ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 431, 2002-08-12 10:30

יעקב ליצמן: בוקר טוב לכולם.

יעקב ליצמן: אני פותח את הישיבה.

יעקב ליצמן: הסעיף הראשון שעל סדר היום הוא תיקון טעות בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (השגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב-2002.

יוסף יצחק פריצקי: אם זה תיקון טעות, צריך לבטל את כל החוק.

יוסף יצחק פריצקי: כל החוק הוא טעות.

אנה שניידר: אסביר את התיקון: סעיף 10א לפקודת סדרי שלטון ומשפט קובע שאם נפלה טעות בנוסח של חוק כפי שהוא התקבל בכנסת, וקבעה ועדה שהכינה את החוק לקריאה שנייה ושלישית, לפי הצעת יו"ר הכנסת, כי הטעות היא לשונית, טכנית, פליטת קולמוס, השמטה מקרית, טעות הדפסה, שיבוש של העתקה וכיוצא באלה – הכנסת רשאית, בהחלטה, לתקן את הטעות.

אנה שניידר: לצערנו גילינו שבחוק ההסדרים, בסעיף 5(2) לחוק, שהוא סעיף 107 לחוק שירות המדינה (גמלאות), נשמטה שורה.

אנה שניידר: כתוצאה מכך נוסח הסעיף איננו ברור.

אנה שניידר: הושמטו המילים: "שלא הייתה הפסקה בין שירותו במשטרה או בשירות בתי הסוהר".

אנה שניידר: החוק עצמו אומר כך: "מי שנתמנה בכתב מינוי ביום הקובע או לאחריו ובערב היום הקובע היה שוטר או סוהר", וכאן חסרות המילים "ושלא הייתה הפסקה בין שירותו במשטרה או בשירות בתי הסוהר", והחוק ממשיך: "לבין תחילת שירותו בשירות המדינה…".

אנה שניידר: זוהי באמת טעות של השמטה.

רחמים מלול: אך זאת טעות מהותית.

אנה שניידר: זאת השמטה, נשמטה שורה.

אנה שניידר: לכן אני מבקשת מהוועדה לאשר שמדובר בטעות.

אנה שניידר: היום במליאת הכנסת נבקש מלאשר את התיקון.

אנה שניידר: אם הדבר יאושר הוא יחול מיום תחילתו של חוק ההסדרים.

עמית: אני מבקש שעמדת משרד האוצר תינתן בעוד שבוע, בכתב, מאחר שייתכן שהטעות היא יותר מטעות סופר.

עמית: ייתכן שיש כאן משהו מהותי.

עמית: מי שערך את הסעיף הם היועצים המשפטיים של אגף השכר; הם יצאו לחופשה ולא היה אפשר להשיגם.

עמית: אני מבקש להגיב לבקשה בכתב בעוד שבוע.

יעקב ליצמן: אינני יודע אם יש לנציג האוצר מעמד כאן.

יעקב ליצמן: העניין שייך לכנסת ולא למשרד האוצר.

יעקב ליצמן: אולי כל החוק היה בטעות?

יעקב ליצמן: זה מה שנציג האוצר אומר?

יעקב ליצמן: הוא אומר שאם מתקנים לפי המקור, משהו לא בסדר.

אנה שניידר: יו"ר הכנסת הוא שפנה לוועדה בבקשה לתקן.

אנה שניידר: גילינו שהמילים נשמטו.

אנה שניידר: כרגע אין שום משמעות לסעיף.

יעקב ליצמן: נציג האוצר בא בשם האוצר – ואינני בטוח שהוא מייצג את שר האוצר כאן – ואומר שהחוק המקורי שאושר בוועדת הכספים, החוק שהאוצר הביא לוועדת הכספים בלי ההשמטה, הוא לא בסדר.

עמית: אני אומר שהתיקון כמו שמבקשים לתקנו, ייתכן שיהיו לו השפעות.

יעקב ליצמן: אבל מתקנים בדיוק כמו שהיה.

עמית: אולי רוצים ניסוח.

רחמים מלול: אנחנו מחזירים את הנוסח כפי שהתבקש על-ידי האוצר.

יעקב ליצמן: זה לא בא בחשבון.

יעקב ליצמן: אולי אצרף כאן נוסח שלפיו ח"כ ליצמן יזכה בפיס?

יעקב ליצמן: אני מציע לנציג האוצר לבדוק אם זוהי עמדת שר האוצר.

יעקב ליצמן: אני בטוח שזו איננה העמדה.

יעקב ליצמן: אגב, יש לי המון טעויות שאפשר לתקן בחוק ההסדרים, אם זה העניין.

יעקב ליצמן: ייתכן שצריך להקים ועדה מיוחדת לשם כך.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על הבקשה לתיקון הטעות בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (השגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב-2002: שניים הצביעו בעד; שניים הצביעו נגד.

יעקב ליצמן: אני מבקש רוויזיה.

יעקב ליצמן: הנושא יידון בהמשך.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: צו היטלי סחר (היטל בטחה על יבוא טובין להגנה על הייצור המקומי) (הוראת שעה), התשס"ב-2002 (היטל בטחה על לבידים)

יעקב ליצמן: הסעיף הבא הוא סעיף הלבידים.

יעקב ליצמן: למען הסדר הטוב אבהיר שאת הסעיף הזה קיבלנו ביום רביעי.

יעקב ליצמן: עד יום רביעי לא היה שום מעמד חוקי לכל הצווים.

יעקב ליצמן: היו מכתבים בלי חתימות של השרים, ואחר כך היו מכתבים עם חתימות.

יעקב ליצמן: לא היה שום מעמד חוקי להיטל עד שהוא פורסם ברשומות.

יעקב ליצמן: כלומר עד יום רביעי לא הייתה אפשרות חוקית, מעבר לכוונות טובות, להצביע על ההיטל הזה.

יעקב ליצמן: לכן ביטלתי את הישיבה הקודמת ואני מתנצל לפני כל מי שהוזמן אליה והופיע.

יעקב ליצמן: ביטלתי אותה משום שהתברר לי שאין מעמד חוקי לבקשה, כי הדברים חתומים על-ידי השרים אך הצו לא פורסם ברשומות.

יעקב ליצמן: אחרי שהוא פורסם ברשומות ביום רביעי, הוספנו את הדיון.

יעקב ליצמן: למען הסדר הטוב ולפני שנשמע את חברי הכנסת אני מבקש לשמוע את נציגי משרד התעשייה והמסחר, היועצים המשפטיים, ונציגי המשלחות שיטענו בעד ונגד ההיטל.

אבשלום וילן: אני מבקש לדעת מתי תהיה ההצבעה.

אבשלום וילן: אני מניח שיהיו גם הצבעות על רוויזיה.

יעקב ליצמן: אשתדל להצביע היום גם על הרוויזיות.

ראובן פסח: אציג את הדברים בקיצור משום שזה איננו הדיון הראשון בנושא.

ראובן פסח: לפני כשנתיים, בערך בחודשים נובמבר-דצמבר 2000, ראינו ירידה משמעותית במחירי הלבידים מסין.

ראובן פסח: במקביל החלה עלייה גבוהה מאוד של היבוא מסין.

ראובן פסח: הוא עלה מ-3% בשנת 1999 לכ-31% ברבע האחרון של שנת 2000.

ראובן פסח: במחצית הראשונה של השנה הזאת היבוא מסין היה כ-41% מהיבוא במונחים כספיים; ובמונחים כמותיים הוא עלה לכ-50% מהיבוא – כי היבוא מסין זול יותר.

ראובן פסח: מתוך החישוב הזה אני מוציא לבידים מסוגים יקרים יותר, כמו לבידים מפינלנד ומארצות הברית, כי אלה בעצם סוגים אחרים של לבידים.

ראובן פסח: לעומת זאת הייצור המקומי ירד מכ-66% מהצריכה המקומית בשנת 1999 לכ-50% מהצריכה המקומית בשנת 2000.

ראובן פסח: במחצית הראשונה של השנה הוא היה כ-20%.

ראובן פסח: היום הוא נמוך בהרבה מזה.

ראובן פסח: ענף הלבידים המקומי עבר תהפוכות גדולות.

ראובן פסח: למעשה הוא עומד היום על סף כליה.

ראובן פסח: משבעה מפעלים בערך הצטמצם הענף לכשלושה מפעלים, ולפני שנה היה צמצום לשני מפעלים.

ראובן פסח: היה ברור שאין מקום ליותר ממפעל אחד.

ראובן פסח: הטלנו את ההיטל לפני שנה והתנינו את המשכו באיחוד הייצור המקומי.

ראובן פסח: התנאי הזה קוים.

ראובן פסח: בעקבות זאת ההיטל הוטל שוב, אך לא עבר את אישור הכנסת בסוף דצמבר בשנה שעברה.

ראובן פסח: במקביל לכך המפעל שהוקם מאיחוד שני המפעלים הקודמים קיבל סיוע מהמדינה – ובגלל סיבות מסוימות נקבע שהסיוע יהיה מלווה בהיטל.

ראובן פסח: אחרי התלבטויות רבות, חלקן היו גלויות, קבענו שמה שיספיק היום לתעשייה המקומית – שכוללת בעצם מפעל אחד ב"קלת אפיקים" ואגף נוסף באשקלון – הוא הון חוזר מינימלי והיטל בטחה של 50$.

ראובן פסח: בהיטל נמוך מזה לא יוכל המפעל להתקיים ברווח סביר.

רחמים מלול: כמה מפעלים נסגרו בסך הכול?

רחמים מלול: כמה עובדים פוטרו?

ראובן פסח: בשלוש או ארבע השנים האחרונות נסגרו שניים או שלושה מפעלים לפחות ופוטרו כמה מאות פועלים.

עמיר פרץ: כמה עובדים פוטרו בעשר השנים האחרונות?

ראובן פסח: בעשר השנים האחרונות פוטרו קרוב לאלף פועלים.

ראובן פסח: כיום יש כ-60 עובדים ב"קלת אפיקים", או קצת יותר.

יוסי ורדי: מה פתאום?

יוסי ורדי: ב"קלת אפיקים" יש 130 עובדים.

ראובן פסח: המפעל יכול להעסיק מיד כ-150 עובדים ב"קלת אפיקים" ועוד כמה עשרות עובדים במפעל באשקלון.

ראובן פסח: תוך התארגנות קצרה יחסית יוכל המפעל להגיע ל-250 עובדים.

ראובן פסח: אנחנו מעריכים שלאחר הטלת היטל של 50$ המפעל יוכל להגיע להישג כזה.

ראובן פסח: היבוא מסין לישראל הוא במחירים מהנמוכים ביותר שרואים בעולם.

ראובן פסח: בשנים האחרונות ראינו דווקא צמיחה של ענף הלבידים באירופה יחסית למזרח הרחוק.

ראובן פסח: גם היצואניות הגדולות ביותר בעולם, מלזיה ואינדונזיה – שישראל איננה נהנית מהתוצרת שלהן – מוכרות לבידים במחירים גבוהים יותר ממחירי הלבידים שמגיעים מסין לישראל.

ראובן פסח: לכן ההערכה שלנו היא שבהיטל של 50$ לא נגרום לנזק לתעשייה שרוכשת את הלבידים ביבוא ולא לתעשייה המקומית.

ראובן פסח: למשתמשים בלבידים מסין יהיו שתי בעיות: האחת היא זמינות של לבידים מסוגים שונים באיכויות שונות.

יוסף יצחק פריצקי: למה שתהיה בעיית זמינות?

יוסף יצחק פריצקי: ליבואנים אין מחסנים?

יחיאל פיסו: יש הכול במלאי בכל נקודת זמן.

ראובן פסח: קשה להשיג את מגוון הלבידים.

ראובן פסח: יש מגוון עצום של לבידים.

ראובן פסח: זאת טענה ששמענו גם מפי הנגרים עצמם.

ראובן פסח: בירושלים אני יודע שאין להשיג לבידים מסין.

ראובן פסח: אינני יודע בדיוק מדוע.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: יש בעיית כשרות?

ראובן פסח: אנחנו מעריכים שללא התעשייה המקומית מחירי הלבידים בשוק המקומי יעלו, ולמעשה הלבידים מסין יימכרו בכ-20$ או 30$ פחות מהלבידים מאירופה, לעומת הפרש של 80$ עד 100$ היום.

ראובן פסח: מידיעות ראשוניות מתברר שזה בערך המצב גם בתעשיית MDF.

ראובן פסח: גם הטענה שהשינוי נובע מעליית מחירים באירופה איננה מפחיתה מהטיעון הזה.

ראובן פסח: ברור שגם הלבידים יהיו נתונים לאותה השפעה.

ראובן פסח: זהו אחד החששות: ללא תעשייה מקומית בעצם לא נרוויח כלום.

ראובן פסח: ניווכח בכך כשהמפעלים ייסגרו, גם אם באיחור של כמה חודשים, כשהמפעלים ייסגרו.

יעקב ליצמן: היום התקשרו אליי משגרירות סין.

יעקב ליצמן: נציג מספר שתיים בשגרירות שמע כנראה שיש היום דיון בנושא היבוא מסין.

יעקב ליצמן: הוא שלח מכתב אליי, שעוד לא ראיתי, אך לדבריו אם יטילו היטלים על היבוא מסין, בסין ייאלצו להטיל היטלים על היצוא שלנו.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה מייצאים להם.

יעקב ליצמן: אני מבקש לשמוע את תגובת נציג משרד המסחר והתעשייה בעניין זה.

יוסף יצחק פריצקי: הנספחים המסחריים הם נספחים של משרד המסחר והתעשייה?

יוסף יצחק פריצקי: מה עמדתכם בעניין זה?

ראובן פסח: הנספחים הם שלנו.

ראובן פסח: אני עצמי שייך למחלקה לסחר חוץ של משרד התעשייה והמסחר.

ראובן פסח: נושא ההיטל הוחלט בהתייעצות עם המחלקה לסחר חוץ, כמובן.

ראובן פסח: אנחנו מתכננים להפוך את סין לאחד מיעדי היצוא של ישראל בשנה הבאה.

ראובן פסח: דיברתי עם הקונסולית הסינית באופן אישי.

ראובן פסח: הסברנו לה את הנושא.

ראובן פסח: אנחנו מקיימים דיונים מעמיקים עם נציגי סין.

ראובן פסח: בסופו של דבר הנושא של היטל בטחה מעוגן גם בהסכמים בין-לאומיים.

יעקב ליצמן: הדבר מעוגן בהסכמים בכל אחוז שהוא?

בועז סופר: כן, בהנחה שיש סיבה סבירה להיטל, שיש תימוכין.

יוסף יצחק פריצקי: זהו איננו היטל היצף אלא היטל בטחה, אלה שני דברים שונים.

יוסף יצחק פריצקי: מטילים היטל כדי לעודד ייצור מקומי.

בועז סופר: הם מכוח אותו חוק.

ראובן פסח: ההבדל בין היטל היצף להיטל בטחה הוא במידת הנזק שנגרם.

ראובן פסח: כשמדברים על קיום של ענף, יש הצדקה – גם בהסכמים בין-לאומיים – להטלת היטל בטחה.

ראובן פסח: כך גם בהסכם של ישראל עם סין.

יוחאי פיסו: לא רק הנזק הוא פקטור.

יוחאי פיסו: צריך להתחשב בתועלת למדינה.

קריאה: מה טובת המדינה?

קריאה: פיטורי עובדים זה טובת המדינה?

קריאה: זה מה שעושים.

יוסף יצחק פריצקי: כל היטל על חומרי גלם הוא נורא בעליל.

יוסף יצחק פריצקי: חומר גלם משמש תמיד גם את התעשייה המקומית.

יוסף יצחק פריצקי: מוצר מוגמר זה עניין אחר.

קריאה: אחר כך היבואנים מעלים את המחיר פי שניים.

עמיר פרץ: אנחנו חוזים היום באחד מהמקרים המשונים ביותר שעברתי במדינת ישראל.

עמיר פרץ: אני מתפלא על העמדה של החברים בכנסת.

עמיר פרץ: בדרך כלל הם מתארים אותנו, את ההסתדרות, כמי שעומדים בניגוד לעמדות המקצועיות ולגישות המקצועיות.

עמיר פרץ: תמיד אומרים לנו שאנחנו מחליפים את אנשי המקצוע, שהמדינה משופעת באנשי מקצוע בכל התחומים.

עמיר פרץ: זוהי הפעם הראשונה שלקחנו על עצמנו משימה וביצענו אותה לעילא ולעילא לפי החלטות ועדת הכספים.

עמיר פרץ: הסאגה הזאת נמשכת יותר משנה.

עמיר פרץ: לפני שנה אמרו לנו שאין מקום לשלושה מפעלים, שנשכח מזה.

עמיר פרץ: ועדת הכספים הציעה מיזם.

עמיר פרץ: שאלנו איך אפשר לעשות זאת עם מפרקים משפטיים, כי הרי אלה אינם בעלים פרטיים – לכל מפעל יש מפרק בבית המשפט.

עמיר פרץ: הלכנו לבתי המשפט, הבאנו את מיטב עורכי הדין – ובאותה תקופה היינו צריכים גם להזין את המפעלים ולקיים אותם.

עמיר פרץ: לפני שנה ועדת הכספים באה לברך ונמצאה מקללת: על-פי החוק מרגע שהיטל הבטחה פורסם ברשומות הוא נכנס לתוקף.

עמיר פרץ: כל עוד ועדת הכספים לא פסלה אותו הוא בתוקף.

עמיר פרץ: היום ועדת הכספים היא בבחינת גורם שפוסל ולא בבחינת גורם שמתיר.

עמיר פרץ: אם ועדת הכספים לא תאשר, עדיין ההיטל מאושר.

שגית אפיק: הוא יאושר למשך תקופה של 60 יום.

עמיר פרץ: השר יפרסם זאת שוב ושוב.

שגית אפיק: זהו שימוש לרעה בסמכות.

עמיר פרץ: יכול להיות.

עמיר פרץ: אני רק מבקש לתאר את העובדות.

עמיר פרץ: מצב כזה איננו שימוש לרעה כשיש לקוּנה.

