע.

אברהם פורז: אתה יודע שכדי לבנות את הבניין של אקירוב ניסרו לשגרירות הרוסית בשדרות רוטשילד בתל-אביב את היסודות והזיזו אותה.

אברהם פורז: אז היא לא מבנה של קבע, היא ניידת.

יהודה זמרת: יש פסיקה של בית-המשפט העליון.

אברהם פורז: גם אוטובוס שעומד באותו מקום כל הזמן ומשמש כקיוסק הוא מבנה של קבע.

אברהם פורז: וגם אוהל.

יהודה זמרת: יש היום עתירה לגבי רפסודה שעומדת במקום אחד כבר 4 שנים במפרץ אילת.

יהודה זמרת: בא-כוח היועץ המשפטי לממשלה התייצב ואמר שזה מהווה חיבור של קבע, למרות שזה לא מחובר, ולכן זה חייב בהיתר.

אחמד טיבי: אתם נכנסים לאזרח לתוך הנשמה.

נעמי חזן: מה אומר סעיף 145 לחוק התכנון והבנייה?

ויצמן שירי: הגג הוא משותף.

ויצמן שירי: במדינת ישראל גם בקרקע פרטית - ואני בא מתחום הנדל"ן - לא קרקע מינהל, גם אז הגג הוא משותף כי יש מערכות משותפות.

ויצמן שירי: הדיירים משלמים במשותף מס על החזקת הבניין, על המעלית, יש מיכל מים על הגג, יש משאבות.

ויצמן שירי: אף אחד לא יוכל לבוא ולהגיד שהוא קנה את הגג.

ויצמן שירי: כשיש מערכות משותפות אין מושג כזה.

ויצמן שירי: הוא גם צריך להראות שיש לו ביטוח על הגג למקרה שמחר תהיה דליפה או רעידת אדמה וכדומה, כי הגג הוא גג משותף.

ויצמן שירי: לכן אני אומר, כל העניין הזה, אם מישהו צריך לשנות את החוק - זה הם שצריכים לשנות את החוק.

אביעד ויסולי: זה חוק עתיק יומין שקיבל סימוכין מבית-המשפט.

ויצמן שירי: יש 6 מיליון אזרחים במדינת ישראל, יש בממוצע 4 נפשות לדירה, יש מיליון דודי שמש במדינת ישראל.

ויצמן שירי: הוא אומר שבשביל להתקין דוד שמש צריך רישיון.

ויצמן שירי: אני אומר לך שלאף אחד אין רישיון להתקנת דוד שמש.

ויצמן שירי: מה שאתה אומר הוא לא חוקי.

אביעד ויסולי: היום זה חוקי.

ויצמן שירי: אף אחד היום לא יגיד לאזרח שעליו לבקש בקשה לשימוש חורג כדי להתקין דוד שמש.

ויצמן שירי: זה חוק שהתאים לפני 40 שנה ולא מתאים היום.

אביעד ויסולי: מה ההבדל ביניהם לבין אנטנות סלולריות?

ויצמן שירי: אני חושב שאת כל הדיון הזה היו צריכים לעשות, אם בכלל, לפני מתן הרישיון.

ויצמן שירי: היות ויש היום רישיון זה סתם ללכת ולטחון אוויר.

ויצמן שירי: אם אדם גר בכפר מסויים ויש לו גינה פרטית, אף אחד לא יכול למנוע ממנו.

ויצמן שירי: אם זה גג משותף, אני אומר לך, אף אחד לא יכול למנוע.

אביעד ויסולי: צריך אישור של 75% מהדיירים.

ויצמן שירי: אתם צריכים להגיע למצב שלכם לא יהיה כדאי כלכלית, לצרכן גם לא יהיה כדאי, כי בסופו של דבר הכל מסתכם במחיר, כמה זה עולה.

ויצמן שירי: כשאתה משווה בין התקנת תשתית זמנית דרך המרפסת מול התקנה על גג משותף, שהיום יש בו פילרים ומערכות משותפות - בגג ההתחברות לתשתית היא הרבה יותר זולה.

ויצמן שירי: חברת DBS צריכה לשאוף למערכות משותפות.

ויצמן שירי: זה גם הרבה יותר אסתטי.

מיכל רפאלי-כדורי: אמרנו את זה.

מיכל רפאלי-כדורי: זה מה שביקשנו.

אביעד ויסולי: יש בעיה אחת, אם ביקש את זה דייר אחד מי ישלם בשביל זה?

אביעד ויסולי: מי ישלם בשביל האנטנה?

אביעד ויסולי: זה רכוש משותף.

אביעד ויסולי: זה יהיה שייך לבית.

ויצמן שירי: זה כבר עניין אחר.

ויצמן שירי: זה עניין עסקי.

ויצמן שירי: הם צריכים להחליט.

ויצמן שירי: יכול להיות שהם יחליטו שהם רוצים להתקין את זה חינם.

ויצמן שירי: הם יכולים לבוא ולהגיד שכדאי להם לחבר לגג מסויים אם יש 40% ביקוש בבניין.

ויצמן שירי: דבר אחד טוב ייצא מכל הסיפור הזה.

ויצמן שירי: זה בעיקר - ואני בא מהנגב - ליישובים המרוחקים, קיבוצים, מושבים וכפרים של הבדואים, שעדיין לא קולטים את כל מה שמשודר.

קריאה: 138,000 משפחות.

אברהם פורז: אני רוצה לשמוע את הארגונים לאיכות הסביבה.

יורי שטרן: יש חברי כנסת שביקשו לדבר.

אברהם פורז: חבר הכנסת שירי אמר שהוא צריך לצאת.

אברהם פורז: האם אתה רוצה עדיין לדבר, חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: הוא דיבר בשמי, כשהוא הזכיר את הכפר.

דני מורגנשטרן: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לברכות על תפקידך החדש.

דני מורגנשטרן: שתצליח בו לא פחות ממה שהצלחת בחקיקה הסביבתית עד היום.

דני מורגנשטרן: אני מניח שהעמיתים כאן יאמרו: ובחקיקה הכלכלית.

דני מורגנשטרן: שיהיה לנו רק טוב.

דני מורגנשטרן: כאשר אתה מגן כאן על הסביבה אני יכול לשבת שקט בכסאי כמעט.

דני מורגנשטרן: את זה כבר למדתי מהניסיון המשותף הרב שלנו.

דני מורגנשטרן: אין ספק שהאנטנות עלולות להיות מיפגע סביבתי אבל כאשר הן מטופלות כראוי המצב יכול להיות סביר ושפיר.

דני מורגנשטרן: הייתי רוצה להעלות כאן נקודה מסויימת.

דני מורגנשטרן: אנחנו נמצאים בעידן המבננים והשכונות המחווטים.

