ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 395, 2002-05-01 09:00

יעקב ליצמן: בוקר טוב לכולם, אני פותח את הישיבה היום בדיון במס על הטלפונים הסלולריים.

יעקב ליצמן: אני אתן את רשות הדיבור לנציבת מס הכנסה ואחר כך נקיים על כך דיון.

יעקב ליצמן: אני מבקש מכולם לסגור את הסלולריים ולהימנע מלהציע הצעות, כי כל הצעה שעולה מייד נרשמת כאן ומתבצעת.

טלי ירון-אלדר: לפני שאני מסבירה את התקנות אני רוצה להציג את מה שאמרתי, ולהסביר למה זה נולד ומה עומד מאחורי זה.

יעקב ליצמן: למה זה נולד אנחנו יודעים.

טלי ירון-אלדר: לא רק בגלל הכסף.

טלי ירון-אלדר: לפי פקודת מס הכנסה, בכל מקום שבו יש עובד שמקבל טובת הנאה המשמשת לשימושו הפרטי, זה חייב במס.

טלי ירון-אלדר: אותו דבר לגבי עצמאי שיש לו הוצאה שלא משמשת לצורכי ייצור הכנסתו, זה לא מוכר כהוצאה.

טלי ירון-אלדר: פקודת מס הכנסה מבינה שיש הרבה מאד מקרים שאי אפשר לקבוע בהם את הסכומים בצורה מדויקת.

טלי ירון-אלדר: אי אפשר להגיד שיש הוצאות שהן הוצאות מעורבות, שיש דברים הניתנים לעובדים והכוללים דברים מעורבים.

טלי ירון-אלדר: לכן אי אפשר בכל מקרה לקבוע משהו מדויק.

טלי ירון-אלדר: אחת הדוגמאות לזה הם הטלפונים הסלולריים.

טלי ירון-אלדר: יש לנו דוגמא שפועלת ועובדת בשוק כבר שנים והם הרכבים הצמודים.

טלי ירון-אלדר: במקרים האלה, כשאין קביעה מדויקת, לא של שווי שימוש ולא של מה מותר ואסור כהוצאה, מתדיינים במשך הרבה מאד שעות ומקדישים הרבה מאד זמן ומאמץ לשאלה של כימות ההוצאה וזה לא טוב לא לאזרח ולא לנו.

טלי ירון-אלדר: התקנות האלה באות ומנסות לקבוע משהו משוכלל וכללי.

טלי ירון-אלדר: קביעה עקרונית של שווי טובת ההנאה הפרטית של העובד או של בעל העסק העצמאי במקום שבו מדובר בשימוש בטלפון סלולרי.

טלי ירון-אלדר: איך הגענו לקביעה הזו, ומה המשמעות של מה שכתוב פה?

טלי ירון-אלדר: לקחנו נתונים וניסינו לאתר מרכיב של הוצאה פרטית מתוך נתונים של חברות הטלפון הסלולריות.

טלי ירון-אלדר: בעקבות הנתונים שהיו לנו, והסכומים שהיו בידינו, הגענו למסקנה שאנשים פרטיים, לא בעלי העסקים, משתמשים בטלפון סלולרי בשווי שהוא יותר מהשווי שמפורט פה, מעל 150 ₪.

סופה לנדבר: 150 ₪ זה מגיע לחצי יום לאנשים שעובדים.

טלי ירון-אלדר: אני מדברת על החלק הפרטי.

יעקב ליצמן: בואו נסכם שהיא תגמור להגיד מה שיש לה להגיד, את לא חייבת להסכים אתה.

טלי ירון-אלדר: חשבנו שנכון להגיד שמתוך הסכומים שאנשים משלמים עבור טלפונים סלולריים, סכום מסוים שאותו מצאנו דרך כמה אנשים פרטיים משלמים, הוא אותו סכום שמציג את שווי הפרטי, אותו שווי שיש בו טובת הנאה.

טלי ירון-אלדר: הסכום הזה נקבע אחרי הרבה הנחות, ואחרי הרבה שקלולים, לסכום של 100 ₪.

טלי ירון-אלדר: המשמעות של ה- 100 שקלים בקביעה שקבענו, היא לא מס של 100 ₪.