עמיר פרץ: כשוועדה בכנסת איננה מחליטה לכאן או לכאן והשר משתמש בחידוש סמכותו איש אינו יכול לטעון שזהו שימוש לרעה.

עמיר פרץ: עצם העובדה שאין החלטה, שהוועדה לא הכריעה, מביאה את השר להכריע.

עמיר פרץ: הוא צריך להכריע לפי המדיניות שלו.

עמיר פרץ: יהיו חברים שיתארו את המדיניות של הגנה על היטל הבטחה כמדיניות מוטעית, יהיו אחרים שיטענו אחרת, ואיש מהם לא יעשה שימוש לרעה.

עמיר פרץ: לכל אחד ואחד יש הערכות שונות באשר לתוצאות הכלכליות של הפעולות.

עמיר פרץ: בתקופה הזאת, שבה לא הייתה החלטה, עשינו "שמיניות באוויר" כדי לקיים את המפעלים, כדי שהעסק יישמר וישמור על ההזמנות שלו ועל הגורמים במשק שהוא פועל עמם.

עמיר פרץ: בתקופה הזאת אנחנו כהסתדרות הזרמנו כ-10 מיליון ש"ח: כ-7 מיליון ש"ח ל"קלת אפיקים" ועוד כ-3 מיליון ש"ח למיזם עצמו דרך תשלומים של שכר בתקופות קשות מאוד.

עמיר פרץ: החלטנו לפעול לפי הדוקטרינה של ועדת הכספים ולא לסטות ממנה.

עמיר פרץ: ועדת הכספים ידעה שיש שני תנאים מצטברים שנדרשים: הקמת המיזם ואישורו המשפטי והיטל בטחה.

עמיר פרץ: התנאי הנוסף, והוא זמני, הוא הסיוע שניתן מהמדינה כהלוואה.

עמיר פרץ: המיזם נדרש להחזיר את הסיוע על-פי לוח זמנים שייקבע.

עמיר פרץ: שני התנאים הבסיסיים היו המיזם המשותף והיטל הבטחה.

עמיר פרץ: ועדת הכספים יכלה לומר לנו שלא נטרח, שאין סיבה לשלם לצבא של עורכי דין שכל אחד מהם מחזיק את כנף שולחיו בידיו ומנסה להצילם ככל האפשר.

עמיר פרץ: אפשר היה לומר לנו שאין צורך בכך, לומר מראש שלא לפעול כך.

עמיר פרץ: אני פונה לחברי ח"כ פריצקי: אינך יכול ליהנות מכל העולמות.

עמיר פרץ: כשנוח לך אתה טוען שאנחנו הפוליטיקאים לא מבינים כלום מבחינה מקצועית.

עמיר פרץ: גם אתה פוליטיקאי, ח"כ פריצקי, וכל ח"כ שיושב כאן הוא איש פוליטי.

עמיר פרץ: צריך להחליט פעם אחת להסתמך על נציגי משרד התעשייה והמסחר כי הם אמורים להיות הסמכות המקצועית שקובעת.

עמיר פרץ: מעבר לעניינים הסיניים שאני מניח שנבדקו, נציג משרד התעשייה והמסחר קבע כאן קביעה חשובה מאוד.

יעקב ליצמן: ח"כ פרץ משבח לראשונה את הממשלה.

עמיר פרץ: כשצריך לשבח אני משבח.

עמיר פרץ: לפני שנה לא פעלתי לפי החלטת הממשלה אלא לפי הנחיות ועדת הכספים.

עמיר פרץ: כך פעלנו.

עמיר פרץ: פעלנו לפי התפיסה שנבנתה במשרד התעשייה והמסחר וכולנו התאמנו עצמנו.

עמיר פרץ: היה כאן שילוב.

עמיר פרץ: נציג משרד התעשייה והמסחר אומר את הערכתו.

עמיר פרץ: אין לי מושג אם זו ההערכה הנכונה אך יש להחליט מהן ההערכות שמשמשות בסיס לדיון.

עמיר פרץ: נאמר כאן שבמידה שענף הלבידים לא יהיה ענף שמתקיים מיבוא ומתעשייה בארץ גם יחד האיזון יופר והדבר יביא לעליית מחירים.

עמיר פרץ: נציג משרד התעשייה והמסחר אומר שקיום שלושת המפעלים שנמצאים בשלושה אתרים בישראל: בטבריה, בפרדס חנה ובאשקלון – הוא זה שישמור על האיזון מול היבוא.

עמיר פרץ: כך הוא אומר.

עמיר פרץ: לדעתי שנכון שהענף לא יוכל להתקיים רק מייצור מקומי או רק מיבוא.

עמיר פרץ: זה נכון בשני הכיוונים.

עמיר פרץ: צריך למצוא את הנקודה הארכימדית, ואיש איננו מומחה גדול לקבוע איפה היא: אם היא הייתה לפני שנה או תהיה בעוד שנה.

עמיר פרץ: בעניין זה צריך לנהל מעקב.

יוסף יצחק פריצקי: מה יהיה בעוד תשעה חודשים?

עמיר פרץ: נבדוק.

עמיר פרץ: מה שמעניין אותנו הוא שלא יהיו השפעות על המחירים בשוק.

עמיר פרץ: זה הדבר המרכזי.

עמיר פרץ: חשוב לוודא שתשומות הבנייה לא יעלו.

עמיר פרץ: אין ספק שהיקף היבוא לא יֵרד.

עמיר פרץ: העובדים, 250 איש, יכולים לייצר רק כמות מסוימת.

עמיר פרץ: נפח הביקושים בישראל הוא נפח נתון והוא יכול רק לגדול כי אנחנו כעת בשיא המיתון.

עמיר פרץ: חלקם של היבואנים עומד היום על 70% בערך.

ראובן פסח: היום היבוא הוא 95%.

ראובן פסח: אם יעבדו בארץ 250 עובדים, היבוא יהיה 55%.

עמיר פרץ: אני מניח שחלקו של היבוא יגדל.

עמיר פרץ: כשהמיתון ייגמר – ואני מקווה שנצא מהמיתון ותתחיל צמיחה – היקף הביקושים יגדל והוא יופנה בעיקר ליבוא.

עמיר פרץ: הרי יכולת הייצור של 250 האנשים הוא נפח נתון.

עמיר פרץ: המוצרים שהם עוסקים בהם הם מוצרים ידועים מראש.

עמיר פרץ: לדעתי יש לתת סיכוי לתכנית שמי שהתוותה אותה היא ועדת הכספים.

עמיר פרץ: לא הוגן שאחרי כל מה שעברנו יבטלו את ההיטל.

יעקב ליצמן: לפני כשנה התקיים הדיון האחרון בנושא זה.

יעקב ליצמן: כמה עובדים היו אז במפעלי הלבידים?

עמיר פרץ: אז היו כ-400 איש.

עמיר פרץ: היו 230 איש ועוד 170 איש בשני המפעלים.

עמיר פרץ: המפעל באשקלון היה סגור.

עמיר פרץ: היום מפעל "תעל" נמצא בשיתוק מוחלט ו"קלת אפיקים" מעסיק כ-130 איש.

עמיר פרץ: יש עוד 50 איש באשקלון.

עמיר פרץ: זה המצב עד לפני יומיים.

קריאה: זה לא נכון.

יעקב ליצמן: כל אחד יוכל להציג נתונים אחרים.

רחמים מלול: נציגי היבואנים מבקשים להוכיח שאין שם שום עובד?

רחמים מלול: אם היו מטילים בטחה לפני כמה שנים היו במפעלים הרבה יותר עובדים.

רחמים מלול: אתם משיגים את ההפך.

יוסף יצחק פריצקי: כמה זמן יוחזקו המפעלים?

עמיר פרץ: אי-אפשר להחזיק אותם בלי היטל בטחה.

עמיר פרץ: בשנה הזאת לא היה היטל בטחה ולכן לא היה סיכוי שהמפעלים יעבדו.

ראובן פסח: אני מבהיר שהוטל היטל בטחה ובסוף דצמבר הייתה הפסקה של חודש.

יוסף יצחק פריצקי: הוא היה בתוקף במשך חודשיים עד סוף דצמבר.

ראובן פסח: אבהיר את המצב: היה היטל מיום 1 ביולי עד יום 30 בספטמבר.

ראובן פסח: אחר כך היה חודש ללא היטל, ומיום 31 באוקטובר עד יום 30 בדצמבר ההיטל היה שוב בתוקף.

ראובן פסח: חייבים לציין שהיה יבוא גדול מאוד ביוני ובאוקטובר, בתקופות שלא היה היטל.

עמיר פרץ: בעיקרון השוק פעל בחוסר ודאות במקרה הטוב ובחוסר היטל במקרה הרע.

עמיר פרץ: בכל מקרה אי-אפשר לבדוק את רמת ההתגברות של קווי הייצור שפועלים בתנאים מסוג זה.

עמיר פרץ: כל מה שעשינו הוא לנסות להחזיק את המפעלים בחיים כדי לבוא לוועדת הכספים בידיים נקיות, לומר שהשלמנו את מלאכתנו ולבקש שייתנו לנו סיכוי.

עמיר פרץ: ייתכן שבעוד תשעה חודשים תטען ועדת הכספים שניתן סיכוי, אך נגרמה עליית מחירים בישראל ושיש לסגור את המפעלים.

עמיר פרץ: ייתכן.

עמיר פרץ: אבל אי-אפשר להוביל אותנו שנה שלמה בטרגדיות נוראיות, בעמידה מול המפרקים והעובדים, בגיוס כספים מן היקב ומן הגורן, במתן הלוואות כדי שיהיו חומרי גלם והמפעל ימשיך לעבוד – ואז לא לאפשר את ההיטל.

עמיר פרץ: עברנו קשיים נוראיים והגענו לרגע האמת.

עמיר פרץ: אומרים שעמדת משרד התעשייה והמסחר איננה נכונה ומה שחשוב הוא השאלה אם קריסתן של היחידות הענפיות האחרונות שנותרו תגרום לעליית מחירים או לירידת מחירים בישראל.

עמיר פרץ: לדעתי עמדת משרד התעשייה והמסחר נכונה.

עמיר פרץ: היא הגיונית: אם לא יהיה ייצור מקומי שיאזן את היבוא, ברור לחלוטין שתהיה עליית מחירים.

עמיר פרץ: לדעתי ליבואנים אין סיבה להלין: 60% מהשוק הוא נתח מכובד.

עמיר פרץ: היבואנים רק יתפתחו.

עמיר פרץ: תהיה צמיחה והכול יהיה שלהם.

עמיר פרץ: שייתנו גם לאנשים אחרים לחיות.

יעקב ליצמן: נשמע כעת את נציג היבואנים ואחר כך את נציג המפעל.

יגאל ביבי: יש כאן גם יצרני רהיטים.

משה מקבי: זאת התעשייה האמתית של הלבידים.

מוטי איילון: בתחילת הדיון נדון ההיבט החוקי של ההיטל.

מוטי איילון: ההיטל יכול להיות מוטל רק כאשר נגרם נזק ממשי.

מוטי איילון: אינני טוען שאין נזק ממשי כלשהו, אבל יש להתחשב בתועלת למשק – וזו לא נבדקה.

מוטי איילון: איש לא הציג מסמך שמראה איזו תועלת תצמח למשק מההיטל לעומת הנזק שיהיה למשק ממנו.

מוטי איילון: לטענתנו הנזק למשק יהיה גדול בהרבה.

מוטי איילון: לנושא ההסכמים הבין-לאומיים: רק בשנה האחרונה היו ארבעה מקרים של משפטים בנושא ההיטלים בבית הדין של הגוף שמוביל את ההסכמים הבין-לאומיים.

מוטי איילון: בכל המקרים המדינות שהטילו את ההיטל הפסידו.

מוטי איילון: כאמור לא נעשתה שום עבודה כלכלית.

מוטי איילון: לא נבדק איזו תועלת תצמח למשק מההיטל.

מוטי איילון: גם לקראת ההיטל החדש משרד התעשייה והמסחר התבסס על הנתונים שהוצגו לפני שנה וחצי, בעת הטלת ההיטל שלפני ההיטל הקודם.

מוטי איילון: זה לא דבר נכון לדעתנו.

מוטי איילון: אתאר את מצב המפעלים היום: המפעל באשקלון משותק לחלוטין; הוא לא פעל אפילו יום אחד.

מוטי איילון: מוזר, אך דווקא היבואנים הם אלה שמעסיקים היום, ליד המפעל הזה, שמונה עובדים של המפעל באשקלון.

יעקב ליצמן: אולי היבואנים יקנו את המפעל?

מוטי איילון: הם בהחלט מוכנים לשקול זאת.

מוטי איילון: הם אמרו שהם יהיו מוכנים לקלוט עובדים מהמפעלים.

יעקב ליצמן: אם יש רוכש מה הבעיה?

קריאה: ואז היבואנים יבקשו היטל בטחה.

גלילה הורנשטיין: הם ביקשו.

גלילה הורנשטיין: הם רצו לרכוש את המפעלים, יש הצעה כזאת, אך הם דרשו 75$ היטל בטחה, בתור יבואנים.

גלילה הורנשטיין: כך היבואנים רואים זאת כשהם נמצאים מהצד האחר של המתרס.

יעקב ליצמן: אני דווקא חושב שזהו פתרון לא רע.

יעקב ליצמן: אם יש הסכמה של כל הצדדים לכך, זה הדבר הנכון.

קריאה: הם מתעשרים מהיבוא ולא מהייצור.

קריאה: הם לא מוכנים לקנות את המפעל כי הם לא יתעשרו מאתנו.

יעקב ליצמן: אבל יש יבואנים שמוכנים לקנות את המפעל.

קריאה: הם מוכנים לכך ב-70$ לקוב.

יעקב ליצמן: אם ההצעה תהיה 25$ לקוב, תסכימו שהם יקנו את המפעל?

יעקב ליצמן: אתם מוכנים לכך בתנאים אלה?

קריאה: הייתה הצעה, אבל היבואן לא רוצה.

מישל אביטל: בשמחה רבה, אנחנו מחכים לכך.

גלילה הורנשטיין: אנחנו מחכים שמישהו יפנה אלינו.

גלילה הורנשטיין: אפשר לרכוש את המפעלים באישור בית המשפט.

גלילה הורנשטיין: אנחנו נלחמים שיבואו לרכוש אותם.

גלילה הורנשטיין: ננהל משא ומתן.

גלילה הורנשטיין: לזה אנחנו מחכים.

גלילה הורנשטיין: מצב של פירוק איננו מצב נצחי.

יעקב ליצמן: אם יהיה היטל בטחה של 50$, האם המפעל יהיה שווה יותר?

גלילה הורנשטיין: בוודאי.

גלילה הורנשטיין: ארבע שנים אנחנו נמצאים בסיפור הזה.

גלילה הורנשטיין: כל הזמן מדובר על כך בכל המפעלים.

גלילה הורנשטיין: כמו שאמר ח"כ פרץ, ועדת הכספים היא שהנחתה אותנו ולפי זה הלכנו.

יעקב ליצמן: כמה שווה המפעל היום לדעתך, עו"ד הורנשטיין?

יעקב ליצמן: את מההסתדרות, את יודעת ודאי.

גלילה הורנשטיין: אני עורכת דין שמייצגת את ההסתדרות ואת העובדים.

גלילה הורנשטיין: אבל אין לי שום זכות לומר כמה המפעל שווה.

גלילה הורנשטיין: זה גם לא משנה.

יעקב ליצמן: אם אתם אומרים שאינכם רוצים למכור, המצב אחר.

גלילה הורנשטיין: לא.

גלילה הורנשטיין: אנחנו רוצים למכור.

גלילה הורנשטיין: ואכן שני יבואנים רצו קודם כול להפעיל את המפעל ואחר כך לרכוש אותו.

גלילה הורנשטיין: התנאי שלהם היה 75$ לקוב.

מוטי איילון: אמשיך בדבריי.

מוטי איילון: המפעל באשקלון לא עבד יום אחד.

גלילה הורנשטיין: זה לא נכון.

מוטי איילון: וכאמור ליד המפעל מועסקים עובדים לשעבר של המפעל על-ידי היבואנים.

מוטי איילון: יש כוונה להרחיב שם את הפעילות.

יעקב ליצמן: אגב, הוא לא הופיע לדיון היום אף שהוזמן.

מישל אביטל: יתר העובדים נמצאים בהכשרה מקצועית.

מישל אביטל: חלקם עובדים וחלקם בהכשרה מקצועית.

מישל אביטל: בגללכם הגענו למצב הזה.

מוטי איילון: זה בלוף, הכשרה מקצועית.

רחמים מלול: מר איילון, אתה כורת את ענף הנימוקים שעליו אתה יושב.

רחמים מלול: אתה גורם נזק לעצמך.

רחמים מלול: המפעלים הגיעו למצב הזה משום שאין היטל בטחה.

רחמים מלול: עד עתה היה היטל של חודש בלבד.

מוטי איילון: הוטל היטל ארבע פעמים.

רחמים מלול: אתם היבואנים אספתם סחורה כשלא היה היטל.

גלילה הורנשטיין: כשהיה מיזם לא היה היטל.

מוטי איילון: בצדק שאל יו"ר הוועדה מדוע עו"ד שביט איננו כאן.

יעקב ליצמן: לא שאלתי, אלא רק ציינתי שעו"ד שביט הוזמן לדיון ולא התייצב.

מוטי איילון: בידי פרוטוקול מיום 5 באוגוסט, יום אחרי שההיטל נכנס לתוקף.

מוטי איילון: אז כתב עו"ד שביט לבית המשפט: "במסגרת זו הונחתה הנהלת המיזם לסגור את אתרי המפעלים "תעל – עץ לבוד" מקבוצת משמרות ו"לבידי אשקלון".

מוטי איילון: כמו כן ניתנה הודעת פיטורים לכל עובדי המיזם למעט 64 אשר שבתו".

מוטי איילון: אני ממשיך: "עם סיום ההכשרה המקצועית יפוטרו כלל העובדים במיזם הלבידים.

מוטי איילון: בתקופת פעילותו צבר המיזם גירעונות בסך שישה מיליון ש"ח".

קריאה: מעניין למה.

קריאה: זה בגללכם.

מוטי איילון: שעו"ד שביט יסביר זאת.