דני מורגנשטרן: היום אנו נמצאים במצב שבשכונות שלמות כל מה שהיה פעם על-קרקעי, בעיקר מטעמי אסתטיקה בתחילה, ירד אל תת הקרקע.

דני מורגנשטרן: היום הכל מחווט ומצונר ונמצא כמעט באותה מערכת של כבלים.

דני מורגנשטרן: אפילו במקומות מודרניים ממש, גם בארץ.

דני מורגנשטרן: כלומר אין שום מניעה לבוא וליצור סיסטמה שאנטנה אחת, ותהא אולי אפילו יותר גדולה, במיוחד בשכונות חדשות, תבוא על גג של המבנה הגבוה ביותר, או הראוי ביותר, והמומחים - ואני לא מומחה לכך, אנשים שמומחים מקצועית - יאמרו היכן ומה, וממנו היא תשרת עשרות, מאות ואולי אפילו אלפי צרכנים, ובא לציון גואל.

דני מורגנשטרן: עם שיטה נכונה של חיווט - ואם צריך להנחות את אנשי מינהל התכנון - - -

אברהם פורז: זה לגבי איזורים חדשים.

אברהם פורז: מה עושים לגבי המקומות הקיימים?

אברהם פורז: הרי רוב הארץ כבר בנוייה.

דני מורגנשטרן: אדוני היושב-ראש, גם לגבי מיבנים קיימים ושכונות קיימים, אם אנחנו ניקח את אלה מהן שניבנו בשנים של עידן החיווט - למשל, הבית שלי ניבנה בשכונה שנבנתה לפני 18 שנים והכל כבר נבנה מתחת לקרקע, הכל מחווט.

אברהם פורז: מה אתה אומר על הצלחות החדשות?

דני מורגנשטרן: צריך למזער את מספר הצלחות, בזה אין ספק.

דני מורגנשטרן: המגמה שלך נכונה, אדוני היושב-ראש.

דני מורגנשטרן: אנחנו בטח לא נדבר נגד הקידמה ונגד האלקטרוניקה.

דני מורגנשטרן: בסופו של דבר, אם אנחנו לוקחים את ערוצי התקשורת מול ערוצי התחבורה ומשווים מי מהם גורם ליותר נזקים סביבתיים, הרי אין ספק, וכולם כאן יסכימו, שהתנועה התחבורתית היא הרבה יותר בעייתית מהתנועה התקשורתית.

אברהם פורז: אנחנו כמו אלה שרוצים להתקין עכשיו ממיר קטליטי.

אברהם פורז: אנחנו בעד זה שהתנועה תימשך אבל רוצים שהיא תעשה כמה שפחות נזק.

אברהם פורז: אנחנו לא רוצים לתקן ללוויין.

אברהם פורז: אנחנו רוצים לוויין.

דני מורגנשטרן: האם שמעתי טוב, אתה מדבר על ממיר קטליטי?

דני מורגנשטרן: מה רצה אדוני לומר על הממיר הקטליטי?

אברהם פורז: אפשר למנוע זיהום בשתי דרכים: לעצור את התנועה - זה גם כן ימנע את הזיהום; או לאפשר אותה עם ממיר.

אברהם פורז: אותו דבר פה.

אברהם פורז: לא לעשות כלום, או לאפשר שידורי לוויין עם צלחות מתקבלות על הדעת.

דני מורגנשטרן: אני רוצה לומר במאמר מוסגר, ברשותך, שבמדינת ישראל נוסעות מאות אלפי מכוניות כאשר הנהג משוכנע שהוא פועל לטובת איכות הסביבה אך הממיר שלו כבר לא פעיל.

אברהם פורז: אומנם נושאי תחבורה הם גם בסמכות הוועדה אבל עוד לא הגענו לזה.

אברהם פורז: המשרד לאיכות הסביבה, בבקשה גבירתי.

שיאלה קנדל: אני אחראית במשרד לאיכות הסביבה על נושא הקרינה האלקטרומגנטית.

שיאלה קנדל: יש שני היבטים שמעניינים במיוחד את המשרד לאיכות הסביבה.

שיאלה קנדל: הראשון הוא ההיבט הנופי.

שיאלה קנדל: אנחנו יושבים יחד עם משרד התקשורת ועם משרד הפנים בתמ"א 36, שאחת מההוראות שלה תטפל בצלחות ביתיות וצלחות לוויין בכלל.

שיאלה קנדל: הם יקבעו את המיקומים החדשים, שיימזערו את מספר הצלחות על בניין.

שיאלה קנדל: כמו כן, לגבי צלחות שכבר קיימות תהיה תקופה של הוראות מעבר, שייאפשרו לאותו מתקין זמן כדי לעמוד בחוקי התמ"א.

שיאלה קנדל: מההיבט הנופי גם אנחנו כמובן מברכים מאוד על צמצום מספר הצלחות.

אברהם פורז: מה אתם אומרים לגבי בניינים קיימים?

שיאלה קנדל: הם יטופלו בהוראות מעבר.

אברהם פורז: אתם מדברים על איזושהי תיאוריה.

אברהם פורז: עכשיו אנחנו מדברים על כך שעוד מעט החברה שנמצאת פה, שהיושב-ראש שלה הוא מר ברודט, תתחיל להתקין מאות אלפי צלחות כאלה.

אברהם פורז: איפה אתם עומדים בעניין הזה?

אברהם פורז: האם זה מעניין אתכם או שאתם עוסקים רק בעתידנות?

שיאלה קנדל: זה מעניין אותנו, אבל שוב אני אומרת, זה ההיבט התכנוני והנופי והוא יילקח בחשבון.

שיאלה קנדל: הם יצטרכו היתרי בנייה.

אברהם פורז: האם זה נראה לך סביר לבקש על כל צלחת היתר בנייה?

שיאלה קנדל: יכול להיות שיהיו צלחות שיהיה להן פטור מהיתר בנייה.

אברהם פורז: איפה הן מותקנות - זה לא מעניין אתכם?

שיאלה קנדל: זה מעניין מאוד.

שיאלה קנדל: דיברנו על צלחות לקליטה שהן צלחות קטנות.

שיאלה קנדל: אותנו במשרד לאיכות הסביבה מעניין יותר הנושא של הקרינה.

אברהם פורז: זה דבר אחר.

אברהם פורז: אני יודע את כל הסיפור של קרינה.

אברהם פורז: אנחנו מדברים כרגע על ההיבט האסתטי.

אברהם פורז: בכל זאת איכות סביבה זה גם יופי.

אברהם פורז: האם אין לכם עמדה?

אברהם פורז: האם שקלתם מה אתם רוצים שייקרה עם הצלחות האלה?

שיאלה קנדל: יש לנו עמדה.

שיאלה קנדל: הצלחות האלה מבחינה חוקית אנחנו לא יודעים איך ליישם אותן.