טלי ירון-אלדר: ראית הרבה אי הבנות בעניין הזה, זה לא מס של 100 ₪.

טלי ירון-אלדר: המשמעות של זה שזה פלוס מינוס השווי הפרטי של אדם בטלפון סלולרי לחודש, ולכן המשמעות מבחינת מס יכולה להיות בין 0% למי שלא משלם מיסים בכלל, לכל בעלי ההכנסות הנמוכות, לבין 50% בשיעור המס הגבוה היום.

יוסף יצחק פריצקי: 60%

טלי ירון-אלדר: אם אתה מוסיף מס בריאות ועוד.

יוסף יצחק פריצקי: תפטרי אותי ממס ביטוח בריאות , ועשינו עסק.

טלי ירון-אלדר: לכן ה-100 ₪ הם לא מס אלא קביעה של טובת הנאה שהמס בגינה קשור לאיזה מדרגת מס אתה נמצא.

טלי ירון-אלדר: כמה אתה מרוויח, ומה מדרגת המס שלך, זו הקביעה של ה-100 ₪.

טלי ירון-אלדר: לקחנו בחשבון במסגרת התקנות אפשרויות שונות שבהם, בקשר שבין המעביד לעובד, הוא מממן חלקית, או שהעובד משלם חלק מכיסו, וקבענו כללים כדי שאם העובד משלם מכיסו חלק, החלק הזה יקטין את ה-100 ₪.

טלי ירון-אלדר: לקחנו בחשבון גם שיש אופציה שהחיוב בחשבון יהיה פחות מ-100 ₪ ואז לקחנו רק 75% מהסכום.

טלי ירון-אלדר: לקחנו בחשבון אופציות שונות של התקשרויות בין עובדים ומעבידים כדי שלא ייווצר לעולם מצב שהחיוב גבוה בחשבון הטלפון.

טלי ירון-אלדר: שלא ייווצר לעולם מצב שאם העובד משלם מכיסו כסף, הוא יצטרך בנוסף לשווי שימוש...

טלי ירון-אלדר: כי אם הוא משלם מכיסו כסף, המשמעות של זה , היא שזה הוא משלם עבור השימוש הפרטי שלו, לכן הפחתנו את זה מה-100 ₪.

טלי ירון-אלדר: בדרך הזו יצרנו משהו שהוא מאוזן ומנסה לכמת אך ורק את שווי טובת ההנאה.

טלי ירון-אלדר: ראיתי את המכתבים שהגיעו.

טלי ירון-אלדר: צריך להבין שהמצב החוקי היום, בלי התקנות האלה, בהיעדר התקנות האלה, הוא שמותר לחייב את העובדים על שווי טובת ההנאה.

טלי ירון-אלדר: יותר מזה, יש לנו היום דיונים במסגרת שומות זיכוי שהוצאנו למעבידים, שמחייבים את העובדים על שווי טובת ההנאה.

טלי ירון-אלדר: הויכוח יום, בהיעדר תקנות, זה על השווי.

טלי ירון-אלדר: מה ניסינו לעשות זה משהו מאוזן מבחינת השווי והגובה של התשלום.

אפי אושעיה: אני רוצה להגיד לנציבת מס ההכנסה שני דברים.

אפי אושעיה: האחד, בחוק ההסדרים, כשנקבע תשלום עבור שימוש בטלפון סלולרי, נקבעה גם תקרה, והייתה על זה הסכמה.

אפי אושעיה: אני יודע שמה שאתם אומרים זה נוגד את מה שהצבענו.

אפי אושעיה: בדיונים שהיו בעניין הזה, את עדיין לא היית בתפקיד.

אפי אושעיה: עכשיו הבאתם את התקנות האלה כפי שהם.

אפי אושעיה: בפועל, מי שלא מגיע לסף המס לא ישלם בכלל.

אפי אושעיה: מי שמשתכר משכורות גבוהות מידי, יש מגבלה והוא לא ישלם על כל הסכום, כי זה עד סכום מסוים.

טלי ירון-אלדר: אני אסביר שוב, החיוב הוא 100 ₪.