מוטי איילון: הוא הצהיר לבית המשפט שאם המדינה לא תישא בהפסדים, המפעל ייסגר.

מוטי איילון: לכן כל הדיון כאן היום מיותר; יהיה היטל ולא יהיה מפעל.

מוטי איילון: אני מבקש שעו"ד שביט יאמר כאן אם הוא ממשיך להפעיל את המפעל.

יוחאי פיסו: אני מ"מקור הפורמייקה".

קריאה: תגיד שאתה יבואן.

יוחאי פיסו: אני יצרן.

יוחאי פיסו: יש לי 150 עובדים במפעל.

יוחאי פיסו: יש לי 450 ילדים שאני מפרנס בכל חודש.

יוחאי פיסו: לטענתנו היום, לאחר מה שנוצר בתקופה האחרונה, כבר אין על מי להגן.

יוחאי פיסו: היטל הלבידים יגרום לנו לפיטורי עובדים.

יוחאי פיסו: יש בדיון היום כשבעה יבואנים; קוראים לנו יבואנים אך כולנו יצרנים.

יוחאי פיסו: כולנו יחד מעסיקים כ-700 עובדים יחד.

יוחאי פיסו: אני מעסיק 150 עובדים, מר בירמן מעסיק 150 עובדים, מר לביא מעסיק 50-60, ונוכחים כאן גם נציגי "פרג'ון" ועוד מפעל אחד.

יוחאי פיסו: אם יהיה היטל ניאלץ לפטר יותר עובדים ממה שאולי יש סיכוי שיועסקו במפעלים.

גלילה הורנשטיין: תצפה לבידים של "קלת", מר פיסו.

יעקב ליצמן: אני מבקש שכל צד יכבד את האחר.

יעקב ליצמן: אאלץ להוציא את מי שמפריעים לדיון.

יוחאי פיסו: אנחנו מצפים לבידים מסין על מנת להגן על יותר מאלף עובדי רהיטים שיפוטרו אם נקנה לבידים של המפעלים בארץ – כי אז לא נוכל להתחרות ברהיטים המיובאים.

קריאה: אולי אלפיים?

קריאה: איזה המצאה.

יוחאי פיסו: מר פסח טען שהמחירים בסין הם מחירי היצף.

יוחאי פיסו: אני ומר פסח נפגשים כבר שנתיים, גם בדיוני ועדת הכספים המכובדת.

יוחאי פיסו: מר פסח לא ערך סקר.

יוחאי פיסו: אני עדיין טוען שהמחירים בסין הם מחירים רגילים לחלוטין.

יוחאי פיסו: כל העולם קונה במחירים הללו, גם אירופה קונה בסין, גם המזרח הרחוק קונה בסין וגם ישראל קונה בסין.

יוחאי פיסו: לא ייתכן שסין מציפה את כל העולם.

יוסף יצחק פריצקי: בסין עובדים בדולר ליום.

יוסף יצחק פריצקי: זהו מקום מתועב.

יוסף יצחק פריצקי: מעסיקים ילדים.

יוסף יצחק פריצקי: אבל איננו יכולים להתחרות במיליארד סינים.

יוסף יצחק פריצקי: מה אפשר לעשות?

יוחאי פיסו: אני עצמי אפטר כשלושים עובדים מהחברה אם יהיה היטל על הלבידים.

יוחאי פיסו: השאלה היא אם יפוטרו עובדים שלי או עובדים אחרים.

יוחאי פיסו: ההיטל יביא להתייקרות ב-15%.

יוחאי פיסו: לא אהיה מסוגל לייצר את אותה כמות.

מאיר פיסו: לא ביקשנו שקל אחד מהמדינה.

מאיר פיסו: אני משלם מיליונים של שקלים בגין מסים בכל חודש כדי לתת כסף למי שהתעשייה שלהם פשטה את הרגל, מה לעשות.

מאיר פיסו: אני צריך עוד לשלם קנס?

מאיר פיסו: עד איפה מגיע השכל הישר במדינת ישראל?

יוחאי פיסו: אין היום שלושה מפעלים, כי מה שהיה אמור להיות מיזם כבר איננו.

יוחאי פיסו: "תעל" איננו.

יוחאי פיסו: אני קניתי חלק מהציוד של "תעל" ובחודש הבא אעסיק אצלי 7-8 עובדים שעבדו ב"תעל", בציוד שקניתי מ"תעל".

יוחאי פיסו: אנחנו כן מוכנים לקלוט עובדים של "קלת אפיקים".

יוחאי פיסו: אני מצהיר לפני הוועדה שאני מוכן לקלוט 10 או 15 עובדים מ"קלת אפיקים" מחר בבוקר.

מישל אביטל: בוא תפעיל את המפעל, זה יותר טוב.

יוחאי פיסו: אני לא רוצה להפעיל את המפעל בטבריה כי הוא כושל.

יוחאי פיסו: אפשר להפעיל אותו אצלי, אני יעיל ורווחי ואני גם יכול לשלם משכורת בזמן.

רחמים מלול: אז בכל מקרה אתה לא מפסיד, מר פיסו.

מאיר פיסו: יש גם תחרות בשוק הסוכות.

יוחאי פיסו: עלו טענות של מחסור בלבידים.

יוחאי פיסו: אין שום מחסור כזה.

יוחאי פיסו: אנחנו לא יוצרים מחסור.

יוחאי פיסו: כרגע יש לי ולמתחרים שלי כל הלבידים בכל מצב ובכל תנאי בשוק – ואנחנו עדיין יש מתחרים.

יעקב ליצמן: ברגע זה נכנס לחדר סדרן.

יעקב ליצמן: אני מורה לו להוציא החוצה כל מי שמדבר, בלי לשאול אותי אפילו.

יוחאי פיסו: המפעלים קיבלו מענק של 13 מיליון ש"ח.

יוחאי פיסו: המענק הזה נלקח מאתנו, מהיבואנים כביכול.

יוחאי פיסו: שילמנו את ההיטלים.

יוחאי פיסו: מר סופר אמר שהיה היטל במשך חמישה חודשים בשנה שעברה; ההיטל הזה גבה מאתנו מיליוני שקלים.

יוחאי פיסו: 13 מיליון ש"ח הועברו למפעלים.

יוחאי פיסו: עד היום הם לא הצליחו לשרוד גם בסכום הזה.

יוחאי פיסו: כמה עוד מיליונים רוצים להעביר להם?

יעקב ליצמן: יש סכום שאתה מסכים לו כהיטל, מר פיסו?

יוחאי פיסו: באופן עקרוני אנחנו חושבים שהיטל של 50$ יפגע בחלשים.

יוחאי פיסו: אנחנו מוכנים להתפשר על היטל של 20$.

יעקב ליצמן: אני מבקש להודיע הודעה.

יעקב ליצמן: שאלתי קודם מדוע עו"ד שביט לא הגיע, כי הוא הוזמן.

יעקב ליצמן: נמסר לי כרגע ששאלו אותו מדוע לא הגיע והוא אמר שהתפטר לפני שבוע מהתפקיד.

יעקב ליצמן: אני מוסר זאת לפרוטוקול.

רחמים מלול: בפשרה של 20$ תפטר 500 עובדים במקום 1000 עובדים, מר פיסו?

יוחאי פיסו: אם תושג פשרה של 20$ לקוב לא נפטר עובדים.

עמיר פרץ: אני פונה למר מאיר פיסו: אין לך ויכוח עם עובדי הלבידים.

עמיר פרץ: הם אינם קובעים את המדיניות במדינת ישראל.

עמיר פרץ: בכל העולם, בכל מדינה קפיטליסטית, יש היטלים והגנה על התוצרת המקומית, הכול באיזון נכון.

יוחאי פיסו: כן.

יוחאי פיסו: פיטרנו כ-30 עובדים כשהיה היטל.

יוחאי פיסו: היו לנו כ-175 עובדים והיום יש 145 עובדים.

יוחאי פיסו: אם יהיה היטל אפטר עוד 30 עובדים.

יוחאי פיסו: הרהיטים של "איקאה" מגיעים גם מסין.

יוחאי פיסו: הם מייבאים מסין, מרוסיה, ממזרח אירופה.

יוחאי פיסו: הם מתחרים אתנו.

עמיר פרץ: זאת הערה רצינית.

עמיר פרץ: הטענה היא שמול יצור הרהיטים באירופה אפשר להתחרות, אך לא מול יצור הרהיטים בסין.

עמיר פרץ: זאת טענה שיש לדון בה.

יוחאי פיסו: אם כן שיוטל היטל על יבוא רהיטים.

משה מקבי: מר פיסו איננו יצרן.

עמיר פרץ: הוא מוכר ליצרן שקונה ממנו.

מישל אביטל: ראשית, חומר הגלם העיקרי בתעשייה הישראלית הוא MDF וסיבית.

מישל אביטל: יש יבוא ב-23 מיליון דולר של MDF ויבוא ב-19.6 מיליון דולר של סיבית.

מישל אביטל: מחיר הלביד גבוה פי שניים ממחיר MDF.

מישל אביטל: היחס בין החומרים הוא אחד לארבעה.

מישל אביטל: לבידים הם רבע מכמות חומר הגלם הנכנסת לישראל.

מישל אביטל: זהו פרסום של משרד התעשייה והמסחר.

מאיר פיסו: זה לא נכון.

משה מקבי: זה לא נכון.

משה מקבי: אני צרכן, וזה לא נכון.

מישל אביטל: תוכיחו את ההפך.

מישל אביטל: יש כאן חשבוניות.

מישל אביטל: כשהיה היטל בטחה תעשיית הלבידים לא העלתה את המחירים.

מישל אביטל: אין ב"קלת אפיקים" חשבוניות על יותר מ-126 ש"ח לפלטה.

מישל אביטל: היבואנים מכרו ב-115 או 120 ש"ח לפלטה.

מישל אביטל: אנחנו שמרנו על קו איכות ומחירים.

מישל אביטל: אם נצא מהשוק, המצב ישתנה.

מישל אביטל: אנחנו מוכרים לסוחרים.

מישל אביטל: מי שנוכחים בדיון לא קונים מאתנו.

קריאה: קנינו לפני היבוא.

מישל אביטל: אולי לפני 15 שנה קנו מאתנו.

מישל אביטל: אני מתקן, יש יבואן אחד כאן שקונה מאתנו.

מאיר פיסו: נוכחים כאן שני יבואנים שקנו מהמפעלים.

מישל אביטל: לא ברור לי מה היבואנים מנסים להוכיח.

מישל אביטל: יש לנו 70 עובדים באתר אחד ו-30 עובדים באתר אחר.

מישל אביטל: אם לא יהיה היטל בטחה לא יהיה שום עובד בתעשייה הישראלית.

יעקב ליצמן: אשאל את מר אביטל את אותה השאלה ששאלתי את מר פיסו:

יעקב ליצמן: יש סכום שאתם מסכימים לו שהוא נמוך מ-50$?

מישל אביטל: לא.

עמיר פרץ: מר אביטל יכול לומר שהוא מציע היטל של 80$, וכך ההצעה של משרד התעשייה והמסחר תהיה הפשרה.

גלילה הורנשטיין: אני מבקשת לדבר על המצב המשפטי.

גלילה הורנשטיין: היו שני דיונים בבית המשפט.

גלילה הורנשטיין: הדיון האחרון היה ביום 16 ביולי השנה.

גלילה הורנשטיין: כולנו, גם הפרקליטות שצריכה לייצג את שני משרדי הממשלה, אמרנו לבית המשפט שכרגע אין היטל אף שלפני שנה השרים הכתיבו כמה תנאים: לפחות 250 עובדים, מיזם אחד במקום 3-4 מפעלים, היטל בטחה של 50$, וכלילת "לבידי אשקלון" במיזם וָלא לא יהיה מיזם.

גלילה הורנשטיין: כדי לעמוד בתנאים גם שר האוצר וגם שרת התעשייה והמסחר אמרו שיש צורך בשלושת המרכיבים: הכשרה מקצועית, היטל בטחה והזרמה כספית.

גלילה הורנשטיין: בלי שלושת התנאים הללו אין סיכוי.

יעקב ליצמן: יש הזרמה מטעם האוצר?

גלילה הורנשטיין: הייתה הזרמה והורידו ממנה כסף בכל חודש.

גלילה הורנשטיין: הזרימו מיליון ש"ח במשורה ובקמצנות, סליחה על הדברים שלי, וממנו הורידו מראש את הריבית.

גלילה הורנשטיין: השופטת אמרה שהיחסים בין האוצר לבין המפעל אינם יחסים של לווה ומלווה.

גלילה הורנשטיין: לא הפצנו את ההחלטה אך אני יכולה להציגה לוועדת הכספים.

גלילה הורנשטיין: בית המשפט אמר בצורה תקיפה ונחושה שהממשלה צריכה להחליט מה היא רוצה: אם היא החליטה שהכשרה מקצועית, היטל בטחה והזרמת כסף יבואו יחד – יש מיזם.

גלילה הורנשטיין: אם היא החליטה החלטה אחרת, לא יהיה מיזם.

בועז סופר: נקבע שיש להזרים 14.5 מיליון ש"ח, והסכום הזה הוזרם במנות.

בועז סופר: המנה האחרונה שולמה ביוני, נדמה לי.

יוסי ורדי: הפסיקו את ההזרמה כי המתינו להיטל בטחה.

מאיר פיסו: שיהיה ברור: הממשלה תצטרך להמשיך להזרים כסף גם לאחר היטל הבטחה.

מאיר פיסו: היטל הבטחה לא יפתור את הבעיה.

מאיר פיסו: הממשלה תצטרך להמשיך להזרים כסף בכל חודש, כמו שנאמר כאן, כדי שהמפעל ימשיך להתקיים.

מאיר פיסו: היטל בטחה איננו מספיק.

מאיר פיסו: הם צריכים עוד כסף.

יוסי ורדי: הממשלה תעביר רק את מה שהיא התחייבה להעביר.

מוטי איילון: שעו"ד שביט יאמר זאת.

מוטי איילון: הוא אומר דברים אחרים.

גלילה הורנשטיין: אני קוראת חלק מהחלטת בית המשפט: "היחס בין הממשלה למיזם אינו יחס של לווה ומלווה.

גלילה הורנשטיין: על הממשלה להחליט אם למדינה יש אינטרס שיישאר בארץ מפעל לבידים אחד ויחיד שיוכל להעסיק בארץ 250 פועלים מאפיקים, אשקלון ומשמרות".

גלילה הורנשטיין: השופטת כתבה עוד דברים חריפים וגם אמרה שאם הממשלה איננה מזרימה כסף ואיננה מטילה את ההיטל, אין סיכוי.

גלילה הורנשטיין: בהתחלה כתבו מכתבים ואני פניתי לבית המשפט ואמרתי שצריך צו, כי מכתב איננו מקדם כלום.

גלילה הורנשטיין: אחר כך הטילו את הצו.

גלילה הורנשטיין: אחר כך השופטת אמרה שאנחנו צודקים גם מבחינת המשפט המנהלי.

יעקב ליצמן: בענווה אני יכול לומר שגם לי הייתה יד בדבר.

גלילה הורנשטיין: ודאי.

גלילה הורנשטיין: אנחנו יודעים שדיברו עם היו"ר ואנחנו יודעים הכול.

גלילה הורנשטיין: לכן אנחנו חוזרים לוועדת הכספים.

גלילה הורנשטיין: ועדת הכספים נתנה לנו את התחושה ואת הידיעה שיש לנו על מי לסמוך.

גלילה הורנשטיין: זהו יתרון ההסתמכות.

גלילה הורנשטיין: ל-250 עובדים היה על מי לסמוך.

יעקב ליצמן: כמה עובדים יש היום?

מאיר פיסו: 67 עובדים.

יעקב ליצמן: אני שואל את עו"ד הורנשטיין כמה עובדים יישארו אחרי ההזרמה התקציבית והכול.

גלילה הורנשטיין: אמורים להיות 250 עובדים.

יעקב ליצמן: אני שואל על המצב בפועל.

יעקב ליצמן: אני יודע כמה עובדים אמורים להיות.

עמיר פרץ: אם התנאים יתקיימו חייבים להיות 250 עובדים.

מישל אביטל: באופן מידי יהיו כ-150 עובדים.

מרים דינמז: כולל אשקלון, כולל אשקלון.

יעקב ליצמן: אי-אפשר כך, בהפרעות האלה.

יעקב ליצמן: לדעת עו"ד הורנשטיין כמה עובדים יישארו בחצי השנה אם נאשר את ההיטל?

גלילה הורנשטיין: אינני מנהלת המפעל.

גלילה הורנשטיין: מנהל המפעל מר אביטל יכול לומר זאת.

רחמים מלול: זאת שאלה קצת לא הוגנת.

רחמים מלול: אי-אפשר לדעת.

עמיר פרץ: אני נהייתי מומחה ללבידים ולכן אסביר את המצב: כדי להפעיל את המפעל צריך להזמין חומר גלם.

עמיר פרץ: עד שהחומר יגיע מדרום אפריקה יעברו חודשיים או שלושה.

מישל אביטל: אני ערוך להפעיל את המפעל עם 67 עובדים.

מישל אביטל: היתר בהכשרה מקצועית, כ-60 עובדים.

מישל אביטל: על מנת לקלוט כ-150 עובדים אני צריך להזמין חומרי גלם.

מרים דינמז: מה עם אשקלון?

מרים דינמז: כולל אשקלון.

מרים דינמז: צריך לשאול מה עם אשקלון.

מרים דינמז: אני באתי לדבר על אשקלון.

מרים דינמז: צריך לדבר כל הזמן לא רק על המפעלים האחרים.

יעקב ליצמן: גברתי, די.

יעקב ליצמן: אני לא מוכן לזה.

יעקב ליצמן: אני מבקש שתצאי החוצה לכמה דקות כדי להירגע.

מרים דינמז: תוציא אותי.

מרים דינמז: אני רוצה כולל אשקלון.

יעקב ליצמן: אני מבקש שתצאי לכמה דקות.

מרים דינמז: אתם מדברים רק על "תעל" ועל "קלת אפיקים", מה עם אשקלון?

מרים דינמז: שלחו 50 עובדים הביתה.