אברהם פורז: אם החוק לא טוב אז אתם צריכים ליזום תיקון.

אברהם פורז: הלא כך?

אברהם פורז: כך לימדו אותי.

שיאלה קנדל: זה יהיה במסגרת התיקון לחוק התכנון והבנייה.

שיאלה קנדל: במסגרת התמ"א אחת מהאפשרויות היא להוסיף תקנות וחוקים כדי שייאפשרו - - -

אברהם פורז: עד שאתם תתקינו תקנות וחוקים יהיו פה 100,000 צלחות.

אברהם פורז: בסדר, לא נורא.

אברהם פורז: מי מארגוני הצרכנים מבקש לדבר?

ירון לוינסון: אני מייצג את רשות הצרכנות של ההסתדרות.

ירון לוינסון: זה השם החדש של מה שהיה הרשות להגנת הצרכן.

ירון לוינסון: אדוני היושב-ראש, גם אנחנו נצטרף לברכות.

ירון לוינסון: אני מקווה שבנושאים צרכניים אולי יבוא שינוי בכמה עמדות שלך עם היבחרך לתפקיד יושב-ראש הוועדה.

אברהם פורז: האם קודם הייתי אוייב הצרכנים?

ירון לוינסון: לא בדיוק יד ימינם.

אברהם פורז: מאה אחוז, אני אשנה את כל עמדותי מעכשיו.

ירון לוינסון: לגופו של עניין, דווקא מזווית צרכנית, אני חושב שעניין של איכות סביבה ואסתטיקה זה גם אינטרס של הצרכן.

ירון לוינסון: עד כמה שאני יודע העניין לא מוסדר חקיקתית.

ירון לוינסון: היום לא ברור אם מותר או אסור לבנות על הגג.

ירון לוינסון: אנחנו בהחלט רוצים שזה יוסדר.

ירון לוינסון: אנחנו בעד שיהיו צלחות על הגג.

ירון לוינסון: שלא בכל מרפסת תצוץ צלחת, בגדלים ובצבעים שונים.

ירון לוינסון: אומנם יש פה את העניין של חופש הבחירה וכולי, כמו שמר צבי האוזר אמר, אבל עדיין יש את האינטרס של הסביבה שבמקרה הזה גובר.

ירון לוינסון: כנציגי הצרכנים אנחנו בעד זה שהנושא יוסדר.

ירון לוינסון: לדעתי גם צריך לבדוק את העניין של היתרי בנייה.

ירון לוינסון: יתכן שגם בחוק המקרקעין צריך לעשות איזשהו תיקון, בדומה למצב של דודי שמש, שם הגדירו, כדי שלא תהיה בעיה עם זה.

ירון לוינסון: בכל מקרה אנחנו רוצים שהצלחות תהיינה על הגגות ואם יהיו מקרים מיוחדים שבהם זה בלתי ניתן אז נסדיר את זה נקודתית.

מיכל כהן: אני מהמועצה הישראלית לצרכנות.

מיכל כהן: אני מבקשת קודם כל לשאול שאלה על היבט שבכלל לא עלה כאן וזה הנושא של התשלום.

מיכל כהן: אולי אפשר לקבל תשובה.

אתי בנדלר: האם הצרכן ישלם יותר כשהוא יהיה מחובר לצלחת אישית או כשהוא יחובר לצלחת של כל הבניין?

מיכל כהן: זה דבר אחד.

מיכל כהן: יש לזה משמעות לגבי ההתייחסות.

מיכל כהן: אם יש לזה גם היבט של תשלום ושמים צלחת על הגג, אני לא יודעת איך יהיה התשלום הבודד.

מיכל כהן: אני לא יודעת מה ההבדלים בתשלום.

מיכל כהן: יש בעיה עם זה.

מיכל כהן: זה משפיע על הצרכן הבודד.

מיכל כהן: זו שאלה שאני מבקשת שאחר-כך יתייחסו אליה.

יורי שטרן: מי שרוצה מחובר לצלחת, נכון?

מיכל כהן: אני לא יודעת.

מיכל כהן: אני רוצה לקבל תשובה כוללת לגבי ההיבט של התשלום.

דוד ברודט: אי אפשר לקלוט בלי צלחת.

יורי שטרן: אפשר לדעת מי מהדיירים כן משתמש ומי לא, נכון?

יורי שטרן: אם לא כל הדיירים רוצים להתחבר, זה אפשרי.

יורי שטרן: 5 יכולים לאסוף כסף ולקנות צלחת משותפת.

יורי שטרן: יש פה יתרון כספי פשוט - - -

דוד ברודט: יש יתרון לגודל.

דוד ברודט: אני כבר אומר, לחבורה יותר גדולה ההתקנה תהיה יותר זולה.

יורי שטרן: אני חושב שזה המנגנון הכי טוב.

אברהם פורז: אני מוכרח לתת לחברת הכנסת חזן עכשיו לדבר כי בשעה 12 היא צריכה לצאת לוועדת הכנסת.

נעמי חזן: 3 נקודות מאוד מהירות.

נעמי חזן: נקודה ראשונה, אני באמת מברכת על הכנסת טכנולוגיות הלוויין לארץ.

נעמי חזן: אני חושבת שהגיע הזמן שניזכה לתחרות.

נעמי חזן: זה פותח לנו אפשרויות בחירה.

נעמי חזן: אני מסתכלת גם מנקודת ראות צרכנית.

נעמי חזן: אני חושבת שעמדתי הבסיסית ברורה רק מהאמירה הזאת.

נעמי חזן: נקודה שניה, אני מודה שאני יושבת בדיון הזה ואני פשוט מתפלאה איך אפשר כל הזמן להציק לבני אדם ולמנוע מהם לעשות דברים שנראים לי דברים כמעט טבעיים, עכשיו כשאנחנו נמצאים בכלכלת שוק מתקדמת ותחרותית.

נעמי חזן: אני רוצה להציע, אדוני היושב-ראש, או שוועדת הכלכלה תיזום את התיקונים הנדרשים לחקיקה, או שהיא תבקש באותה מסגרת הצעות מהגורמים השונים.

נעמי חזן: אני מציעה שנקדם את זה עכשיו, לפני שאנחנו נצטרך לטפל בתוצאות של היעדר חקיקה.

נעמי חזן: זו ההצעה הקונקרטית שלי, שנעשה את החקיקה.

נעמי חזן: נוכל בצורה כזאת גם לקחת בחשבון את כל הגורמים.

נעמי חזן: יש לי שתי בקשות לחברת הלוויינים DBS.

נעמי חזן: בקשה ראשונה, יש לי רושם שחלק ניכר מהעניין של האסתטיקה אפשר לפתור על-ידי אחידות מסויימת של הצלחות, או מיתקנים שיכולים קצת לייפות.