טלי ירון-אלדר: מי שלא מגיע לסף המס, לא ישלם כלום, מי שעובר את סף המס, זה יהיה בהתאם למדרגת המס השולית שלו.

טלי ירון-אלדר: אבל מבחינת החיוב, החיוב דומה לכולם.

טלי ירון-אלדר: אותו חיוב לכולם.

אפי אושעיה: ואין מגבלה כלפי מעלה.

טלי ירון-אלדר: הסכום המקסימלי שישלמו הוא 50 ₪.

סמדר אלחנני: 59.7 ₪.

אפי אושעיה: זה מה שאני אומר, 100 ₪ ייזקף לו לצורכי מס, שישלם על זה 60 ₪, את אומרת 50 ₪ כנציבת מס הכנסה, אנחנו לוקחים גם את מס הבריאות והביטוח הלאומי לכן זה 60 ₪ מבחינתנו.

אפי אושעיה: זה אומר שאלה שמשתכרים במשכורות גבוהות מאד, ייזקף להם מקסימום 100 ₪ להכנסה הכוללת שלהם ואז יש מגבלה.

אפי אושעיה: זה אומר ששוב שכבה מסוימת, שמשלמת תמיד את המיסים בחברה הישראלית, תמשיך לשלם את המס.

אפי אושעיה: אלה שמרוויחים נמוך לא משלמים בכלל, אלה שעשירים מידי יש עליהם מגבלה, ועם זה אנחנו צריכים להתמודד.

יעקב ליצמן: אומרת הנציבה, אם הבנתי נכון, שבלי דיון כלכלי על הקיצוצים, יש כאן בעיה - - -

אפי אושעיה: אני מבין, רק רציתי להבהיר לעצמי את מה שהיא אומרת, אם כך אני מבין מה היא אומרת ונתתי לזה ביטוי קול רם.

טלי ירון-אלדר: עניין הבהרה אחד, מה שאתה אומר נכון, בכל הטבה, בכל מקרה שבו נותנים משהו לעובד וזה לא משנה אם זה טלפון סלולרי, המחוקק קבע שיטת מס פרוגרסיווי.

טלי ירון-אלדר: זה מצטרף לשיטת המס הפרוגרסיווי.

אפי אושעיה: אני מסכים על הכל, רציתי רק להגיד זאת.

אפי אושעיה: דבר שני, כל הטבת מס מחייבת במס, זה ברור וידוע ואני לא יודע למה לא עשו את זה עד עכשיו.

יעקב ליצמן: אל תציע רעיונות.

אפי אושעיה: אני לא אתן רעיונות.

אפי אושעיה: היות וזו המציאות וצריך לעשות משהו בעניין הזה, צריך לבחון האם הטבת המס הזו היא באמת הטבת מס בכל מקרה והאם ההכללה הזו שאנחנו עושים על כל הציבור בעניין הזה היא אמיתית.

אפי אושעיה: אני יודע שלא תמיד השימוש בטלפון הסלולרי הוא גם לצרכים פרטיים.

אפי אושעיה: אני לא יודע למה נקבעו האחוזים האלה.

אפי אושעיה: מאיפה אנחנו יודעים שזה האחוז של השימוש בטלפון הפרטי, אני גם לא יודע אם מישהו אחר יודע את זה.

אפי אושעיה: אני בכלל מתנגד לעובדה, שיומיים אחרי שהממשלה קובעת שורה של גזירות, אנחנו מביאים גזירה - - -

יעקב ליצמן: זו בעיה שלי, אני חייב לתקן אותך.

יעקב ליצמן: מס הכנסה מבקש ממני כבר הרבה זמן.

אפי אושעיה: אני יודע שהם מבקשים תקופה ארוכה ולא הבאת את זה, אבל יש גם עניין של אמינות ודרך פעולה של המוסדות הנבחרים והציבור.

אפי אושעיה: אותם לא מעניין שדחינו את המועד.

אפי אושעיה: מה שיהיה מחר בבוקר, אחרי שאישרנו שורה של גזירות כלכליות שיבואו בימים הקרובים לאישור הכנסת, אנחנו מביאים עוד גזירה שהיא תלושה מהמכלול הגדול הזה של 13% שצריך לשלם שהחלטנו בממשלה.