יעקב ליצמן: אני מבקש שתצאי.

יעקב ליצמן: תוכלי לחזור אחרי כמה דקות.

מישל אביטל: על מנת להעסיק כ-150 עובדים עליי להזמין חומר גלם שמתאים ל-150 עובדים.

מישל אביטל: זמן הגעת חומרי הגלם הוא כ-40 יום.

גלילה הורנשטיין: אני מבקשת שהיו"ר יורה להכניס את הגברת שהוצאה מהדיון.

גלילה הורנשטיין: יש עוד אנשים שמתפרצים.

גלילה הורנשטיין: העניין הזה נוגע לחייה של האישה הזאת.

יעקב ליצמן: היא תיכנס בעוד כמה דקות.

יעקב ליצמן: אמרתי מראש שהיא תוכל להיכנס בעוד כמה דקות.

יעקב ליצמן: אפשר להגיד לגברת שיצאה שהיא יכולה לחזור לדיון.

גלילה הורנשטיין: מה שמכתיב את המיזם הוא השילוב של כל הפקטורים.

גלילה הורנשטיין: אי-אפשר לטעון שהכשרה מקצועית לבדה תפתור את הבעיה; שהזרמת כסף לבדה תפתור את הבעיה; שההיטל לבדו יפתור את הבעיה.

גלילה הורנשטיין: במפורש הכתיבו את שלושת הפקטורים.

גלילה הורנשטיין: אם אחד מהם מתמוטט התוצאה היא הרת אסון.

גלילה הורנשטיין: ישבו במשרד התעשייה והמסחר ובאוצר והחליטו על השילוב הזה, אחרי מחשבות, ועם לחצים ובלי לחצים.

גלילה הורנשטיין: ומתוך שיקול דעת קר אמרו לנו שזה מה שדורשים מאתנו:

גלילה הורנשטיין: 250 איש כולל המפעל באשקלון, כי בלי המפעל באשקלון אין מיזם; הכשרה, כי גם בלעדיה לא יהיה מיזם; היטל, כי גם בלעדיו לא יהיה מיזם.

גלילה הורנשטיין: זה מה שהם אמרו לנו.

יעקב ליצמן: הקביעה שבלי אשקלון לא יהיה מיזם היא על דעתכם?

גלילה הורנשטיין: ודאי, יש מכתב.

גלילה הורנשטיין: אני יכולה להמציא לוועדת הכספים מסמך שמפרט זאת.

גלילה הורנשטיין: אבקש מאנשי המשרד שלי להעביר את המסמך הנה.

בועז סופר: המכתב שנוסח בזמנו, שדיבר על איחוד המפעלים במיזם אחד, כלל בדרך עקיפה גם את המפעל באשקלון.

רחמים מלול: אם כן מדוע המפעל באשקלון נסגר?

קריאה: הוא לא נסגר; הוא פשוט לא התחיל להיפתח.

קריאה: היה שם טקס פתיחה.

קריאה: שר האוצר היה שם.

מרים דינמז: אני באשקלון לא עבדתי.

מרים דינמז: אני רוצה שתצא מכאן החלטה שכוללת את אשקלון, מידית לעבודה.

מרים דינמז: זה מה שאני רוצה לומר.

מרים דינמז: אני באה לייצג כאן את עובדי אשקלון.

יעקב ליצמן: אמרתי לגברת שניתן לה לדבר.

יעקב ליצמן: את מקלקלת לעצמך.

יעקב ליצמן: אי-אפשר לנהל ישיבה כך.

גלילה הורנשטיין: אני מבקשת להעביר את המסמך שאני מדברת עליו לוועדת הכספים.

גלילה הורנשטיין: שם זה לא כתוב "בערך" אלא במפורש: בלי "לבידי אשקלון" אין מיזם.

גלילה הורנשטיין: את המיזם הכתיבו לנו.

יעקב ליצמן: אני מחזיק בידי את המסמך של שר האוצר.

יעקב ליצמן: יש לו נסחים מצוינים.

יעקב ליצמן: זה מכתב של שר האוצר לשרת התעשייה והמסחר.

יעקב ליצמן: כתוב שם על ההיטל ועל 50$ וכתוב שם שיהיו שלושה מפעלים מרכזיים שיעסקו בתחום ייצור לבידים: "לבידי אשקלון", "תעל", "קלת אפיקים".

יעקב ליצמן: בשלושת החודשים ראשונים להטלת ההיטל יש לוודא שהענף פועל לאיחוד כלל הפעילות היצרנית.

יעקב ליצמן: זה קצת גמגום.

גלילה הורנשטיין: ודאי.

גלילה הורנשטיין: אני מבקשת לצאת מהדיון כדי לבקש שישלחו לוועדת הכספים את המסמך שאני מדברת עליו.

יוסי ורדי: אני מבקש להניח על שולחן הוועדה נתון אחד רלוונטי.

יוסי ורדי: מה שקורה בנוגע ללבידים הוא כרוניקה של סגירה.

יוסי ורדי: מפעל MDF בארץ נסגר משום שהגיע יבוא זול יותר.

יוסי ורדי: אמרו שיש לאפשר לתחרות ולכוחות השוק החופשי לעשות את שלהם וכך ייבאו אבטלה למדינת ישראל.

יוסי ורדי: מפעל MDF בגליל התחתון ליד טבריה נסגר והאנשים פוטרו.

יוסי ורדי: היום פלטת MDF עולה פי שניים בשוק.

קריאה: שקר וכזב.

קריאה: המפעל נסגר בגלל ניהול כושל.

קריאה: גם מפעלי הלבידים ייסגרו בשל כך.

קריאה: הכול עניין של ניהול.

יעקב ליצמן: אדוני, אני מבקש שתצא החוצה ותירגע.

יוסי ורדי: היום פלטת MDF נמכרת בשוק במחיר כפול ממה שהיא נמכרה כשהמפעל עבד בארץ והיה גם יבוא.

יוסי ורדי: יש לנו חשבוניות שמראות זאת.

יוסי ורדי: אני חושש שזה מה שיקרה לתעשיית הלבידים בישראל.

יוסי ורדי: היבואנים מעלים לאט לאט את המחיר, ואין מי שיאזן.

יוחאי פיסו: אני הייתי אמור לקנות את מפעל MDF.

יוחאי פיסו: אני מבקש להגיב במשפט אחד.

יוחאי פיסו: ניהלתי משא ומתן לקנייתו.

יעקב ליצמן: אין לך רשות דיבור כעת.

יעקב ליצמן: נשמע את מר מקבי.

משה מקבי: אנחנו חתני השמחה של כל החתונה הזאת.

משה מקבי: אנחנו הצרכנים.

משה מקבי: אנחנו מי שצריכים לומר אם אנחנו מקבלים את התוצרת במחיר נכון.

משה מקבי: אנחנו אלה שצריכים לומר מה מצב התעשייה באמת.

משה מקבי: בשנת 1995 היו בתעשיית העץ בישראל 22,000 עובדים.

משה מקבי: היום יש בתעשיית העץ 14,000 עובדים.

משה מקבי: ח"כ פרץ היה אורח שלנו במשך יום שלם לפני שרץ לבחירות עם חיים רמון.

משה מקבי: הסתובבתי אתו בכל המפעלים.

משה מקבי: אני מזמין אותו היום שוב, כדי לראות את המציאות.

משה מקבי: אמרו כאן שהנגריות קונות את הלבידים.

משה מקבי: הנגריות אינן קונות לאותו פלח שוק שח"כ מלול או ח"כ וילן מדברים אליו.

משה מקבי: אלה אנשים שהולכים ופותחים את הארנק וקונים בנגריות.

משה מקבי: אנחנו מפעלים שמשרתים אוכלוסייה רחבה מאוד.

משה מקבי: אנחנו עושים הכול כדי להתייעל, להוריד את המחיר ולקבוע מחיר נכון.

משה מקבי: ההיטל של 50$ לא ייתן למפעלים הישראליים כלום.

משה מקבי: הם היו בתחום סיבית והם ויתרו, הם היו בתחום MDF והם ויתרו.

משה מקבי: מפעל לא נסגר סתם כך, אלא הוא נסגר משום שהוא איננו רנטבילי, משום שהוא איננו יכול להצדיק את קיומו.

משה מקבי: אין כאן נסים.

משה מקבי: כשהמפעל כושל יש ויכוחים, תירוצים וסיפורים.

משה מקבי: אם הוועדה תטיל היטל נתייצב כאן בעוד שנה ויבקשו עוד היטל, אף-על-פי שהכנסת תשתנה ושר התעשייה והמסחר ישתנה.

משה מקבי: אי-אפשר לצייר כאן תמונה של נגזלים בלבד.

משה מקבי: יש לצייר את התמונה משני הצדדים, ולא בהתלהמות אלא במספרים אמתיים.

משה מקבי: ולפי המספרים האמתיים לא נכון שמחר יתחילו לעבוד במיזם 250 איש.

משה מקבי: מחר אולי יתחילו לעבוד 50 או 40 איש בסטארט-אפ הזה.

משה מקבי: בעוד שנה הם יבינו שהחור גדול ואי-אפשר להמשיך.

מרים דינמז: אני תומכת בעמדתו של ח"כ פרץ.

מרים דינמז: הדבר היחיד שצריך להנחות את הוועדה הוא שאסור לאבד ייצור בישראל.

מרים דינמז: חייבים להשאיר נישה של ייצור בארץ.

מרים דינמז: אסור שנהיה תלויים רק ביבוא.

מרים דינמז: נוכחנו בכך בפלדה ובמוצרים אחרים: הכול יכול לחזור כבומרנג אפילו ליבואנים.

מרים דינמז: הסיני שמוכר ליבואנים היום עלול למכור במחירים גבוהים בהרבה בעתיד.

מרים דינמז: באנו לדיון כדי לחזק את מה שנתנה לנו המדינה.

מרים דינמז: לפני כשמונה חודשים המדינה נתנה לנו את ברכת הדרך בוועדת הכספים הזאת.

מרים דינמז: היא שיצרה את המיזם, כמו שאמר ח"כ פרץ וכמו שאמרו חבריי כאן.

מרים דינמז: אנחנו מבקשים שייתנו לנו את מה שהבטיחו.

מרים דינמז: אנחנו לא מבקשים יותר מזה, אלא רק את ההבטחה שהבטחתם, שניתנה לציבור העובדים.

יעקב ליצמן: עד לרגע זה לא דיברו על אשקלון.

מרים דינמז: אני אומרת: אשקלון הייתה חלק מהמיזם.

מרים דינמז: בטקס שערכנו ביום 7 במאי באשקלון שר האוצר הבטיח שאשקלון תעבוד מיד.

מרים דינמז: הטענות הן שהמפעל לא עבד בגלל אי הסכמת כספים ואי הטלת היטל הבטחה.

מרים דינמז: הדברים האלה גרמו לחוסר נזילות להקמת האתר.

יעקב ליצמן: ואיך את יודעת שכעת יזרימו כסף, גברת דינמז?

מרים דינמז: אפשר לבדוק את כל הדו"חות שניתנו.

מרים דינמז: אינני מאמינה שמישהו עשה דבר לא נכון.

מרים דינמז: יש לבדוק הכול.

מרים דינמז: אם ניתנת ברכת הדרך להמשך המיזם, אני מבקשת שיסתכלו לעובדים בעיניים, ואינני מתכוונת לעובדים בסין.

מרים דינמז: אני פונה אל היבואנים מכל הלב: יש עדיין 70% יבוא במדינה.

מרים דינמז: נשאר רק 30% ייצור מקומי.

מרים דינמז: תנו לנו לעבוד.

מרים דינמז: אנחנו מאחלים לכם שתעבדו ותרוויחו, אבל תנו לנו, 250 משפחות בשלושה אתרים, לעבוד.

מרים דינמז: אל תיתנו לסינים ולטיוואנים לגלגל את המצב כמו שקרה בענף MDF.

מוטי קגנוביץ: אני החשב של "לבידי ישראל".

מוטי קגנוביץ: אני מבקש להתייחס לדברי נציג התאחדות התעשיינים.

מוטי קגנוביץ: ככל הידוע לי רוב מפעלי העץ משתמשים בחומרי MDF וסיבית ולא בלבידים.

מוטי קגנוביץ: מי שמשתמש בלבידים הם הנגרים.

מוטי קגנוביץ: הם מאוגדים בהתאחדות המלאכה והתעשייה.

מוטי קגנוביץ: דיברתי עם נציג הנגרים; הוא עשה סבב בין רוב אנשי ההנהלה של ההתאחדות שלו, ורוב האנשים שם תומכים בהיטל הבטחה.

מוטי קגנוביץ: הם המשתמשים העיקריים בלבידים.

מוטי קגנוביץ: בנוגע לדברי מר יוחאי פיסו על היבוא מסין, הוא אמר שהיבוא מגיע לאירופה ולארצות הברית: מר פסח אמר שהמחירים לארץ הם הנמוכים ביותר, וגם הכמויות אדירות לעומת מה שמגיע לאירופה.

מוטי קגנוביץ: מר פסח אמר לי לפני כשנה שהיצוא של סין בלבידים התחלק כדלקמן: 60% לארצות שמסביב לסין, 10% לארצות הברית ו-8% לישראל.

מוטי קגנוביץ: לארצות אירופה מגיעים פרומילים בודדים.

מוטי קגנוביץ: והמחירים של התוצרת שמגיעה לארץ נמוכים ממחירי התוצרת הסינית בארצות הברית.

מוטי קגנוביץ: אמרו לי שאם המחירים לארצות הברית היו כמו המחירים בארץ היו עוצרים שם את היבוא הזה.

מאיר פיסו: בחודשים האחרונים ניהלנו משא ומתן עם "קלת אפיקים", אנחנו ועוד שני יבואנים, עם בנוגע להמשך הפעלת המפעל עם היטל או בלי היטל.

מאיר פיסו: מר מישל אביטל, מנכ"ל המיזם, הוא מי שניהל עמנו את המשא ומתן.

מאיר פיסו: הוא אמר לנו בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים שכדאי להפעיל את "קלת אפיקים" בתנאי שיש שם רק 80 עובדים והיטל.

מאיר פיסו: הוא אמר שאם יהיו יותר מ-80 עובדים המפעל לא יהיה כלכלי גם בהיטל.

מאיר פיסו: הוא הציע לנו שניכנס כשותפים במפעל.

מישל אביטל: זה המצב ללא היטל.

מישל אביטל: יש לך מסמך כזה, מר פיסו?

מאיר פיסו: יש לי יותר ממסמך.

מאיר פיסו: לפי מה שיש בידי מר אביטל אומר שכדי שמפעל לבידים במדינת ישראל יהיה כלכלי צריך להעסיק בו רק 80 עובדים, ושיהיה היטל.

מאיר פיסו: אם אנחנו היבואנים לא נתנגד להיטל וניקח את "קלת אפיקים" ב-80 עובדים בלבד יש לטענתו סיכוי למפעל הזה להמשיך להתקיים.

מאיר פיסו: יש לי הוכחות ועדים לכך.

יעקב ליצמן: אולי לא מכחישים זאת.

מאיר פיסו: הם יכולים לנסות להכחיש.

מאיר פיסו: אני יכול להוכיח זאת בשחור על גבי לבן.

גלילה הורנשטיין: אני מבקשת להגיב על המילה "בלוף".

גלילה הורנשטיין: הטענה היא שמישהו משקר, שאנחנו משקרים?

גלילה הורנשטיין: כך נאמר כאן.

מאיר פיסו: אמרתי שקיבלתי הצעה ואני יכול להוכיח זאת.

מאיר פיסו: גם אם מחר בבוקר המפעל בארץ יתחיל לעבוד, אין לו מאיפה להביא חומרי גלם.

מאיר פיסו: מדובר כאן בפגר.

מישל אביטל: אנחנו נפעיל את המפעל.

מישל אביטל: על מה אתה מדבר?

יוחאי פיסו: מי ייתן לך כסף?

מישל אביטל: אתה.

יוחאי פיסו: אני?

יוחאי פיסו: אני לא אתן לך כסף.

יוחאי פיסו: גם אם יהיה היטל של 4,000$ לא אתן לך כסף.

יוחאי פיסו: מר אביטל אומר שכשיהיה היטל אני אתן לו כסף להביא קילופים.

מישל אביטל: לא, לא.

מישל אביטל: אנחנו נפעיל את המפעל.

יעקב ליצמן: רבותיי, מספיק.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יוחאי פיסו: אני לא רוצה להפעיל את המפעל.

יוחאי פיסו: מי אמר שאני רוצה להפעיל אותו.

יוחאי פיסו: ח"כ ליצמן, אין להם כסף להביא קילופים, מאיפה הם יביאו קילופים?

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: מר איילון מבקש את רשות הדיבור לדקה אחת.

יעקב ליצמן: אחרי שמר איילון יסיים את דבריו כולם יעזבו מהחדר מלבד חברי הכנסת ונציגי הממשלה.

מוטי איילון: לא נמצא כאן איש מהמנהלים המוסמכים של המיזם.

מוטי איילון: איש לא יכול לבוא ולומר שיש לו כסף להפעיל את המיזם מחר.

קריאה: האוצר ייתן כסף.

קריאה: הוא חייב לתת לנו כסף.

מוטי איילון: האוצר לא ייתן כסף.

מוטי איילון: זאת אשליה.

מוטי איילון: אין למיזם מקורות.

מוטי איילון: בפרוטוקולים של בית המשפט רואים שהודיעו שהמיזם מתפרק.

מוטי איילון: אין לו מקורות.

מוטי איילון: הוא לא ימשיך לפעול.

מוטי איילון: כל הדיון כאן עקר.

מוטי איילון: אם הוועדה המכובדת רוצה להחליט על הטלת היטל, בבקשה, שיוטל היטל בגובה של 20$ כמו שהציע יו"ר הוועדה.

יעקב ליצמן: אני לא הצעתי זאת.

מוטי איילון: יש להטיל את ההיטל ביום שחומר הגלם יגיע למפעל בארץ, כלומר בעוד ארבעים יום.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: אני מבקש מכולם לצאת מהחדר.

יעקב ליצמן: כעת נקיים דיון בינינו.