נעמי חזן: הייתי רוצה שתשתמשו בדימיון שלכם, ליצור מצב שלא יהיו 20 סוגים שונים של צלחות וכל אחת במחיר שונה - אחד יותר זול והשני יותר משופע.

נעמי חזן: השאלה היא האם יש אפשרות ליצור טכנולוגיה של קליטת לוויין שהיא פחות מכוערת מהצלחות האלה.

נעמי חזן: אני לא יודעת.

נעמי חזן: אני מתארת לעצמי שחברות הלוויין בעולם כבר התחילו לחשוב על מיזעור הצלחות או לעשות כזה דבר.

נעמי חזן: אני שמה פה סימן שאלה.

אברהם פורז: זה מה שהלוויין "עמוס" יודע לתת.

צבי האוזר: הבעיה היא פה עוצמת הלוויין ולא הצלחת.

צבי האוזר: היום יש צלחות במקומות אחרים בעולם שאפשר להציב אותן על חלון, צלחות זעירות.

אביעד ויסולי: בעתיד הרחוק זה יהיה יותר קטן.

אברהם פורז: אין להם ברירה.

אברהם פורז: הם צריכים להשתמש ב"עמוס".

דוד ברודט: זה תלוי באלומה של הלוויין.

נעמי חזן: אני מבינה שצריך לקלוט, אבל השאלה היא מה קולט ואיך הוא נראה.

נעמי חזן: לפני שנתיים לא חלמנו שיהיה לנו כזה דבר קטן.

נעמי חזן: לכן אני חושבת שבעידן כזה יתכן מאוד שכדאי לכם להשקיע גם בטכנולוגיה ממזערת יותר, שתישען על "עמוס" או מה שייבוא אחרי "עמוס".

נעמי חזן: אני מתארת לעצמי ש"עמוס" זה רק ההתחלה ולא הסוף.

יורי שטרן: אני חושב שאין שום טעם ללכת נגד הזרם ולחשוב על עוד הגבלות ולדרוש רישיונות מיותרים.

יורי שטרן: יש כניראה בעיות בחקיקה.

יורי שטרן: אני מצטרף להצעתה של חברת הכנסת נעמי חזן ומבקש מהנוכחים פה לתת לנו הצעות ספציפיות לשינויי חקיקה, ברוח הדברים ששונו על-ידי חבר הכנסת פורז בחוק הכבלים, בנושא הבית המשותף, עם המעליות וכל יתר הדברים.

יורי שטרן: יש יתרון סביבתי וכספי גם יחד שהדברים האלה יהיו משותפים.

יורי שטרן: לא צריך לחייב הסכמתם של 70% או 75% מהדיירים.

יורי שטרן: אין לזה שום טעם.

יורי שטרן: מי שלא רוצה, לא רוצה.

יורי שטרן: אם ירצה - יאכל.

יורי שטרן: לא ירצה - לא יאכל.

יורי שטרן: אני חושב שכדאי לכם, אולי למרות העניין הכלכלי של יצרני הצלחות, לעודד דווקא את רכישת הקולטים המשותפים.

יורי שטרן: צאו בקמפיין - אולי גם ארגוני הצרכנים וארגוני איכות הסביבה יכולים להצטרף - לעידוד השימוש המשותף בצלחות, בשביל לצמצם את מספר הצלחות.

יורי שטרן: יש לזה יתרון מעבר לעניין הכספי.

יורי שטרן: אני לא יודע אם בתקנות התכנון והבנייה אפשר, גם ללא שינויי חקיקה, נניח להוציא את הצלחת המשותפת מכלל הדברים שמחייבים רישיון, כך שאם זו צלחת אחת לבית שלם אז לא צריך רישיון.

יורי שטרן: גם הצמצום הביורוקרטי הזה יכול לעודד פה דברים נכונים.

יורי שטרן: אני חושב שמעבר לזה הנושא הוא פשוט, וטוב שעברנו שלבים יותר קשים של מאבקים עם חברות הכבלים.

יורי שטרן: זה כבר קטע רגוע.

מוריאל מטלון: עוד לא לגמרי, אבל.

יורי שטרן: פחות או יותר.

יורי שטרן: לגבי שימוש בעתיד: אכן נאמר כאן שכניראה בתכנון השכונות החדשות כבר יהיו יסודות לאנטנות.

רוני מילוא: אני מסכים לכל מה שנאמר.

רוני מילוא: אני חושב שהבעיה העיקרית שראוי לקחת לתשומת לב זה הנושא של ההתלהבות מהביורוקרטיה.

רוני מילוא: מפתיע אותי כשאני רואה את זה אצל נציגי הצרכנים, שמתלהבים מזה שייצטרכו לעבור בוועדה מקומית.

רוני מילוא: ואולי גם יצטרכו את הוועדה המחוזית או המועצה הארצית לתכנון ובנייה?

אביעד ויסולי: יצטרכו רישיון בנייה.

רוני מילוא: עם כל הכבוד, צריך לחשוב קצת במושגים - כמו שאמרה חברת הכנסת נעמי חזן, בצדק - של מדינה מודרנית, שצריכה לנסות ולהפיק את המקסימום בתנאים הקיימים ולא להכביד.

אביעד ויסולי: זה עולם שלישי.

רוני מילוא: מי הארגון שאתה מייצג?

אביעד ויסולי: "קו חם לצרכן".

אביעד ויסולי: אנחנו ארגון הצרכנים היחיד הבלתי תלוי במדינת ישראל.

מיכל כהן: סליחה, יש לי על זה חילוקי דיעות.

מיכל כהן: אני מייצגת ארגון צרכנים ייצוגי ואתה לא.

אברהם פורז: אני לא מסכים לזה.

אברהם פורז: אנחנו כרגע לא נמצאים בדיון על מי הוא ארגון הצרכנים הייציג ואת מי אתה מייצג.

רוני מילוא: הרעיון צריך להיות לפשט את התהליכים בנושא הזה, כפי שאמר חבר הכנסת יורי שטרן, בצדק.

רוני מילוא: צריך לנסות ליצור מערכת שתשרת מספר משתמשים, ולא משתמש אחד, על כל צלחת.

רוני מילוא: למרות שתמיד זה טוב להיות קרוב לצלחת ... יחד עם זה, לא צריך להפריז עם העניין הזה.

אברהם פורז: עדיף להיות רחוק מצלחת גדולה מאשר צלחת קטנה לידך.

רוני מילוא: בעניין הזה נדמה לי שזה הכיוון שצריך ללכת אליו מבחינת הראייה של טובת הציבור.

אביעד ויסולי: אני יושב-ראש עמותה בשם "קו חם לצרכן", שהיא ארגון צרכנים ייציג המוכר על-ידי משרד המשפטים.

אביעד ויסולי: אנחנו כרגע ארגון הצרכנים הייציג הבלתי תלוי היחיד במדינה.