יעקב ליצמן: האוצר ביקש 50$ היטל.

ראובן פסח: אני מבהיר שסיף סיני עולה 300$.

יעקב ליצמן: בדיון הקודם נאמר לי שמדובר בקצת יותר מ-200$.

יעקב ליצמן: איך זה ייתכן?

ראובן פסח: יש כאלה שעולים פחות מ-300$.

ראובן פסח: ההיטל הוא 50$ לקוב.

בועז סופר: סיף עולה 200$ ללא הובלה וללא ביטוח.

בועז סופר: כיוון שההובלה מסין יקרה יחסית, הפער הוא של 60$ עד 80$.

יעקב ליצמן: אקרא את מה שנאמר בדיון הקודם.

יעקב ליצמן: שאלתי כמה ההיטל באחוזים.

יעקב ליצמן: השיבו לי כך: "באחוזים זה לא מדויק, לבידים מסין מגיעים בין 200$ ל-300$ ויש סוגים מסוימים.

יעקב ליצמן: אנחנו מדברים על 50$ כך שאנחנו מדברים על היטל שבין 16% ל-25%".

יעקב ליצמן: זה מה שהיה בדיון הקודם.

יעקב ליצמן: אני חשבתי על רעיון.

יעקב ליצמן: היטל של 25% זה הרבה כסף.

יעקב ליצמן: אני מבין שצריך להטיל כאן היטל ואני תומך בכך, ואני גם תומך בסכום לא נמוך.

יעקב ליצמן: בזמנו דיברנו על כל מיני עניינים.

יעקב ליצמן: העליתי בדיון הקודם את "כרמל מזרחי" או תחומים אחרים.

יעקב ליצמן: ההיטלים שם היו 5% ומשרד המסחר והתעשייה הצטרך לנהל מלחמת עולם.

יעקב ליצמן: כאן מדברים על 25%, וזה המון.

יעקב ליצמן: אני מבקש לחזור ולהציע את מה שהצעתי בדיון הקודם: היטל של 30$ יספיק, לדעתי.

יעקב ליצמן: מה עוד שאני חייב לומר את האמת – לא שוכנעתי כמה זמן המפעל הזה יחזיק מעמד.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח במצבו.

יעקב ליצמן: נטיל היטל כדי להציל מפעל ותוך כדי כך נמוטט מפעלים אחרים?

אבשלום וילן: הם לא ייפלו.

יעקב ליצמן: נכון, אינני מאמין שהם ייפלו, שמענו כאן את הדוברים.

יעקב ליצמן: אבל זאת הצעתי.

יוסף יצחק פריצקי: השאלה היא אם יש טעם בהיטל של 30$.

בועז סופר: לא בכדי היבואנים מסכימים להיטל כזה.

יעקב ליצמן: גם היבואנים טוענים שההיטל מכביד מאוד, הם אמרו שהוא יגרום לפיטורים.

יעקב ליצמן: לדעתי לא הוטל היטל של 25% על מוצר אחר במשרד התעשייה והמסחר, אף שמישהו אמר לי שיש היטל כזה על שמרים.

בועז סופר: שם מדובר בהיצף.

יעקב ליצמן: לכן הצעתי היא להסתפק ב-30$

יוסף יצחק פריצקי: האם זה מעשי?

יוסף יצחק פריצקי: האם ההיטל הוא 50$ או כלום?

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש תשובה מאנשי המקצוע, מאנשי משרד התעשייה והמסחר.

יעקב ליצמן: ברור שאם מצביעים על היטל של 30$, צריך עוד בקשה.

יוסף יצחק פריצקי: אך ייתכן שהיטל כזה יגרום נזק רב יותר מהיטל של 50$.

יוסף יצחק פריצקי: הוא גם לא יעיל וגם יביא להטלת נטל על היבואנים.

אבשלום וילן: אני חסיד הפשרות.

אבשלום וילן: אך במקרה דנן, אחרי שנה וחצי של דיונים, לדעתי אם רוצים היטל כלשהו צריך להחליט על היטל של 50$ ולשלוח את המפעלים בארץ להתפרק.

אבשלום וילן: אינני בטוח שהמפעלים יחזיקו מעמד.

אבשלום וילן: אני מציע לאשר את ההיטל של 50$ לתשעה חודשים.

יעקב ליצמן: זה מה שמתבקש.

אבשלום וילן: אחרי תשעה חודשים נראה מה המצב.

אבשלום וילן: אם המפעלים ייקנו על-ידי היבואנים, מה טוב.

אבשלום וילן: אם לא – הם ייסגרו והפרשה תיגמר.

אבשלום וילן: ההצעה של היו"ר ל"שעטנז" תגרור את הסיפור עוד כמה שנים.

אבשלום וילן: הממשלה, בהיגיון רב, הציעה היטל של 50$.

אבשלום וילן: אם יקנו את המפעלים הם ימשיכו להתקיים.

אבשלום וילן: אם לא יקנו אותם הם ייסגרו.

אבשלום וילן: לדעתי זה הרעיון הנכון ביותר.

יעקב ליצמן: זה מה שאמרנו לפני שנה.

יעקב ליצמן: ההיטל הופסק אחרי תשעים יום.

רחמים מלול: היו"ר סותר את עצמו מיניה וביה.

רחמים מלול: הוא אמר שהוא איננו בטוח שהמפעלים יחזיקו מעמד.

רחמים מלול: אם בהיטל של 50$ היו"ר איננו בטוח בכך, כיצד אפשר להיות בטוחים בכך בהיטל של 30$?

יעקב ליצמן: אך אז הנזק ליבואנים איננו רב כל-כך.

יעקב ליצמן: חייב להיות ברור שאם קובעים היטל של 30$ צריכה לבוא בקשה להיטל כזה.

יוסף יצחק פריצקי: הפורמליסטיקה אינה חשובה.

יוסף יצחק פריצקי: אני שואל את השאלה במהות.

בועז סופר: בין שיהיה היטל ובין שלא יהיה היטל המחירים יעלו.

בועז סופר: כי גם אם לא יהיה היטל והמפעל ייסגר, המחירים יעלו.

בועז סופר: השאלה ממה יפיק המשק תועלת רבה יותר: מהיטל וסיכויי הבראה למפעל – ולא אפרט אם הם גדולים או אינם גדולים מבחינה ערכית; או מיבואנים שמעסיקים יותר.

בועז סופר: היבואן אמר שהיטל של 20$ לא יביא לפיטורים.

בועז סופר: בהיטל כזה לא יקרה כלום.

בועז סופר: רמת הביקושים לא תרד.

בועז סופר: מדובר בכלכלה פשוטה: כשהמחיר עולה הביקושים יורדים.

בועז סופר: היבואן יודע שבהיטל של 20$ רמת הביקושים שלו לא תרד.

בועז סופר: אם היא לא תרד, לא נסייע לשום מפעל מקומי: המחירים של היבואנים יהיו די אטרקטיוויים.

בועז סופר: לכן מבחינה עניינית יש לקבוע היטל של 50$.

בועז סופר: זה ההיטל האפקטיווי להערכתנו.

בועז סופר: פחות מזה איננו אפקטיווי.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש לשאול שאלה אחרת:

יוסף יצחק פריצקי: מדוע לקבוע תשעה חודשים ולא שישה חודשים?

בועז סופר: זהו פרק זמן היסטורי.

בועז סופר: בזמנו ההיטל נקבע למשך שנה, ואז היה היטל במשך שלושה חודשים, הוא פסק בסוף ספטמבר, והתחדש שוב לתשעה חודשים.

בועז סופר: שר האוצר נתן אישור לשנה, וכיוון שההיטל היה תקף במשך שלושה חודשים, הוא המשיך אחר כך להיות תקף ליתרת הזמן.

בועז סופר: כדי לאשר מחדש מעבר לשנה חייבים את אישורו מחדש של שר האוצר.

בועז סופר: כיוון שמבחינה היסטורית הבטחנו שההיטל יהיה תשעה חודשים, נקבע המועד הזה גם כעת.

בועז סופר: זה איננו נתון מקודש.

יוסף יצחק פריצקי: אולי במקום להקטין את ההיטל נסכים להיטל של 50$ אך לתקופה קצרה יותר?

יוסף יצחק פריצקי: מה יקרה אז?

בועז סופר: בשבוע שעבר היה "מרדף" בין היבואנים לבין הצו כדי שהיבואנים יספיקו לשחרר ולצבור מלאים לפני פרסום הצו.

בועז סופר: קיבלתי עשרות טלפונים ושאלות מתי הצו יתפרסם, האם העברנו את החומר למשרד התעשייה ולמסחר, למשרד המשפטים וכו'.

בועז סופר: הם רצו למכס לשחרר את הסחורה.

בועז סופר: זה לגיטימי, אך יש צבירת מלאים.

בועז סופר: לכן ההיטל שהוטל ביום 1 ביולי, למשל, לא היה רלוונטי עד אמצע אוגוסט בערך.

בועז סופר: היבואנים צברו די מלאי, ומכרו במחירים הנמוכים.

בועז סופר: אנחנו מדברים על תקופה קצרה מאוד, תשעה חודשים.

בועז סופר: ח"כ וילן אמר שהוא חסיד הפשרות.

בועז סופר: גם אני אומר לפעמים שיש סיבה להתפשר.

בועז סופר: אך הקביעות של תשעה חודשים ו-50$ הן המינימום להערכתנו.

בועז סופר: אינני מבטיח שהמפעל אכן ישרוד, אך זה הסיכוי המינימלי לכך.

עופר חוגי: אני מבקש להזכיר: הייתה עלייה חדה של הדולר.

עופר חוגי: המחירים בסין עלו.

עופר חוגי: העלייה היא של 25% כמעט.

עופר חוגי: ייתכן שעד עתה היבואנים ספגו את העלייה, אך מרגע שנטיל עליהם היטל הם יבטאו עלייה גבוהה בהרבה, שתכלול גם את ההפסד הזה.

עופר חוגי: אנחנו חברי הכנסת צריכים להסתכל על האוכלוסייה כולה.

עופר חוגי: נכון שצריך לעזור לעובדים במפעלים.

עופר חוגי: עד עתה לא ראיתי שהאוצר עזר להם, אחרי שאישרנו את ההסכם ונתנו את ההלוואה.

בועז סופר: הכסף הוזרם.

בועז סופר: נכון שלא כולו הוזרם.

בועז סופר: מתוך 14.5 מיליון ש"ח הוזרמו 11 מיליון ש"ח.

עופר חוגי: אך העסק לא קם.

בועז סופר: אף שהוזרמו 11 מיליון ש"ח העסק לא קם.

עופר חוגי: עלינו לדאוג לאוכלוסייה החלשה, שהם לא ייפגעו.

עופר חוגי: עד היום היבואנים ספגו את עליית הדולר.

עופר חוגי: אם נטיל היטל, הם יבטאו עלייה גדולה בהרבה כלפי הציבור.

רחמים מלול: איך אתה יודע שיבואנים לא העלו מחירים בשל עליית הדולר, ח"כ חוגי?

רחמים מלול: יש לך נתונים על כך?

רחמים מלול: לי יש נתונים שלפיהם הרהיטים התייקרו.

רחמים מלול: אפשר לבדוק זאת בשוק.

רחמים מלול: אפשר לבדוק כמה עלה מטבח לפני עליית הדולר וכמה הוא עולה כעת.

רחמים מלול: אתה מאמין להם שהם ספגו את המחירים?

עופר חוגי: אפשר לנסות להטיל היטל של 30$ ולקבוע שישה או שבעה חודשים.

רחמים מלול: המפעל ייסגר.

בועז סופר: ח"כ חוגי, זכות חברי הכנסת להחליט, אך לא תשכנעו אותי.

בועז סופר: זאת דעתי המקצועית.

איתן כבל: אני מרגיש רגשות מעורבים.

יוסף יצחק פריצקי: כמו כולנו.

איתן כבל: אך אני יכול לדבר בשם עצמי בלבד.

איתן כבל: ההתלבטות איננה פשוטה.

איתן כבל: "קלת אפיקים" וגופים נוספים נדונים כאן מדי תקופה.

איתן כבל: פעם אלה מפעלי הטקסטיל בדרום ופעם מפעלים אחרים.

איתן כבל: כולנו מרגישים שמצד אחד אנו רוצים לנסות לעזור בכנות, אך מצד אחר אנחנו יודעים שאנחנו נותנים כסף שבסופו של עניין יתמוסס.

איתן כבל: הייתי בדיון הקודם.

איתן כבל: אם ההיטל של 50$ ותשעת החודשים ייתנו מזור – ואיש כאן איננו בטוח בכך – אני מוכן לקבוע שיהיה היטל.

איתן כבל: בכל מקרה, אם בעוד תשעה חודשים הנושא יידון שוב, לא אוכל להרשות זאת לעצמי.

איתן כבל: היום יש משא ומתן בין המפעל לבין היבואנים.

יעקב ליצמן: כך גם בנוגע למפעל באשקלון?

יעקב ליצמן: קראתי את המכתב של שר האוצר, ושר האוצר איננו מתחייב שם למפעל באשקלון, למרות כל מה שאמרו כאן.

איתן כבל: יש לי קושי להפריד בין המפעל באשקלון למפעלים אחרים.

יעקב ליצמן: נניח שנקבע שההיטל הוא בתנאי שיתקיימו שלושה מרכיבים: 50$ היטל, סיוע וכלילת אשקלון במיזם.

יעקב ליצמן: אך אם אין סיוע, או אם אשקלון איננה נכללת, מה יהיה אז?

עמיר פרץ: בעוד תשעה חודשים נחליט אחרת, אם מישהו לא יעמוד בתנאים.

עופר חוגי: אך בינתיים מעלים את המחירים אוטומטית.

עמיר פרץ: יש שתי אפשרויות: נציג משרד התעשייה והמסחר, והוא המומחה, אמר שאם לא יהיו מפעלים בארץ המחירים יעלו.

עמיר פרץ: כך הוא אמר.

יגאל ביבי: ודאי שהם יעלו.

יגאל ביבי: מה שבולם את המחירים הוא המפעל כאן.

יוסף יצחק פריצקי: המחירים יעלו בכל מקרה.

יוסף יצחק פריצקי: הם יעלו בגלל ההיטל או בשל סגירת המפעלים.

יגאל ביבי: אז למה לסגור מפעלים ולהעלות את המחיר?

סמדר אלחנני: מר סופר אמר שהוא קיבל עשרות טלפונים מהיבואנים.

סמדר אלחנני: כלומר יש נישת יבוא.

סמדר אלחנני: זה סותר את מה שנאמר כאן.

בועז סופר: זה לא סותר.

עמיר פרץ: יש מכתב שמבהיר שכדי לעשות מטבח צריך ארבע פלטות, ולארבע פלטות, אחרי היטל, תהיה תוספת של 200$ במחיר.

עמיר פרץ: נניח שמטבח עולה 15,000 ש"ח ולא מה שכתוב כאן, או אפילו רק 10,000 ש"ח – העלייה היא בסך הכול של חצי אחוז.

שגית אפיק: לפי חוק היטלי סחר וחוק מסי מכס ובלו מיום פרסום הצו ההיטל נכנס לתוקף.

שגית אפיק: לכן כבר מיום 4 באוגוסט יש היטל בטחה בסכום של 50$.

שגית אפיק: לוועדה יש שלוש אפשרויות: האפשרות הראשונה היא לבטל את הצו.

יעקב ליצמן: כלומר, אם לא נאשר – נבטל.

שגית אפיק: כן, אם לא מאשרים זה נקרא לבטל.

שגית אפיק: אבל יש צורך בהצבעה פוזיטיווית.

שגית אפיק: במקרה של ביטול הצו יהיה בתוקף בתקופה של שבוע, מיום 4 באוגוסט עד 12 באוגוסט.

שגית אפיק: במקרה של אישור הצו יהיה בתוקף למשך תשעה חודשים, מיום 4 באוגוסט למשך תשעה חודשים.

שגית אפיק: האפשרות השלישית של ועדת הכספים היא שלא לאשר ולא לבטל.

שגית אפיק: במקרה כזה, מאחר שלפי חוק מסי מכס ובלו ימי הפגרה אינם באים במניין, הצו יהיה בתוקף לתקופה של שלושה וחצי חודשים – עד אמצע דצמבר.

שגית אפיק: זהו פתרון שהוא איננו אלגנטי כל-כך, אבל הוא כרגע מעוגן בחוק.

עופר חוגי: מצוין.

עופר חוגי: היבואנים יתחילו לייבא ונראה מה קורה.

עופר חוגי: יש היום היטל, בפועל יש היטל, מה הבעיה?

יעקב ליצמן: זאת הפשרה האלגנטית ביותר.

שגית אפיק: זה לא אלגנטי.

סמדר אלחנני: את הקופסאות של הקלפי עושים מדיקטים של לבידים?

יעקב ליצמן: כלומר מה שאמרה עו"ד אפיק הוא שיש לנו אפשרות שלא לבטל ולא לאשר.

יעקב ליצמן: אם לא נעשה כלום, המכתב מונח על שולחן הוועדה, הפנייה נמצאת, אנחנו איננו עושים מאומה, וההיטל נמשך שלושה וחצי חודשים.

שגית אפיק: עד יום 14 בדצמבר.

יעקב ליצמן: ומה על היטל של 30$?

שגית אפיק: כדי להצביע על היטל של 30$ צריך או לבטל את הצו ולהכין צו חדש.

יעקב ליצמן: אם נצביע על 30$, ההיטל בוטל?

שגית אפיק: אי-אפשר להצביע על 30$.

שגית אפיק: אפשר להציע למשרד התעשייה והמסחר להביא צו חדש על 30$.

שגית אפיק: לצורך הפחתה המשרד איננו צריך לבוא לוועדה.

שגית אפיק: אם מאשרים את הצו הוא לא יחזור שוב אל הוועדה, אבל נציג משרד התעשייה והמסחר יצהיר שהוא יעשה זאת.

שגית אפיק: לחלופין אפשר לבטל את הצו של 50$ ולהמתין שיובא צו חדש על 30$.

עופר חוגי: אני מציע שלא נצביע.

יוסף יצחק פריצקי: זאת התעללות.