אביעד ויסולי: אנחנו עוסקים בזה לפחות 3 חודשים.

אביעד ויסולי: לפני 3 חודשים באתי אל מר צבי האוזר.

אביעד ויסולי: ישבנו בעת השימוע הגדול של הכבלים מול ה-DBS.

אביעד ויסולי: שם העלינו את הנושא הזה, של האנטנות של ה-DBS.

קריאה: לא אנטנות.

קריאה: צלחות.

אביעד ויסולי: של הצלחות.

אביעד ויסולי: צלחות ואנטנות, אותו דבר.

אביעד ויסולי: העלינו את הנושא הזה ולא רצו לדון בו.

אביעד ויסולי: דרך אגב, זה נמצא בנייר עמדה שלנו, שאפילו הגיע למר ברודט.

צבי האוזר: כי לא על זה היה הדיון.

צבי האוזר: לא שלא רצינו לדון.

צבי האוזר: דיברו שם על ה"טירינג".

אברהם פורז: תן לו לומר מה שהוא רוצה.

דוד ברודט: הוא מייצג אותך כרגע כצרכן.

אביעד ויסולי: לפני בערך חודש וחצי בבג"ץ של חברות הכבלים העלינו גם את הנושא הזה.

אביעד ויסולי: ובג"ץ אמר: זה לא בפנינו.

אביעד ויסולי: אתמול הגשנו עתירה נגד המשרד לאיכות הסביבה, נגד המנהל של גברת שיאלה קנדל במחלקה לקרינה, וגם נגד השרה לאיכות הסביבה ונגד משרד הפנים, בנושא האנטנות הסלולריות.

אביעד ויסולי: אבל בעצם בנושא של הבג"ץ שהגשתי אין שום הבדל משום שאנחנו טוענים שלפני שמתקינים אנטנה סלולרית צריך לקבל אישור בנייה.

מוריאל מטלון: אבל אצלנו אין קרינה.

אביעד ויסולי: בבג"ץ שלנו במפורש אנחנו מצטטים את בית-המשפט העליון, שטען שזה פגיעה חמורה.

אברהם פורז: דבר לגוף העניין.

אברהם פורז: לא על בג"ץ.

אברהם פורז: אנחנו מדברים על צלחות לקליטה.

אברהם פורז: בג"ץ יפסוק מה שהוא צריך לפסוק.

אביעד ויסולי: יש לנו מספר בעיות עם העניין הזה.

אביעד ויסולי: ברגע שייתקינו אנטנה בכל חלון, זה יהיה זוועה.

אביעד ויסולי: זה 250,000 אנטנות בחלונות.

אביעד ויסולי: זה יהרוס חזיתות של בתים.

אביעד ויסולי: זה יהרוס את כל התכנון.

אביעד ויסולי: מבחינה זאת אנחנו אומרים שזה פסול לחלוטין.

אביעד ויסולי: לגבי אנטנה מרכזית: אנחנו בהחלט תומכים באנטנה מרכזית.

אביעד ויסולי: אבל דבר ראשון, היא צריכה להיות בהיתר בנייה.

אביעד ויסולי: הייתרון של היתר בנייה הוא שהעירייה דורשת חתימה של 75% מהדיירים.

אביעד ויסולי: זה תקין.

אביעד ויסולי: אם אדם רוצה לשים רכוש, שהוא רכוש משותף, שבעצם יצטרך להיות רכוש של כל הבית, הוא לא יכול לעשות את זה לבד, הוא לא יכול לעשות את זה עם החבר שלו אלא הוא צריך לקבל הסכמה של ¾ מהדיירים.

אברהם פורז: במילים אחרות, לעולם זה לא ייבנה כחוק.

אביעד ויסולי: אני לא חושב שזה לא ייבנה כחוק.

אביעד ויסולי: יש בעיה למשל עם גגות רעפים.

אביעד ויסולי: על גג רעפים אי אפשר לשים כזה דבר.

אביעד ויסולי: כמו שקשה מאוד לשים קולטי שמש על גג רעפים.

אביעד ויסולי: אנטנה כזאת יהיה קשה מאוד לשים על גג רעפים.

מיכל רפאלי-כדורי: אין שום בעיה.

אביעד ויסולי: דבר נוסף, נושא של קירות: אם הקיר של הדירה שלך לא פונה לכיוון הלוויין ואתה רוצה שמישהו ישים לך צלחת, אז תתקין על הקיר ליד השכן שלך.

אביעד ויסולי: זה פסול מעיקרו.

אביעד ויסולי: דבר נוסף בנושא הכבלים: בארץ עד היום, על כל פנים בבתים הישנים, ובניגוד לרוב העולם, לא בונים עם פירים.

אביעד ויסולי: זה אומר ששוב הם יצטרכו לזרות חוטים לאורך הבניין.

אביעד ויסולי: זה הורס את חזיתות הבתים, זה הורס את הצורה החיצונית.

אביעד ויסולי: בארצות-הברית - אנחנו בדקנו את זה בצורה מאוד מאוד מעמיקה - יש שני סוגי של מערכות: יש שם מערכות צלחות אישיות, שזה ה-HSD וה-DBS, שנקרא שם .... ו"אקו סטאר"; ויש סיסטמה של צלחות איזוריות, שזה הרבה יותר חכם.

אביעד ויסולי: צלחת איזורית יכולה לקבל שידור מהלוויין ולעשות את ה-channeling - - -

אברהם פורז: את זה אפשר בשכונות חדשות.

אביעד ויסולי: אפשר גם בשכונות ותיקות כי ההעברה היא דרך אותה תשתית, תשתית מקומית של הלוויין.

אביעד ויסולי: זה תשתית הרבה יותר בריאה.

אביעד ויסולי: אני חושב שזה פיתרון שיכול לעבוד מבחינת איכות הסביבה.

דוד פילזר: אני רוצה להוסיף ולומר שDBS- הוא הזכיין הראשון.

דוד פילזר: יתכן שיהיו עוד.

דוד פילזר: יתכן שלא כולם ייקלטו מ"עמוס".

דוד פילזר: זה אומר שתהיינה מערכות נוספות.

מיכל כהן: מעבר לשאלה ששאלתי, אני מבקשת להעיר ולהצטרף לדעתה של חברת הכנסת חזן, שצריך לחשוב גם על האזרח הבודד.

מיכל כהן: העניין של ועדי בתים ודברים מעין אלה, זה בפירוש דבר שיימנע את המידע מהאזרח הבודד וייגרום צרות צרורות.

מיכל כהן: יש פה שתי אפשרויות: או שכולם יעברו על החוק, ואת זה בוודאי אף אחד מאיתנו לא רוצה; או שייתנו פיתרון לאזרח הבודד שרוצה ליהנות מה-DBS וועד הבית שלו לא רוצה.

מיכל כהן: עדיין לא קיבלתי תשובה על עניין התשלום.

מיכל כהן: יש הרבה מאוד בעיות בנושא של ועד הבית.

מיכל כהן: צדק היושב-ראש כשאמר ש75%- זה לעולם לא יעבוד.

דוד ברודט: קודם כל אני רוצה לברך את היושב-ראש, ואני מתכוון לזה.

דוד ברודט: אני מכיר את חבר הכנסת פורז מכמה סוגיות כלכליות ואחרות שבהן היינו ביחד.

דוד ברודט: עכשיו לעניינו של דבר.

דוד ברודט: אני לא רוצה לחזור פה על החשיבות של ה-DBS כפלורליזם תרבותי והעברת מידע לציבור.

דוד ברודט: יש פה מהפיכה של הטלוויזיה הרב-ערוצית.

דוד ברודט: זאת באמת אפשרות חדשה לצרכן.

דוד ברודט: נאמרו דברים, אפילו לא מספיק, אבל לא זה המקום.

דוד ברודט: אומר רק שהחשיבות של ה-DBS היא מאוד גבוהה.

דוד ברודט: אני חושב שהדבר החשוב בכל הדיון הזה הוא באמת מקומו של הצרכן.

דוד ברודט: גם ברמה של הפלורליזם התרבותי וגם מבחינת יכולתו באמת לעשות את מה שהוא רוצה לצורך קבלת המיתקון הנדרש כדי לקבל את האינפורמציה הזאת.

דוד ברודט: אם נעמיד לו קשיים ונעמיד לו מגבלות, זה לא רק יהיה מצב שבו הוא לא יקבל שירות.

דוד ברודט: בסופו של דבר הוא יקבל את השירות אבל נהיה בחזקת גזירה שאין הציבור עומד בה.

דוד ברודט: חבל לעשות דברים שהציבור לא יעמוד בהם ושגם תהיה תרעומת והתרעמות גדולה מאוד על השלטון, על המחוקקים, מצד ציבור הצרכנים.

דוד ברודט: אני רוצה לענות כמה תשובות עובדתיות לשאלות שהועלו פה.

דוד ברודט: אם חבר הכנסת פורז יבקש מאיתנו נוסח חקיקה כפי שאנחנו רוצים, אנחנו נעמיד את זה.

דוד ברודט: זה כתשובה לנושא הראשון שעלה פה על הפרק.

דוד ברודט: דבר שני, רק כדי להבהיר את מה שנאמר פה, יהיה תשלום דיפרנציאלי.

דוד ברודט: יהיה איזשהו הפרש בתשלום בין אנטנה אישית לאנטנה של בניין שלם.

אתי בנדלר: האם זה יהיה הפרש משמעותי, באופן שהוא יתמרץ באמת להתקין צלחות גדולות?

אברהם פורז: הרי ברור שמערכת אחת של קליטה היא יותר זולה מהרבה מערכות קטנות.

דוד ברודט: אני לא יודע את התחשיבים.

דוד ברודט: אני רק אומר, יהיה ביטוי לעניין הזה.

דוד ברודט: אנחנו מוכנים, ברגע שהדברים יתבהרו מבחינתנו, כי אנחנו כרגע בשלבי התארגנות.

לאה ורון: האם יש לך הערכה על המחיר?

דוד ברודט: אני לא רוצה לומר כרגע שיש לי הערכה.

אתי בנדלר: השאלה רק אם זה יהיה מספיק מתמרץ.

אברהם פורז: התחרות הראשונה שלהם עדיין היא לגרום לאנשים להתנתק מהכבלים ולהתחבר אל ה-DBS.

דוד ברודט: אנחנו נמצאים באווירה תחרותית ואווירה כלכלית.

דוד ברודט: התחרות גורמת לכך שתהיינה החלטות כלכליות נכונות.

דוד ברודט: אם נקבל החלטות שאינן כלכליות' בסופו של דבר לא נצליח במיזם הזה.

דוד ברודט: במיזם הזה השקיעו אנשי עסקים פרטיים מאות רבות של מיליוני דולרים.

דוד ברודט: הם ירצו להחזיר את ההשקעה ויירצו שכספם לא יירד לטימיון.

דוד ברודט: זה שונה מהמצב הנוכחי שבו אנחנו נמצאים במונופול אשר קבע את המחירים ללא שום אווירה תחרותית.

דוד ברודט: כל ההחלטות שלנו ייעשו באווירה תחרותית.

דוד ברודט: אנחנו נירצה צרכנים ואנחנו נירצה בסופו של דבר להעביר ציבור מעולם הכבלים לעולם השידורים מהלוויין.

אברהם פורז: שואלים פה האם אתה מוכן לומר מתי לדעתך אתם תתחילו בשידורים.

אברהם פורז: מתי אדם יוכל לקנות אצלכם מערכת ולקלוט?

דוד ברודט: אני לא יודע להגיד במדוייק.

דוד ברודט: אני מקווה שלקראת חג הפסח בשנה הבאה.

דוד ברודט: זה המועד שבו אני מקווה שנוכל להתחיל בהפעלה של המערכת.

דוד ברודט: לגבי השאלות שנשאלו באשר לאסתטיקה: אנחנו, גם ללא ההערות שנשמעו בוועדה, נעשה כל מאמץ שהצלחות יהיו האסתטיות ביותר.

דוד ברודט: ראיתם את זה גם בצילומים שהוצגו פה.

דוד ברודט: אנחנו נעשה כל מאמץ, גם מבחינת מחלקות השיווק שלנו, כדי שהאסתטיקה תהיה הטובה ביותר.

דוד ברודט: לגבי שכונות חדשות: אם יבקשו מאיתנו מראש לתכנן ולהשתלב כלוויין בשכונות חדשות, ולתת את השירות בצורה אסתטית, זה ייקל עלינו.

דוד ברודט: אם תהיינה איזשהן הוראות תכנוניות בשכונה חדשה, או בעיר חדשה, או בכל איזור חדש, שבהן ישתלב הלוויין, נעשה את זה כמובן בצורה הטובה ביותר.

דוד ברודט: הבעיה היא שאנחנו נמצאים כרגע ב1.6- מיליון משקי בית קיימים.

דוד ברודט: אנחנו צריכים להשתלב ב1.6- מיליון הבתים הקיימים.

דוד ברודט: כלומר, לגבי העולם העתידי אנחנו נעשה את הדברים הללו.

אתי בנדלר: האם אתם תהיו מוכנים להקדים את ההשקעות שלכם בלי שיש לכם עוד מנויים בשכונה שנבנית כדי להכין את התשתית המתאימה לעניין הזה?

אברהם פורז: לא צריך.