יוסף יצחק פריצקי: זה נוח לנו, הפוליטיקאים, אך זאת התעללות.

יוסף יצחק פריצקי: משאירים אותם לא חיים ולא מתים, ועדיף להרוג אותם ולגמור.

יוסף יצחק פריצקי: אי-אפשר להמשיך כך.

עמיר פרץ: איך אפשר לתכנן פעילות, לתכנן הזמנות?

יעקב ליצמן: אינני משוכנע שמשרד האוצר יזרים כסף למפעלים.

עמיר פרץ: אם הוא לא יזרים, העסק ימות.

יעקב ליצמן: אז למה להטיל היטל?

עופר חוגי: מי ייתן את זה?

עופר חוגי: שהאוצר יבואו לדיון כאן.

בועז סופר: רוב הכסף הוזרם.

בועז סופר: מתוך 14.5 מיליון ש"ח שוועדת הכספים אישרה הוזרמו 11 מיליון ש"ח.

עופר חוגי: אבל למרות ההזרמה של 11 מיליון ש"ח המפעלים בקשיים.

עופר חוגי: הסכום של 14 מיליון ש"ח איננו מספיק.

עופר חוגי: המפעלים צריכים יותר מזה.

עופר חוגי: כך לפי המצב היום.

עופר חוגי: צריך יותר, וחבל על הזמן – האוצר לא ייתן את זה.

עמיר פרץ: אם היזמים באים בדרישה כספית נוספת, ממילא המפעל לא יֵצא לדרך.

יגאל ביבי: אני מכיר את המצב טוב כראש עיריית טבריה לשעבר.

יגאל ביבי: רוב העובדים במפעל "קלת אפיקים" הם מהיישובים בסביבה, יהודים וערבים.

יגאל ביבי: תיירות אין באזור, וזה אולי אחד המפעלים היחידים שם שמחזיק כמה מאות משפחות.

יגאל ביבי: המדינה תשלם לעובדים יותר כסף אם הם יקבלו דמי אבטלה.

יגאל ביבי: אני מאמין שאם לא יהיו מפעלי לבידים בארץ היבואנים יעלו את המחירים וחבל על הזמן.

יגאל ביבי: תמיד צריך שיהיה משהו בארץ, אף שהרוב יהיה יבוא.

יגאל ביבי: כאן גם מחייבים תו תקו, ושם מביאים דברים באיכות לא טובה.

יגאל ביבי: לרוב הדברים אין תקן.

אבשלום וילן: לא נכון.

אבשלום וילן: גם "קלת אפיקים" מייבאים את אותה הסחורה.

יגאל ביבי: הסחורה של היבואנים באיכות נמוכה יותר, תאמין לי, ח"כ וילן.

יגאל ביבי: התקן הישראלי מקפיד יותר.

יגאל ביבי: היבואנים מוכרים ב-50$ פחות, אולי, אבל הם מביאים לכאן את כל הזבל של העולם.

יגאל ביבי: צריך להגן על תוצרת הארץ.

יגאל ביבי: המסר שיוצא מהדיון כאן, ההגנה על תוצרת הארץ, הוא חשוב מאוד – מעבר לכסף ולכלכלה.

יחיאל לסרי: המדע הכלכלי איננו מדע מדויק.

יחיאל לסרי: שני הצדדים מעריכים הערכות ואיש איננו בטוח שהן יתממשו.

יחיאל לסרי: הדיון מוצה.

יוסף יצחק פריצקי: עלינו לתת את הדעת על עניין אחד: האם לתעשייה הזאת יש סיכוי?

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו נאלצים לבחור בין שתי אפשרויות רעות: חומר גלם לתעשיית רהיטים מצד אחד, וחומר גלם שמיוצר בישראל מהצד האחר.

יוסף יצחק פריצקי: בכל הכבוד אני חושב שלתעשייה בישראל אין סיכוי.

יוסף יצחק פריצקי: גם אם נטיל היטלים לעוד תשעה חודשים לא נצליח.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו רק נפגע בדרך בכמה יצרני רהיטים, שגם הם מחזיקים עובדים וטוענים שייפגעו.

יוסף יצחק פריצקי: ומה יהיה בעוד תשעה חודשים?

יוסף יצחק פריצקי: איך הם יעמדו בזה במשך תשעה חודשים?

יגאל ביבי: הם החזיקו מעמד עשרים שנה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל העולם משתנה.

יוסף יצחק פריצקי: אמרתי קודם: סין זה מקום איום ונורא.

יוסף יצחק פריצקי: מעבידים שם אנשים בתנאים איומים.

עמיר פרץ: למה אתה עוזר לכך, ח"כ פריצקי?

עמיר פרץ: אל תהיה שותף לכך לפחות.

יוסף יצחק פריצקי: לא אוכל לעמוד מול זה.

יוסף יצחק פריצקי: הלוואי שהייתי יכול.

יוסף יצחק פריצקי: בעוד תשעה חודשים נחזור לאותו מצב בדיוק, כי המפעלים לא יעמדו בנטל.

עמיר פרץ: איך אפשר להיות איש של זכויות אדם ולעשות את מה שאתה עושה, ח"כ פריצקי?

עמיר פרץ: הגיע הזמן שיצא מסר ממדינה כלשהי על מה שנעשה במדינות העולם השלישי העושקות.

יוסף יצחק פריצקי: ח"כ פרץ, אנחנו לא באספת בחירות.

יוסף יצחק פריצקי: אם איננו גורמים לכך שמחיים את התעשייה, אנחנו פוגעים בינתיים ביצרני רהיטים.

איוב קרא: כיוון החשיבה הכלכלי של מדינת ישראל צריך להיות של עשייה כאן.

איוב קרא: כשאני נוסע לאיטליה אני רואה ש-99% מהאנשים שם נוסעים במכונית "פיאט", אף-על-פי שיש להם די כסף לקנות מכוניות מפוארות.

איוב קרא: לא מפריע להם לנסוע ב"פיאט".

עופר חוגי: למפעלי הלבידים בארץ אין יכולת כזאת.

עופר חוגי: הם מייצרים בסך הכול 25% מהתוצרת.

איוב קרא: אם הנטייה תמשיך להיות להשקיע כסף בחו"ל לא יהיו לנו עובדים.

איוב קרא: יהיו מיליון מובטלים בעוד שנתיים או שלוש.

איוב קרא: החשיבה הנכונה היא להעסיק אנשים כאן.

איוב קרא: זאת נקודת המוצא הנכונה.

יעקב ליצמן: מה בנוגע להצעה לצמצם את משך תקופת ההיטל?

אבשלום וילן: צריך להצביע ביושר: אי-אפשר לעשות עוד ועוד פשרות.

אבשלום וילן: בעלי המקצוע אומרים שהקיצור לא יועיל וההפחתה לא תועיל.

רחמים מלול: אני מציע לגשת להצבעה.

רחמים מלול: יש לי הרושם שאנחנו דואגים לסינים וליבואנים יותר מלעובדים היהודים.

אבשלום וילן: והערבים.

רחמים מלול: אנחנו גם מייבאים פועלים סינים וגם דואגים ללבידים שלהם.

רחמים מלול: יש כאן היבט חינוכי ופסיכולוגי: כל מפעל יהודי, ישראלי, שנסגר – זוהי מכת מוות נוספת לכלכלה הישראלית.

רחמים מלול: וזאת גם אם אין שם אלפי עובדים.

רחמים מלול: כך זה פועל מבחינה פסיכולוגית ותקשורתית.

רחמים מלול: שומעים על עוד ועוד מפעלים שנסגרים וכך נוצרת אווירה שלילית.

רחמים מלול: אני מתנגד להצעת הפשרה לקבוע היטל של 30$.

רחמים מלול: זה סותר את התזה של היו"ר מיניה וביה.

רחמים מלול: מי שחושב שגם בהיטל של 50$ המפעל לא יחזיק מעמד, קל וחומר שזה לא יצליח בהיטל של 30$.

רחמים מלול: אני מציע שנחזור ונדון בנושא בעוד תשעה חודשים.

רחמים מלול: אם המפעלים ייסגרו – נבטל את ההיטל.

יוסף יצחק פריצקי: ומה על מפעלי הרהיטים?

רחמים מלול: בזמנו כשהמפעל שלMDF עמד להיסגר הגשתי הצעה דחופה לסדר במליאת הכנסת והנושא הגיע לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

רחמים מלול: לצערי כל המאמצים שעשינו אז למנוע את סגירת המפעל לא צלחו בידנו, אף שהיו לו רוכשים.

רחמים מלול: מאות עובדים פוטרו ומחיר פלטת MDF עלה פי שניים.

רחמים מלול: די בעובדה זו כדי לסבר את האוזן.

מוחמד ברכה: לדעתי יש כאן דמגוגיה.

מוחמד ברכה: יש הרבה אנשים שתומכים בהיטל למען העובדים הישראלים.

מוחמד ברכה: אילו היה מדובר במוצר מוגמר שמגיע ישירות לצרכן, היה מקום לדבר על מוצר מקומי במקום יבוא; אבל זהו חומר גלם.

מוחמד ברכה: הוא אמור לעבור עיבוד.

מוחמד ברכה: הוא מעסיק אנשים, הוא פותח נגריות ויכול לסגור נגריות.

מוחמד ברכה: ההיטל יתגלגל עד לפתחו של הצרכן.

מוחמד ברכה: אני מסכים עם ח"כ כבל.

מוחמד ברכה: ההתלבטות קשה.

מוחמד ברכה: אלה עובדים ישראלים ואלה עובדים ישראלים.

מוחמד ברכה: אני נוטה לקבל את הפשרה של יו"ר הוועדה.

מוחמד ברכה: אילו זו הייתה סוכרייה זרה במקום סוכרייה ישראלית, היינו מעודדים את הסוכרייה הישראלית, אך כאן מדובר בחומר גלם שצריך לעבור עיבוד.

יוסף יצחק פריצקי: יש פתרון אלגנטי: לא להחליט, וההיטל יהיה עד סוף דצמבר.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: אני מציע היטל של 30$ לשישה חודשים.

עמיר פרץ: חבל, אז המפעל ייסגר.

עמיר פרץ: זה לא יספיק.

עמיר פרץ: יש חישובים כלכליים, היה משא ומתן ארוך.

מוחמד ברכה: אם המפעל לא יתקיים בהיטל של 30$, הוא לא יתקיים גם בהיטל של 70$.

רחמים מלול: צריך אומץ כדי להחליט, לא צריך לחפש פשרות.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: אם כך כלומר אנו מחליטים שלא לאשר ולא לבטל.

יעקב ליצמן: אני מבקש להעלות את ההצעות להצבעה.

יעקב ליצמן: אני מעמיד להצבעה את הצעתי, היטל של 30$, מול הצעה להיטל של 50%.

יעקב ליצמן: אם תתקבל ההצעה שלי, היטל של 30$, יצטרכו להביא אותה לאישור.

שגית אפיק: אם ההצבעה רק על ההמלצה, המשמעות היא שאתם לא מבטלים ולא מאשרים.

שגית אפיק: צריך עוד הצבעה, אם אתם רוצים לאשר או לבטל.

יוסף יצחק פריצקי: משרד המסחר והתעשייה אומר שהוא איננו מקבל הצעה של היטל של 30$?

בועז סופר: זה לא עוזר.

מוחמד ברכה: למה?

מוחמד ברכה: אם 30$ לא עוזרים, גם 60$ לא יעזרו.

יחיאל לסרי: אני מבקש הצבעה נגד כל ההיטל.

יחיאל לסרי: אומרים שהיטל של 30$ לא יעזור.

יעקב ליצמן: לדעתי אם לא נאשר ולא נבטל זאת מין פשרה.

רחמים מלול: צריך לשאול את משרד התעשייה והמסחר מה יהיה אם תתקבל ההצעה להיטל של 30$?

רחמים מלול: האם אם יביאו צו כזה או שלא יביאו?

יגאל ביבי: הם אומרים שלא יביאו צו.

יעקב ליצמן: אם הם לא יביאו צו, יש היטל.

שגית אפיק: אז יהיה היטל של 50$ למשך ארבעה וחצי חודשים.

יעקב ליצמן: מי בעד היטל של 30$?

יעקב ליצמן: שישה הצביעו בעד.

יעקב ליצמן: מי בעד היטל של 50$?

יעקב ליצמן: ארבעה הצביעו בעד.

יעקב ליצמן: התקבלה ההצעה להיטל של 30$ כהמלצה.

יעקב ליצמן: אנחנו פונים למשרד התעשייה והמסחר בבקשה להביא צו.

יוסף יצחק פריצקי: אם יובא צו של 30$ אין צורך לכנס את הוועדה.

שגית אפיק: אני מבהירה שאם לא מבטלים ולא מאשרים ביום 14 בדצמבר יפוג ההיטל.

יוסף יצחק פריצקי: לא.

בועז סופר: זה המצב.

יוסף יצחק פריצקי: בסדר.

יעקב ליצמן: בסדר.

יעקב ליצמן: נצא להפסקה של חמש דקות.

יעקב ליצמן: (הפסקה).

יעקב ליצמן: בשלב זה אני חוזר לנושא הראשון שעל סדר היום, ומבקש לקיים רוויזיה על הבקשה לתיקון טעות בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (השגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב-2002: הרוויזיה התקבלה.

יעקב ליצמן: התיקון אושר.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: העברות תקציביות

יעקב ליצמן: נדון כעת בפניות 235-236, תקציב הכוח הרב-לאומי בסיני.

ניר רייס: הפנייה נועדה לתקצב הפרשי שער בתקציב השתתפות ישראל בכוח הרב-לאומי בסיני.

סמדר אלחנני: אני מבקשת להעיר הערה: בנוגע להפרשי שער צריך להחליט על מדיניות אחידה.

סמדר אלחנני: לא ייתכן שבכל פעם יגישו פנייה אחרת.

סמדר אלחנני: צריכה להיות החלטה אחידה.

יעקב ליצמן: לא נתקן זאת כעת.

סמדר אלחנני: אך זה הזמן לומר זאת.

סמדר אלחנני: שער הדולר עלה מתחילת השנה ב-6%.

סמדר אלחנני: המקדם שנתנו ענה בערך על התנודה הזאת.

ניר רייס: שער הדולר התקציבי היה 4.355 ש"ח.

ניר רייס: שער הדולר היום הוא 4.67 ויותר וכבר היה גבוה מזה.

ניר רייס: מה שניתן אינו עונה על השינויים.

ניר רייס: מעל מחצית מהתקציב הזה כבר הוצאה.

ניר רייס: כיוון שבמהלך השנה שער הדולר היה גבוה מהשער התקציבי, יש צורך להוסיף.

פניות 235-236: בפניות הבאות, פניות 242-243 יש בקשה לרוויזיה.

פניות 235-236: נדון בהן אחר כך.

פניות 235-236: נעבור לפניות 251-252: נציבות המים ביהודה ושומרון.

קונסטנטין בלוז: אני ממשרד התשתיות הלאומיות.

קונסטנטין בלוז: מדובר בשני נושאים: הנושא הראשון הוא קידוח ניסיון במישור ירוחם – ראש הממשלה ביקש לעשות התפלת מי תהום במישור ירוחם ובמישור רותם.

קונסטנטין בלוז: הסתבר שאין מציעים למכרז הזה, אלא אם כן יבוצע קידוח ניסיוני, שעלותו 6 מיליון ש"ח.

קונסטנטין בלוז: הנושא השני, הסכום של 2.5 מיליון ש"ח, נוגע לרכישת חמישה כלי רכב לצוותי פיקוח על זיהום מים ביהודה ושומרון.

קונסטנטין בלוז: אלה מכוניות ממוגנות.

פניות 251-252: נעבור לדון בפניות 253-254.

עופר חוגי: כמה כסף יש במנהלת היום?

עופר חוגי: כ-700 מיליון ש"ח?

חיים פרננדס: הרבה פחות מזה.

חיים פרננדס: כל התכניות מסתכמות בסכומים של 220-230 מיליון ש"ח.

חיים פרננדס: הסכום שינוצל השנה הוא הסכום הזה, 20 מיליון ש"ח.

עופר חוגי: מתוך 200 מיליון?

עופר חוגי: זה אפילו לא ריבית.

חיים פרננדס: זה תקציב למימון השקעות.

אמיר שביט: מדובר בתקצוב הרשאה להתחייב לצורך תקצוב היערכות בית המשפט בחיפה.

אמיר שביט: כבר סיימו שם, כרגע עושים שיפוצים סופיים.

פנייה 255: נעבור לדון בפנייה 256.

ברוך יפה נוף: מדובר בצווים דחופים של תוספת של 100 מיליון ש"ח שניתנה למשרד העבודה והרווחה והובטחה כבר בתחילת השנה.

יעקב ליצמן: במה זכיתם לקבל תוספת?

ברוך יפה נוף: התוספת היא מול קיצוץ של 70 מיליון ש"ח שהיה למשרד.

ברוך יפה נוף: בעיקרה התוספת ניתנה לתקצוב 200 עובדים סוציאליים ברשויות המקומיות וכן קציני מבחן שנמצאים בחסר גדול.

ברוך יפה נוף: כידוע ברשויות המקומיות התמוטטו שירותי הרווחה, ולכן נוספו 200 עובדים סוציאליים.

ברוך יפה נוף: כמו כן ניתן תקצוב לנערות בסיכון, למפגרים בפנימיות ולעמותות אומנה.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פנייה 256: אושר.

עמית שפייזמן: בהחלטה 1733 מיום 28 באפריל החליטה הממשלה להוסיף תקציב למשרד לביטחון פנים בסך של 600 מיליון ש"ח.

עמית שפייזמן: 370 מיליון ש"ח מתוכם הם לשנת 2002.

עמית שפייזמן: הכסף מפוזר בתוך המשרד.

רחמים מלול: הסכום כולל תוספת תקנים לשוטרים?

עמית שפייזמן: כן, כאלף שוטרים.

יעקב ליצמן: אבל איני רואה תוספת כאן.

יעקב ליצמן: איפה יש תוספת בפנייה?

עמית שפייזמן: כל הכסף כבר נכנס לאמרכלות וכעת הוא מפוזר בתוך המשרד.