אברהם פורז: אם לפי תקנות התכנון יקבעו שכל אחד חייב ממקום מסויים להעביר חוט, אז בבוא העת הוא יתחבר משני הקצוות של אותו חוט.

אתי בנדלר: אתה אומר שכל ההשקעות יהיו של הייזם?

אברהם פורז: הקבלן שבונה יצטרך להעביר מנקודה א' למרכז העיירה, ואז לכל בית, למשוך איזשהו חיבור.

אביעד ויסולי: ומה יקרה אם יהיו שלושה מפעילים?

אברהם פורז: לא משנה.

אברהם פורז: היום המערכות הטכנולוגיות מאפשרות להעביר חוט אחד עם המון גידים.

אברהם פורז: הרי אם תשתית הכבלים לא היתה כפי שהיא, בידי המפעילים, והיא היתה נניח ציבורית אז אפשר היה להעביר דרך הכבלים המון מתחרים, שהיו מוכרים לך חבילות וכל אחד היה מתחבר דרך אותה תשתית.

אברהם פורז: אבל זה סיפור אחר.

דוד ברודט: לגבי כל שינויי הטכנולוגיה בעולם אשר ימזערו את הצלחות ברמת איכויות טובה ביותר: אנחנו נאמץ את זה מייד כי יש לנו אינטרס לעשות את זה ברמה שיווקית וברמה כלכלית.

דוד ברודט: להערה שנאמרה פה אני רוצה להבהיר, אין בצלחות ה-DBS שום קרינה אלקטרומגנטית ולכן כל החששות שנאמרו פה הם לא רלוונטיים לסוגיה הזאת.

דוד ברודט: הם אולי רלוונטיים לסוגיות אחרות.

דוד ברודט: מבחינה זאת, אין פה בעיה, שהיא אולי רלוונטית במקומות אחרים.

דוד ברודט: כפי שאמרתי, לגבי כל הצד הסביבתי, לגבי כל הנוף הסביבתי, אנחנו נעשה את המאמץ המקסימלי ביותר, כי זה חלק מייחסי הציבור שלנו.

דוד ברודט: אני מבקש כרגע, לסיום, לאפשר לנו את ההסדרים החוקיים ואת ההסדרים הרגולטיביים כדי שבאמת נוכל לעלות לאוויר במועד הקרוב ביותר, לטובת הצרכנים ולטובת המשק הישראלי.

אברהם פורז: יזמתי את הדיון הזה כי התרשמתי שיש בעיה בעקבות מכתב שחתום עליו מר שמשון אילת, סגן מנהל השירות במשרד התקשורת, שענה למר דן עומר, מנהל תחום בקרה על תקנות בנייה במשרד הפנים.

אברהם פורז: שם בין הייתר ציינו שיכולות להיות בעיות שלא יאפשרו להציב צלחות על הגג אם למשל דיירים אחרים מתנגדים להצבת אנטנה, אם אין אפשרות טכנית להתקין את הגג, אם הגג בבעלות פרטית, וכדומה.

אברהם פורז: אנחנו חושבים שהלוויין, ככלי תחרותי מול הכבלים, זה דבר נכון.

אברהם פורז: אם אני הייתי צריך לעצב מודל איך עושים תחרות, אני חושב שאולי הייתי עושה מודל אחר.

אברהם פורז: אבל לא חשוב.

אברהם פורז: לא ניכנס לזה כרגע.

אברהם פורז: לנו יש מטרה אחת שהיא משותפת לנו ולכם, וגם למשרד התקשורת - להוזיל את העלות של הצלחות, להקטין את מספרן, וזה גם יישפר את מראה הסביבה.

אברהם פורז: ברור שייער של צלחות הוא גם מכער וגם מייקר.

אברהם פורז: אנחנו לא יכולים להשלים בשום פנים ואופן עם תיזה שאומרת שרואים בצלחת חלק מבנה הטעון היתר.

אברהם פורז: מאחר שאף אחד לא יבקש היתר לצלחת, אלא אם כן הוא מטורף, אז אנחנו אוטומטית אומרים - אני מניח שיש לכם גם איזה תוכנית עיסקית לחדירה - שתוך כמה זמן יהיו 100,000 עבריינים במדינה והחוק לא ייאכף.

אברהם פורז: אנחנו נאמר שבאופן תיאורטי יצאנו ידי חובתנו בזה שאמרנו שכל התקנת צלחת טעונה היתר אם ניקבע שזה מחייב רישיון כי זה שינוי חיצוני בבניין, אנחנו ניקבע איפה היא תהיה, אבל למעשה שום דבר לא יקרה.

אברהם פורז: כל חברי הכנסת שהתבטאו פה אמרו בדיוק אותו דבר, שאנחנו רוצים לעשות את כל תיקוני החוק שייאפשרו לכם להתקין את זה במקומות הראויים.

אברהם פורז: אני אומר לכם, למרות שעניין של קניין פרטי, זכות הקניין וכל הדברים האלה הם בעיני דברים חשובים, גם בזכות כזאת לא עושים abuse.

אברהם פורז: זאת אומרת, גם אדם שיש לו גג פרטי, או גג צמוד לדירתו, והוא גר בבית משותף, לא יכול לעשות abuse בזכות ולהגיד: תקפצו לי, מצידי שיהיו 50 צלחות, שכל אחד יתקין צלחת על המרפסת שלו, אני לא נותן להתקין צלחת על הגג שלי.

אברהם פורז: כמו שבעוד מקרים מסויימים זכות הקניין הפרטית נדחקת מפני כל מיני דברים.

אברהם פורז: למשל צנרת חשמל או צנרת טלפון אפשר להעביר גם בתחום הפרט.

אברהם פורז: אפשר לעבור דרך מגרש פרטי של מישהו ולהעביר חוטי טלפון ולהעביר כל מיני תשתיות אחרות, או ביוב.

אברהם פורז: אדם לא יכול להגיד שהוא לא רוצה שייעבירו ביוב בחלקה שלו.

אברהם פורז: לכן אני מאוד מבקש מכם, אני פשוט די מאוכזב שבפאזה הזאת, כשכבר קיבלתם את הרישיון, לא דאגו לתת לכם את הכלים המשפטיים המקסימליים כדי שתוכלו להתמודד עם הבעיה.

אברהם פורז: אבל בסדר, עוד לא מאוחר.

אברהם פורז: מאחר שיש לכם עד פסח שנה הבאה, עד אז במאמץ גדול אנחנו יכולים לעשות את זה.

אברהם פורז: כמובן שאני אשמח מאוד אם תהיה יוזמה של הממשלה, שתגיש תיקון, בין אם זה לחוק התכנון והבנייה או לדבר אחר.

אברהם פורז: אגב, כן צריך תיקון לחוק התכנון והבנייה, שזה לא יהיה פעולה טעונת היתר.

מוריאל מטלון: באנגליה ובארצות-הברית עשו אותו דבר.

אברהם פורז: אני לא חושב שראוי שאנחנו נהפוך 100,000 איש - אני לא יודע כמה אתם רוצים - מייד לעבריינים.

דוד ברודט: 400,000.

אברהם פורז: אני לא רוצה להפוך כל מספר של אנשים לעבריינים.

אברהם פורז: מצד שני אנחנו צריכים גם להבטיח שנניח אם הצלחות עוברות קוטר מסויים - כן זאת תהיה פעולה טעונת היתר.

אברהם פורז: וכמובן את העניין הזה, שאתם תוכלו להתקין את זה על הגגות או במקומות אחרים ושכל מיני טענות ומכשולים מיותרים לא יועמדו בדרככם.

אברהם פורז: אני גם רוצה להגיד לכם, אני מצפה מכם שאתם לא תספקו שירות למי שייתקין צלחת שלא בהתאם לכללים שייקבעו.

דוד ברודט: מה זאת אומרת?

דוד ברודט: אנחנו מתקינים את הצלחות.

אברהם פורז: קיבלתי מכתב ממשרד התקשורת האומר ש"אין אנו רואים מקום לחייב את המנוי להתקין צלחת על-ידי בעלי הרישיון, אלא שתהיה לו אופציה להתקנה עצמית".

דוד ברודט: הוא יקנה את הצלחת.

דוד ברודט: יכול להיות שההתקנה תהיה - אבל הצלחת תהיה בסטנדרט שאנחנו נקבע.

דוד ברודט: את הצלחת הוא קונה מאיתנו.

מוריאל מטלון: לא ניתן שיהיה ים של צלחות שונות.

זאב רז: הייתי רוצה להגיב על הדברים.

זאב רז: אני במקרה אחראי על האדם שכתב את זה.

זאב רז: העמדה של משרד התקשורת היא שזכותו של הלקוח היא לבחור את הדרך הכי טובה עבורו כדי לקבל את הקליטה.

זאב רז: זה מקובל עלינו.

זאב רז: אנחנו לא רוצים שום דבר.

זאב רז: אנחנו הולכים אחרי המדינות הכי נאורות.

זאב רז: ארצות-הברית זה דגם מספיק טוב.

זאב רז: אפשר לקנות ציוד של קליטה לוויינית בחנויות מורשות.

זאב רז: הציוד הוא מורשה, ובסוף הלקוח צריך לעשות הסכם התקשרות עם חברת ה-DBS.

אברהם פורז: הבנתי, ולמרות הכל זה לא סותר את מה שאני אומר.

אברהם פורז: תיכף תשמע למה.

אתי בנדלר: ציוד מורשה - אז יכולות להיות כל מיני צלחות.

אתי בנדלר: לאו דווקא מהדגם שגברת מיכל רפאלי-כדורי הציגה.

צבי האוזר: אני רוצה להבהיר שעל-פי הרישיון בשנה הראשונה חובת ההתקנה היא על החברה.

צבי האוזר: לאחר שנה ראשונה - אפשר.

דוד ברודט: בכל מקרה זה מורשה, לא פיראטי.

אברהם פורז: אני רוצה להסביר למה אני מצפה.

אברהם פורז: זאת טלוויזיה למנויים.

אברהם פורז: בטלוויזיה למנויים אתה יכול לנתק בכל עת את מי שאתה רוצה כי הוא לא שילם.

אברהם פורז: אותו הדבר, אני מצפה ממך שאתה תנתק את מי שקנה ציוד מורשה והתקין אותו לא במקומות שאושרו בחוק.

אברהם פורז: זאת אומרת, אם מישהו, תוך כיעור הסביבה או תוך איזה פעולה, מתקין לא במקומות שאנחנו קבענו, אתם תנתקו אותו.

אברהם פורז: תגידו לו: אם אתה רוצה את השירות, תתקין כחוק.

אברהם פורז: אם אנחנו בסוף ניצור את המודל שבבית משותף יש צלחת אחת והיא יותר זולה, ואם אדם אחד מאיזשהו טעם דווקא רוצה לתלות את זה על הקיר הצדדי של הבניין, לכער את הבניין ולא להתחבר לצלחת המרכזית - שלא תיתן לו שירות.

דוד ברודט: אתה אומר שיש לו את האופציה להתחבר לצלחת המרכזית.

אברהם פורז: כמו שהיה תיקון לחוק לא לספק חשמל למי שבנה מיבנה לא חוקי, כחלק מהמלחמה בבנייה הלא חוקית.

אברהם פורז: אותו דבר לגביכם.

אברהם פורז: אני רוצה לתת לכם את כל הכלים, ושתעשו את זה יפה, אסתטי, נוח וזול.

אברהם פורז: אבל נגד אלה שלמרות הכל מחליטים ללכת נגד מה שמותר - שאתם תעזרו לנו לשמור על ארץ ישראל יפה.

דוד ברודט: האמירה הזאת מקובלת עלינו.

צבי האוזר: הבעיה להערכתי תהיה לא עם אותם אזרחים שייתחברו לפלטפורמות של מנויים, כדוגמת חברת DBS, אלא עם אותם עשרות אלפי אזרחים שקונים צלחות קליטה וקולטים שידורים חופשי מהאוויר.

דוד ברודט: זה המצב הקיים היום.

מיכל רפאלי-כדורי: תעזור בעניין הזה.

אברהם פורז: מר האוזר, עד היום לפי החוק, ואני לא מציע לשנות אותו, לפי חוק התכנון והבנייה צלחת בגודל מסויים היא מבנה והתקנתה טעונה היתר.

אברהם פורז: זה סיפור אחר אם אוכפים או לא אוכפים את החוק.

אברהם פורז: אני קודם כל רוצה שלגבי אותם אנשים שייתקינו צלחת לקליטה מהלווין דרך מר ברודט, שלא יראו בזה מבנה ולא יתבעו מהם היתר בנייה.

אברהם פורז: זה פשוט אבסורד.

אברהם פורז: דבר שני, אני רוצה לתת לחברת הלוויין את כל הכלים כדי להתקין את זה באופן אסתטי וגם בהליך מקוצר, כדי שכל מיני גורמים שלא מפרגנים לא יוכלו לשים מכשולים.

אברהם פורז: אנחנו רוצים גם לוויין, אבל אנחנו גם רוצים ארץ ישראל יפה.

אברהם פורז: תודה רבה.

אברהם פורז: לסיכום: מר דוד ברודט יעביר לנו נוסח חקיקה ואנחנו נעשה הצעת חוק פרטית, אם יהיה צורך.

אברהם פורז: אם הממשלה רוצה ליזום הצעת-חוק ממשלתית, מה טוב.

אברהם פורז: אבל אני לא יכול להכריח את הממשלה להגיש הצעת חוק.