פנייה 257: נדון בפניות 258-259, גז טבעי באשדוד.

קונסטנטין בלוז: מדובר בחמישה מיליון ש"ח לבניית תוואי מאשדוד לגזר.

קונסטנטין בלוז: כיוון שאין חברת הולכה המדינה לוקחת זאת על עצמה ולכן יש תוספת.

קונסטנטין בלוז: בסופו של דבר היזם שייבחר הוא שישלם.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פניות 258-259: אושר פה אחד.

אמיר שביט: מדובר כאן בהגדלת השתתפות הביטוח הלאומי באגרת בתי המשפט בהיקף של 4,190,000 ש"ח, בהתאם לסיכום בין השרים, לצורך השתתפות בעלויות של חמישה שופטים, שני רשמים ו-20 עובדים מנהליים.

אמיר שביט: הנושא הוא בתי דין לענייני עבודה.

רחמים מלול: זו תוספת תקנים של שופטים?

אמיר שביט: כן.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פנייה 260: אושר פה אחד.

רחמים מלול: זה שדרוג המחשוב.

יעקב ליצמן: למה אי-אפשר להצביע בבחירות בלי פתקים, למה לא להפעיל מחשבים?

רחמים מלול: איך המתים יצביעו?

עמית לנג: הוועדה הוציאה מכרז לשדרוג מערכות המחשוב שכרגע עובדים עמן.

עמית לנג: רוצים לשפר את האיכויות שלהן.

עמית לנג: הקבוצה הזוכה תקבל 24 מיליון ש"ח במכרז.

עמית לנג: מבוקש תקצוב בהרשאה להתחייב של 24 מיליון ש"ח.

יעקב ליצמן: מה יעשה המחשב?

יעקב ליצמן: יזרז את מתן התוצאות?

יעקב ליצמן: אגב, מישהו יודע מי השופט לבחירות הבאות?

קריאה: אין לנו מושג.

פנייה 261: נדון בפניות 264-265.

חיים פרננדס: מדובר בספגת המוח, מחלת "הפרה המשוגעת".

חיים פרננדס: זוהי פנייה תקציבית שמטרתה לתקצב את פעילות משרד החקלאות בנושא זה.

חיים פרננדס: כידוע המחלה פרצה לפני כמה חודשים.

יעקב ליצמן: עם תקציב "הפרה המשוגעת" אפשר להעביר די כסף גם לבתי חולים למשוגעים.

יעקב ליצמן: זה הרבה כסף.

חיים פרננדס: התקציב מיועד לביצוע בדיקות, להשמדת איברים של פרות שאסור יהיה לשווק ולהשקעה בבתי מטבחיים.

עופר חוגי: כמה מתוך זה מתקציב משרד החקלאות?

חיים פרננדס: משרד החקלאות נתן 4.5 מיליון ש"ח לנושא זה במונחים חצי שנתיים.

חיים פרננדס: גם משרד האוצר נותן 4.5 מיליון ש"ח.

חיים פרננדס: משרד הבריאות נתן מיליון ש"ח ומשרד התעשייה והמסחר עוד מיליון ש"ח.

יורי שטרן: אני לא רואה כאן השתתפות עצמית של הפרות.

עופר חוגי: היום הובאה הפנייה של משרד החקלאות בלבד?

חיים פרננדס: יהיו פניות נפרדות למשרדים האחרים.

יעקב ליצמן: נדון כעת בפנייה 267, המשרד לאיכות הסביבה.

עמית לנג: מדובר בשינויים פנימיים בתקציב בהתאם לסדרי עדיפויות של המשרד.

עמית לנג: השינויים הם תפעוליים בעיקר.

פנייה 267: הפנייה הבאה שתידון היא פנייה 269, של משרד הבריאות.

איריס גינזבורג: הפנייה הזאת מצטרפת לפנייה 272.

איריס גינזבורג: שתיהן צריכות להידון יחד.

איריס גינזבורג: מדובר בהתאמת תקציב בית החולים "איכילוב" להסכם שנחתם בין משרד הבריאות למשרד האוצר.

עופר חוגי: ותהיה השתתפות בבנייה.

איריס גינזבורג: בנייה זה תאגיד.

איריס גינזבורג: אנחנו מאשרים לבית החולים "איכילוב" להגדיל את הכנסותיו.

איריס גינזבורג: אנחנו מתקצבים את עודפי ההכנסות שלו כדי להגיע ליעד ההכנסה שנקבע בהסכם בהתאם ליעד האוצר.

עופר חוגי: בכמה האוצר מממן את בית החולים "איכילוב" היום?

איריס גינזבורג: בית החולים הוא מפעל עסקי.

איריס גינזבורג: הוא מוציא כספים בהתאם להכנסות שלו.

איריס גינזבורג: אנחנו מאפשרים לו להגדיל את תקציב ההכנסות בהתאם לתקציב ההוצאות.

איריס גינזבורג: מדובר בהוצאה מותנית בהכנסה במפעל עסקי.

איריס גינזבורג: אם בית החולים יביא הכנסות כפי שהוא מתחייב, גם האוצר ייתן.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פניות 269 ו-272: אושר.

יעקב ליצמן: בשלב זה נצביע על רוויזיה בפניות 242-243: תמיכות פיתוח לאזורי תעשייה.

יעקב ליצמן: הבקשה נפלה בשבוע שעבר.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על הרוויזיה: הרוויזיה התקבלה.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פניות 242-243: אושר.

יעקב ליצמן: 4.

יעקב ליצמן: השלמת קרן הפיצויים לעובדי אל-על אשר עבדו בחברה לפני 1983 בגין העסקתם עד סוף שנת 1982 באמצעות מתן ערבות מדינה – הצבעה על הרוויזיה

יעקב ליצמן: כעת נקיים רוויזיה בנושא של אל-על.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על הרוויזיה בנושא השלמת קרן הפיצויים לעובדי אל-על אשר עבדו בחברה לפני 1983 בגין העסקתם עד סוף שנת 1982 באמצעות מתן ערבות מדינה: הרוויזיה התקבלה.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על הבקשה: הבקשה אושרה.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: העברות תקציביות (המשך)

יעקב ליצמן: נמשיך לדון בהעברות תקציביות.

יעקב ליצמן: נדון בפנייה 273, משרד הקליטה.

יגאל גדרון: זוהי תכנית לקליטת עולי צד"ל בהתאם להחלטת ממשלה.

רחמים מלול: הייתה העברה כזאת לפני שבועיים.

יגאל גדרון: כאן יש שינויים פנימיים בתוך התכנית.

יגאל גדרון: אין תוספת תקציב.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פנייה 273: אושר.

יעקב ליצמן: כעת יידונו פניות 274-275, של משרד החינוך.

קריאה: הבקשה היא לתקצב שני נושאים: הסכם הבראה שעתיד להיחתם עם רשת הגנים של אגודת ישראל.

רחמים מלול: עוד לא נחתם?

קריאה: לא, הוא עומד להיחתם.

קריאה: ניתנת מקדמה על סך 4.5 מיליון ש"ח.

קריאה: הסעיף האחר, סעיף האירועים, נוגע לציון עשור למותו של מנחם בגין ז"ל.

קריאה: הוחלט על-ידי ועדת השרים לסמלים ולטקסים מתקציבים זאת בסך של 350,000 ש"ח.

רחמים מלול: זאת נוסף על ההקצבה שמועברת מדי שנה בשנה למרכז בגין?

קריאה: כן.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פניות 274-275: אושר.

יעקב ליצמן: כעת נדון בבקשות 027-05 וכן 026-04

אמיר שביט: מדובר בהעברת כספים ממשרד האוצר למשרד ראש הממשלה והעברת 75,000 ש"ח בהתאם.

אמיר שביט: נוסף על כך מדובר כאן בתקצוב בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בסך של 1,335,000 ש"ח – השתתפות לצורך השיפוצים הדרושים במבנה הקיים.

רחמים מלול: הלשכה כבר עברה לבניין חדש.

אמיר שביט: יש שם בעיות.

אמיר שביט: צריך עוד לעשות שם שיפוצים.

עופר חוגי: עשו שם שיפוץ, במיזוג האוויר.

עופר חוגי: שילמנו על זה.

רחמים מלול: אומרים שיש שם בית מלון של חמישה כוכבים.

עופר חוגי: כמה זמן לוקח לעשות מיזוג?

יעקב ליצמן: למה הכסף מגיע מהמנהל ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה?

אמיר שביט: זה בתיאום עם החשב הכללי.

אמיר שביט: אין לי הסבר לכך כרגע.

עופר חוגי: מיהו העובד שהעבירו ממשרד האוצר למשרד ראש הממשלה?

אמיר שביט: הנהג של השר דן מרידור.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על הבקשה: הבקשה אושרה.

יעקב ליצמן: נעבור לדון בבקשה 034-34, של משרד התשתיות.

קונסטנטין בלוז: מדובר בהעברה פנימית בתוך תקציב נציבות המים – השלמה לסכום הדרוש.

יעקב ליצמן: אתם קונים שירותי כוח אדם?

קונסטנטין בלוז: כן.

קונסטנטין בלוז: יש שם 60 עובדים וזה השכר שלהם.

עופר חוגי: אנחנו מתנגדים לכך.

עופר חוגי: אנחנו מבקשים שהעובדים יוכנסו לעבודה בתקן; וָלא איננו מאשרים זאת.

קונסטנטין בלוז: אך אין תקנים.

עופר חוגי: זאת עבודה בעיניים.

עופר חוגי: בחוק התקציב יש שיא כוח אדם.

עופר חוגי: למה לא מכניסים את העובדים לתקן?

קונסטנטין בלוז: העובדים היו אמורים להיכנס לשירות המדינה לפי החוק החדש.

קונסטנטין בלוז: החוק החדש לא נכנס לתוקף.

יעקב ליצמן: אם אפשרנו להעביר כסף לנהג של דן מרידור, למה לא להעביר כסף כאן?

יעקב ליצמן: אני מבטיח שבעוד שנתיים גם העובדים הללו יהיו בתקן.

יעקב ליצמן: הכול מתחיל ככה.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על בקשה 034-34: לא אושר.

יעקב ליצמן: אני מבקש רוויזיה.

קונסטנטין בלוז: זאת פשוט השלמה לשכר הרגיל, כי השכר הרגיל קוצץ.

עופר חוגי: לא דיברת על השלמה קודם.

קונסטנטין בלוז: לא מדובר בתוספת עובדים אלא בתוספת לשכר העובדים בגלל הקיצוצים.

יעקב ליצמן: אני מבקש רוויזיה.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על הבקשה לרוויזיה: אושר.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על בקשה 034-34: אושר.

יעקב ליצמן: נעבור לדון בבקשה 266, של משרד הבריאות.

איריס גינזבורג: מדובר בשינויים פנימיים בתקציב משרד הבריאות.

איריס גינזבורג: בין השאר מדובר בהעברת מיליון ש"ח למשרד החקלאות בגלל מחלת ספגת המוח.

יעקב ליצמן: שוב "הפרה המשוגעת"?

רחמים מלול: זה כבר עשרה מיליון ש"ח לצורך העניין הזה.

רחמים מלול: גילו רק פרה משוגעת אחת.

יעקב ליצמן: אני מבקש לדעת מה בנוגע לבריאות השן.

איריס גינזבורג: הפנייה הזאת נוגעת גם לנושא זה.

איריס גינזבורג: יש כאן שינויים פנימיים גם בתקציבי הגריאטרייה של משרד הבריאות.

איריס גינזבורג: מחולקים 20 מיליון ש"ח, וביניהם 6 מיליון ש"ח לנושא בריאות השן.

יעקב ליצמן: האם נושא בריאות השן כולל את כל האוכלוסייה או שהוא ניתן רק לסקטורים מסוימים?

רחמים מלול: הוא איננו כולל את כל האוכלוסייה.

עופר חוגי: זה תלוי בראש העיר.

איריס גינזבורג: ההעברה של 6 מיליון ש"ח כאן היא לגריאטרייה.

יעקב ליצמן: אני מתנגד.

יעקב ליצמן: תביאו פנייה נפרדת.

רחמים מלול: אסביר: יש ראשי ערים שנותנים את נושא בריאות השן במסגרת בתי הספר, בכיתות מסוימות.

יעקב ליצמן: אני יודע שיש תלונות.

יעקב ליצמן: דווקא ח"כ פריצקי גילה שלא בכל המקומות נותנים הסברה בנושא זה.

עופר חוגי: זה תלוי בראש העיר.

עופר חוגי: צריך השתתפות שלו.

עופר חוגי: זה matching עם ראש העיר.

רחמים מלול: ברחובות פעם ראש העיר תקצב את הנושא הזה, וכשהוא ראה שמצבו הכספי מידרדר, הוא הפסיק.

עופר חוגי: כך גם בנושא גמילה מסמים.

עופר חוגי: יש ראשי ערים שלא רוצים הסברה בנושא.

עופר חוגי: וזה במסגרת matching.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פנייה 266: אושר.

יעקב ליצמן: נדון בפנייה 270.

רותם פלג: מדובר בתקצוב של 30 מיליון ש"ח בהרשאה להתחייב ושל 10 מיליון ש"ח במזומן לפיתוח תשתיות בראש העין – הסכם שנחתם במשרד השיכון ובמשרד האוצר.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פנייה 270: אושר.

יעקב ליצמן: תידון כעת פנייה 271, דיור ציבורי.

רותם פלג: מדובר בכסף לשיפוץ.

יעקב ליצמן: אבל לא משפצים.

יעקב ליצמן: מביאים כסף אבל לא משפצים.

רותם פלג: מדובר בהכנסות שלא דרך מבצעי המכר, ממכירת דירות.

רותם פלג: ההכנסות אמורות לשמש לשיפוץ דירות בדיור הציבורי.

רותם פלג: הכוונה למכירת דירות שהדיירים אינם קונים.

רותם פלג: אני מבהיר שמוכרים את הדירות במכרז.

יעקב ליצמן: חברה מבצעת את המכירה.

יעקב ליצמן: "עמידר" כנראה.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פנייה 271: אושר.

יעקב ליצמן: הרפרנט שאמור להציג את פנייה 277, של משרד התיירות, איננו נוכח כרגע.

יעקב ליצמן: נעבור לדון בפנייה 278, של משרד הבריאות.

איריס גינזבורג: הפנייה נועדה להעביר תמיכה של 7,600,000 ש"ח לקופת חולים מאוחדת לפי הקריטריונים.

איריס גינזבורג: אין מדובר במחלות קשות, אלא בתקציב על סך 200 מיליון ש"ח שהוחלט עליו בהחלטת ממשלה מהשנה שעברה.

איריס גינזבורג: הקריטריונים הם חלוקה בין הקופות לפי קפיטציה.

איריס גינזבורג: הקריטריונים אושרו על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

סמדר אלחנני: הכוונה לעמידה בהפחתת הגירעון?

איריס גינזבורג: לא עמידה בהפחתת הגירעון הנצבר אלא עמידה ביעדים של שנה נתונה.

איריס גינזבורג: לא מדובר על ההחלטה האחרונה של הממשלה בנוגע ל-120 מיליון ש"ח.

עופר חוגי: מה בנוגע לקופת חולים כללית?

איריס גינזבורג: עוד לא חילקנו את התמיכה לכל הקופות.

איריס גינזבורג: התחלנו בקופת חולים מאוחדת.

איריס גינזבורג: קופת חולים מאוחדת עמדה בכללים.

איריס גינזבורג: לשאלה על קופת חולים לאומית אני מבהירה שזהו דיון נפרד לגמרי.

איריס גינזבורג: קופת חולים זו נמצאת כרגע במשא ומתן עם משרד האוצר ומשרד הבריאות.

איריס גינזבורג: התקציב שלה בתמיכה הזאת נשמר.

איריס גינזבורג: מתוך סך התמיכה אנחנו מחלקים כרגע כסף רק לקופת חולים מאוחדת את חלקה.

איריס גינזבורג: זה לא משפיע על הקופות האחרות.

איריס גינזבורג: תקציבן נשמר.

איריס גינזבורג: אני מבהירה שמתוך הסכום של 200 מיליון ש"ח יש העברה לפסיכיאטרייה לבתי החולים.

איריס גינזבורג: זה ידוע לקופות.

איריס גינזבורג: מה שנשאר אחרי שיועברו 120 מיליון ש"ח לבתי החולים, שכבר הועברו אגב, הוא הסכום הזה, והוא מחולק לפי קפיטציה.

עופר חוגי: 200 מיליון ש"ח הם לשנה אחת.

עופר חוגי: צריך לחלק עשרה אחוז מזה.

איריס גינזבורג: אך 120 מיליון ש"ח עוברים לבתי חולים פסיכיאטריים לתשלום בעבור אשפוז פסיכיאטרי.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פנייה 278: אושר.

יעקב ליצמן: זאת הייתה הפנייה האחרונה להיום.

יעקב ליצמן: 5.

יעקב ליצמן: א.

יעקב ליצמן: תקציב רשות ניירות ערך לשנת 2002 ב.

יעקב ליצמן: תקנות ניירות ערך ((עריכת דו"חות תקופתיים מידיים) (תיקון), התשס"א-2001 ג.

יעקב ליצמן: תקנות ניירות ערך (עריכת דו"חות כספיים שנתיים) (תיקון), התשס"א-2001 ד.

יעקב ליצמן: תקנות ניירות ערך (אגרה שנתית) (הוראת שעה), התשס"ב-2002

יעקב ליצמן: נעבור לדון בתקציב הרשות לניירות ערך לשנת 2002.

מירי כץ: אנחנו מבקשים להגדיל את התקציב מתוך הרזרווה ב-5 מיליון ש"ח.

מירי כץ: כמו שחברי הוועדה יודעים בוודאי, אנחנו נמצאים בתהליך של הקמת מערכת דיווחים אלקטרונית שתהיה בעצם מהמתקדמות בעולם.

מירי כץ: הרעיון הוא שכל הגופים שמדווחים לרשות ולציבור ידווחו באמצעות האינטרנט.

מירי כץ: המערכת תועיל בכך שקודם כול יהיו מהירות בדיווח, שוויוניות בדיווח וכן ודאות שהדיווח אחיד.

מירי כץ: נוסף על כך לא יהיו מקרים כמו שקרו בעבר – שדיווח אחד ניתן לציבור ודיווח אחר ניתן לבורסה.

מירי כץ: הואיל וכל הדיווחים יהיו בצורה מובנית, אנחנו מעריכים שלאחר שהציבור ילמד להשתמש במערכת, גם השימוש שלו בה יהיה יעיל ליותר.

מירי כץ: לאנשים תהיה אינפורמציה מתאימה, והדיווחים של כל החברות יהיו שווים.

מירי כץ: העניין החשוב ביותר במערכת הוא האפשרות לאחזור מידע.

מירי כץ: כל מי שמתמצא בנושא יודע שלא חשוב רק לבדוק תאריך מסוים בנוגע לחברה, אלא חשוב לראות רצף והתפתחות על פני תקופה.

מירי כץ: מבחינה זו המערכת נותנת אפשרות להשוות התפתחות על פני תקופה של חברה וכן אפשרות להשוות בין חברות שונות, לפי פרמטרים שונים שייבחרו.

מירי כץ: התוספת המבוקשת מיועדת כולה למערכת שכבר נמצאת בשלב מתקדם מאוד של הקמה.

מירי כץ: אנחנו לקראת הפעלת פיילוט.

מירי כץ: המערכת אמורה להתחיל לפעול בתוך כמה חודשים בכל הנוגע לחברות הציבוריות.

מירי כץ: בתחילת השנה הבאה היא תופעל בנוגע לקרנות הנאמנות והחברות לניהול תיקים.

מירי כץ: מבחינה זו ההשקעה עונה על כל הקריטריונים שהממשלה והכנסת מדברות עליהם – השקעה בתשתית, תשתית היי-טק למעשה.

מירי כץ: לא אהיה שלמה עם עצמי אם לא אזכיר שאני מסיימת את תפקידי.

מירי כץ: מבחינה זו עמדתי אובייקטיווית יותר.

מירי כץ: אני יכולה לדבר על חשיבות מתן כסף לרשות שמישהו אחר יעשה בו שימוש.

מירי כץ: אנחנו נמצאים בשלב מתקדם כל-כך של המערכת שברור שבתוך תקופה קצרה מאוד היא עתידה להביא תועלת חשובה מאוד לכל המעורבים בשוק ההון.

מירי כץ: למעשה לראשונה כל מי שיש לו אתר אינטרנט יוכל לראות בו בזמן את כל הדיווחים של כל החברות – בארץ וגם בחו"ל.

מירי כץ: אם נדרשות הבהרות נוספות בעניין זה נמצא כאן גם מר נתן הרשקוביץ, מנהל מערכת המחשוב.

עופר חוגי: אי-אפשר להשתמש בתקציב הרשות עצמה?

עופר חוגי: מדוע נדרשת תוספת?

עופר חוגי: היום אין הנפקות, אין חברות חדשות שנכנסות לבורסה.

עופר חוגי: אפשר לצמצם בכוח אדם ולקחת משם את הכסף.

מירי כץ: הרשות הצטמצמה מאוד בתחילת השנה, כשאתם לחצתם שנוריד את התקציב.

מירי כץ: אי-אפשר לצמצם יותר מזה.

מירי כץ: מדובר ברזרווה לפיתוח.

מירי כץ: התוספת נבעה בחלקה מהעובדה שאגב פיתוח המערכת התברר שכדי לעמוד בכל כללי אבטחת המידע וכו' יש צורך בשיפורים.

מירי כץ: המערכת אמורה לתת יתרון משום שכולם סוחרים באופן מידי על סמך מידע שניתן להם.

מירי כץ: לצורך כך חייבים להבטיח שאיש לא יוכל לשנות דו"ח, שאיש לא יוכל להיכנס בדיעבד לאתר ולשנות דברים.

מירי כץ: לראשונה ייעשה שימוש אינטנסיווי בחוק החתימה האלקטרונית, כדי לוודא שמי ששלח את הדו"ח הוא אכן מי שהיה מוסמך לכך מטעם החברה.

יעקב ליצמן: איך אפשר לוודא זאת?

נתן הרשקוביץ: מדווח יהיה מורשה מטעם החברה.

נתן הרשקוביץ: אנחנו משתמשים בטכנולוגיה של חתימה אלקטרונית מוצפנת ומאובטחת.

נתן הרשקוביץ: כשהמדווח המורשה נכנס למערכת, והוא יכול לעשות זאת מכל נקודה שהיא, הוא מכניס קוד למחשב.

נתן הרשקוביץ: המערכת מזהה מיהו ונותנת לו את רשימת הטפסים והדיווחים שהוא מורשה לקבל.

נתן הרשקוביץ: באותו רגע, על-פי חוק, אנחנו מזהים את האדם.

נתן הרשקוביץ: המידע מוצפן באופן כזה שרק הוא יכול להשתמש בו.

נתן הרשקוביץ: הוא גם מוצפן "בדרך" למערכת.

נתן הרשקוביץ: כלומר אנחנו גם מוודאים שבמהלך המשלוח לא נעשה שיבוש.

נתן הרשקוביץ: כך אנחנו מציגים לציבור את מלוא המידע בוודאות מלאה שהמדווח הוא האדם הנכון.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על תקציב רשות ניירות ערך לשנת 2002: אושר.

יעקב ליצמן: נעבור לדון בתקנות ניירות ערך (עריכת דו"חות כספיים שנתיים) (תיקון), התשס"א-2001; תקנות ניירות ערך (דו"חות תקופתיים ומועדים) (תיקון), התשס"א-2001.

סמדר אלחנני: אני מגישה את סיכום הדיון של ועדת המשנה לשוק ההון שדנה בנושא הבוקר.

סמדר אלחנני: הדיונים בנושא זה היו ארוכים.

סמדר אלחנני: לפני שנה ויותר התקיימו שני דיונים בנושא במליאת הוועדה; אז עוד לא הייתה לוועדת הכספים ועדת משנה לשוק ההון.

סמדר אלחנני: ועדת הכספים הגיעה לנוסח סופי ובעקבות התרגשות מרובה בדיונים הוחלט שלא להמשיך בדיון.

סמדר אלחנני: גם הרשות לניירות ערך גם הגופים הנוגעים בדבר קיימו דיונים נוספים וכל אחד מהגורמים ויתר קצת.

סמדר אלחנני: הוגש נוסח חדש שכלל הרבה תיקונים שהועלו בוועדה.

סמדר אלחנני: הרוב התקבל.

סמדר אלחנני: היום החליטה ועדת המשנה להמליץ למליאת ועדת הכספים לאשר את שתי התקנות בשני תיקונים שאעמוד עליהם.

סמדר אלחנני: קודם כול בגלל פרק הזמן שעבר היה צורך לשנות את התחולה.

סמדר אלחנני: במקום "סוף שנת 2001" יבוא "סוף שנת 2002", והדו"חות הרבעוניים יחלו מיום 31 במרץ 2003.

סמדר אלחנני: נוסף על כך יש תיקון מהותי: בתחילה הייתה המלצה שתמצית הדו"חות של חברות כלולות יהיו בעברית, והיום הוועדה המליצה שאם הדו"חות יוגשו באנגלית, לא תהיה תוספת בעברית; אם לא, הכול יהיה בעברית.

סמדר אלחנני: על רקע כל מה שהיה בשנה האחרונה בתחום דו"חות של חברות ציבוריות המטרה העיקרית כאן היא שהמידע המלא יובא לידיעת המשקיעים בצורה הברורה ביותר.

יוסף יצחק פריצקי: מה יש היום באתר האינטרנט?

מירי כץ: זהו נושא אחר.

מירי כץ: יש אתר תדמיתי.

יוסף יצחק פריצקי: מדוע אי-אפשר לקבל את הנתונים ישירות?

יוסף יצחק פריצקי: כוונתי לדיווחים און-ליין.

מירי כץ: היום זה בלתי אפשרי.

מירי כץ: אפשר לעשות זאת דרך ספריית הבורסה, או להגיע לרשות לניירות ערך.

מירי כץ: אנחנו עובדים גם על זה, ובתוך כמה חודשים גם זה יושג.

מירי כץ: אני מוכרחה לומר שבעניין זה נהיה המדינה המקדמת ביותר בעולם.

מירי כץ: הזמנתי את חברי הכנסת כמה פעמים לבוא לראות את הדברים.

מירי כץ: לצערי חברי הכנסת לא הגיעו.

מירי כץ: המערכת עובדת ונושמת.

מירי כץ: היא קיימת.

מירי כץ: כשהכנו את המערכת זימנו אנשים רבים משוק ההון.

מירי כץ: תיארנו לפניהם את המערכת.

מירי כץ: יו"ר איגוד החברות הציבורית היום אמר שהפרויקט הזה גדול כל-כך, שהרשות לניירות ערך לא תוכל להפעילו וכן ודאי שהיא לא תעמוד בלוח זמנים סביר.

מירי כץ: אמרנו אז שקבענו לעצמנו מטרה ושאנו נחושים להשיגה.

מירי כץ: אני חושבת שעמדנו בכך.

מירי כץ: אבל כרגע אנחנו דנים בנושא אחר.

סמדר אלחנני: נכון.

סמדר אלחנני: איננו דנים כעת בדיווח מידי אלא בדו"חות כספיים וההקלות שנותנת הרשות לניירות ערך בהגשת דו"חות כספיים של חברות כלולות.

סמדר אלחנני: זה מקל על הבנת הנקרא וכן על החברות עצמן שצריכות להגיש דיווח.

סמדר אלחנני: נדמה לי גם שהתקנות מעגנות בחקיקה דברים שהיה נהוג לתת מהם פטור כבר קודם, כך נדמה לי.

מירי כץ: לא, להפך למעשה.

מירי כץ: ראשית מעגנים את החובה של חברה פרטית לתת דיווחים כאשר היא כלולה – כלומר, חברה שלחברה המדווחת יש בה השפעה מהותית.

מירי כץ: היום כאשר חברה מהותית צריכה לתת דיווח באמצעות החברה המדווחת היא צריכה "לגייר" את הדו"חות.

מירי כץ: היא לוקחת את הדו"חות שהוגשו בחו"ל הופכת אותם לפי התקן המקומי ומציגה אותם לפי הכללים של תקנות ניירות ערך.

מירי כץ: אך לפי התקנות החדשות אם מדובר בדו"ח שהוגש לפי כללי חשבונאות סבירים, במדינה שיש בה מוסד לתקינה, אין צורך "לגייר" את הדו"חות.

מירי כץ: נוסף על כך היום הסכמנו גם שכאשר מדובר בארץ דוברת אנגלית לא יהיה צורך לתרגם את הדו"חות.

מירי כץ: עוד אני מבקשת להבהיר שלא נכון שבמהלך הדיונים בין הגורמים כולם ויתרו וכולם לא מרוצים ממש.

מירי כץ: בסך הכול התקנות יוצרות איזון נכון מבחינת טובת החברות וטובת ציבור המשקיעים.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על תקנות ניירות ערך (עריכת דו"חות תקופתיים מידיים) (תיקון), התשס"א-2001, בתיקונים שאושרו בוועדת המשנה: אושר; אני מקיים הצבעה על תקנות ניירות ערך (עריכת דו"חות כספיים שנתיים) (תיקון), התשס"א-2001: אושר.

יעקב ליצמן: נעבור לדון בתקנות ניירות ערך (אגרה שנתית), התשס"ב-2002.

מירי כץ: זהו נוסח מתוקן שכולל תיקונים של משרד המשפטים מהבוקר.

מירי כץ: הכוונה להנחות מאגרה.

יעקב ליצמן: כלומר זה מתואם עם כולם?

עופר חוגי: לא דיברו עם איש.

שגית אפיק: הנושא לא הובא לוועדה ישירות.

אנה שניידר: כאן מדובר רק בתיקוני נוסח.

אנה שניידר: אני מבהירה שתיקוני הנוסח נעשו בתיאום.

מירי כץ: בזמנו, כאשר דנו באגרות ובתקציב הרשות, הבטחנו שאם מצב הרזרווה של הרשות יאפשר זאת ניזום הפחתה באגרות.

מירי כץ: אנחנו באים לממש את ההבטחה.

יעקב ליצמן: מדוע יש התנגדות?

מירי כץ: כשנותנים אצבע כולם רוצים ארבע אצבעות.

מירי כץ: אנחנו מציעים שני תיקונים: ראשית הוראת שעה לשנה אחת – להעניק לכל הגופים שמשלמים לרשות אגרה שנתית הנחה בשיעור של 12%; שנית הנחה משמעותית וארוכה יותר – לחברות הרישום הכפול.

מירי כץ: על הנושא הראשון אין מה להרחיב.

מירי כץ: על ההנחה המוצעת למשך שלוש שנים בשיעור 50% לחברות הרישום הכפול אני מבקשת לומר כמה מילים.

מירי כץ: מצד אחד מדובר בפיקוח יקר מבחינתנו, הוא מחייב אותנו לעקוב אחרי הדין בארצות הברית ובכל פעם שמתעוררות שאלות לבדוק אותן עם הרשות בארצות הברית.

מירי כץ: בעצם זוהי שיטת משפט נוספת.

מירי כץ: צפינו זאת כשהבאנו בזמנו את שיטת הרישום הכפול לפני המחוקק.

מירי כץ: מהצד האחר החברות טוענות שיש לנו עניין שהחברות הללו יירשמו גם בבורסה בישראל ומעבר לכך מדובר בחברות שלמעשה כבר משלמות אגרה שנתית לרשות בארצות הברית, והיא מבחינתן מפעילה פיקוח.

מירי כץ: ואכן במידה מסוימת אנחנו מסתמכים על הדו"חות בארצות הברית כפי שגם נקבע במפורש בחוק.

מירי כץ: כשאיזנו בין כל השיקולים חשבנו שיהיה נכון להיענות לבקשה של החברות ואף-על-פי שהפיקוח יקר לאפשר הנחה של 50% במשך שלוש שנים.

מירי כץ: הואיל ובינתיים הגענו כבר לאגרה שנתית נוספת, כי התיקון התמשך, אנחנו מציעים לקבוע את המועד של שלוש שנים מעכשיו.

מיקי צבייר: כאמור הנושא לא נדון עמנו לפני כן.

מיקי צבייר: אני מבקש להזכיר שהשינוי נבע מישיבה גדולה שהתקיימה בוועדת הכספים בנוגע לתיקון לחוק בנושא האגרות הגבוהות – שהייתה עלייה דרסטית בשיעוריהן, וכן נדון אז שינוי מבנה התשלום בגין פעילות בקרנות.

מיקי צבייר: אני מתנגד לשיטה אך לא להורדה.

מיקי צבייר: בעבר נקבע שחלק מהסכום הבורסה תשלם וחלק אנחנו נשלם.

מיקי צבייר: היה דיון מה יקרה בשנת 2001.

מיקי צבייר: לצערי הרב בשנת 2001 שילמנו הרבה יותר ממה ששילמנו בשנת 2000, וכבר אז הייתה חריגה גדולה מאוד.

מיקי צבייר: לדעתי ההפחתה אינה צריכה להיות מול האגרה הקבועה, זאת עמדתי מבחינת השיטה.

מיקי צבייר: כאן נקבעת הפחתה של 12% באגרה השנתית הקבועה, שהיא כשליש מהתשלומים שלנו לרשות לניירות ערך באגרות.

מיקי צבייר: שני שלישים אינם נמצאים באגרה הקבועה.

מיקי צבייר: שילמנו זאת בעודף בסכומים ניכרים, ואפשר לבדוק זאת בתקציב 2001 של הרשות לניירות ערך.

מיקי צבייר: חלק מהסיבה לכך נבעה מהבג"צ בנוגע להמשך החקיקה ומהעובדה שהרשות אמרה שהיא תלך לכיוון הפחתה.

מיקי צבייר: לדעתנו יש לקבוע הפחתה של 12% מהכול.

מיקי צבייר: שילמנו 50% מהאגרות אולי, ואנחנו מקבלים בחזרה 12%.

מיקי צבייר: זה ההבדל.

יעקב ליצמן: איש אינו יכול להתנגד להפחתה.

יעקב ליצמן: מישהו מחברי הכנסת מבקש להגיב?

עופר חוגי: לדעתי לא צריך לתת לבורסה הנחה היום.

עופר חוגי: מי שמשלם את רוב האגרות הן הקרנות.

עופר חוגי: אם היינו צריכים לעשות הפחתה, היא הייתה צריכה להיות ברובה על הקרנות ולא על הבורסה.

עופר חוגי: מי שמשלם הרבה ובאופן חריג הוא שצריך לקבל את ההנחה, ולא הבורסה שמשלמת סכום נמוך מאוד.

עופר חוגי: גם בדיון הקודם על ההפחתות דיברנו על הפחתה לקרנות.

עופר חוגי: הן נושאות ברוב נטל האגרה.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על תקנות ניירות ערך (אגרה שנתית) (הוראת שעה), התשס"ב-2002: אושר.

יעקב ליצמן: עלינו לדון בשתי פניות נוספות: פניות 262-263, של שירות בתי הסוהר.

עמית שפייזמן: הסברתי קודם.

עמית שפייזמן: זוהי תוספת תקציבית.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על פניות 262-263: אושר.

יעקב ליצמן: 6.

יעקב ליצמן: אישור מוסדות ציבור לעניין סעיף 46 לפקודת מס הכנסה וסעיף 61 לחוק מס שבח מקרקעין

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש לדון בעניין העמותות.

יוסף יצחק פריצקי: בידינו רק רשימה אחת, מיום 14 ביולי: העמותה למען הקשיש במודיעין.

קריאה: מסתבר שהרשימה השנייה איננה בידי חברי ועדת הכספים.

יעקב ליצמן: אם כן בינתיים נקיים הצבעה על הרשימה הזאת.

יעקב ליצמן: אני מקיים הצבעה על אישור מוסדות ציבור לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה וסעיף 61 לחוק מס שבח ומקרקעין, רשימה שסימנה 780002, והיא מונה 16 מוסדות לפי סעיף 46 ומוסד ציבור אחד לפי סעיף 61: אושר.

יעקב ליצמן: בעוד שבוע תידון הרשימה השנייה.