אפי אושעיה: אני בדעה שצריך לדחות את כל העניין הזה, ולא לדון בו עכשיו.

אפי אושעיה: אני לא אומר לבטל אותו, אלא לדחות אותו.

אפי אושעיה: באתי עם דעה מסוימת וקבלתי חיזוק מחבר הכנסת פריצקי, שהבהיר לי את זה בצורה הפשוטה ביותר ונתן הצעה.

אפי אושעיה: אני אגיד את ההצעה של חבר הכנסת פריצקי והוא ירחיב עליה.

יוסף יצחק פריצקי: אמרנו, שכמו בבדיחה הידועה, שהעיקרון מקובל עכשיו נשאר רק להתווכח על המחיר.

סופה לנדבר: אנחנו עכשיו נתקשר בטלפתיה עם העוזרים שלנו.

סופה לנדבר: אני רוצה לראות את שר האוצר לא מתקשר עם הפמליה שלו.

יוסף יצחק פריצקי: העוזר שלך לא ישלם כי הוא לא מגיע לסף המס.

יעקב ליצמן: לפי המצב הזה, גם אנחנו, חברי הכנסת נגיע מתחת לסף המס.

סופה לנדבר: לא כולנו נשואים למשפחת מוזס, מה לעשות?

יעקב ליצמן: אנחנו נשווים לפקידה בבנק למסחר.

יעקב ליצמן: היא גם מתחת לסף המס.

אפי אושעיה: אני בעד לדחות את ההצבעה בעניין הזה.

יעקב ליצמן: מישהו ממס הכנסה באמת בדק אם היא באמת מתחת לסף המס?

אפי אושעיה: אני מנסה לארגן פה, אם אני אצליח זה טוב, אבל אם לא, צריך לחשוב טוב.

אפי אושעיה: אני שואל את נציבת מס ההכנסה האם זה אפשרי שעובד יצהיר במקום העבודה שלו, שהטלפון הסלולרי שברשותו, הוא טלפון סלולרי שמשמש אותו לעבודה בלבד ובשום אופן לא לשיחות פרטיות.

אפי אושעיה: האם זה אפשרי שהצהרה כזו תפטור את אותו עובד המשתמש בטלפון מתשלום כלשהו למס הכנסה.

אפי אושעיה: האם זה אפשרי מבחינת פקודת המס?

יעקב ליצמן: האם זה אפשרי לבדוק את זה?

אפי אושעיה: אני לא מטיל דופי בעובד במדינת ישראל.

אפי אושעיה: אני שואל האם זה אפשרי מבחינה חוקית.

טלי ירון-אלדר: הכל אפשרי.

טלי ירון-אלדר: אני אחזיר אותך לתקופה שזה בדיוק מה שהיה עם הרכבים, אחר כך עברו לרכבים ברישום של ק"מ כי אי אפשר היה לבדוק ולאכוף את זה.

אפי אושעיה: אבל בטלפון אפשר, מזמינים תדפיס שיחות.

טלי ירון-אלדר: אחר כך עברו לקילומטרים ולרישום של כרטיס עבודה.

אפי אושעיה: זה הכל מוכר לי, הייתי פעם מזכיר מועצת פועלי נתניה.

אפי אושעיה: אבל פה מוציאים תדפיס ואין שום בעיה.

טלי ירון-אלדר: בתדפיס אתה לא יודע איזה טלפון הוא פרטי ואיזה הוא עסקי.

טלי ירון-אלדר: איך אני יכולה לדעת אם הוא דיבר עם הפקידה בבנק או עם אשתו במקום העבודה?

טלי ירון-אלדר: אין אפשרות לבדוק ולאכוף את זה.

אפי אושעיה: במע"מ זה קיים?

טלי ירון-אלדר: לא.

טלי ירון-אלדר: במע"מ יש הוראה שאומרת שאם אפשר להוכיח, אז תוכיח, אבל אם לא אז הולכים על רבע, ושני שליש.

יוסף יצחק פריצקי: כלומר אנחנו מסכימים על העיקרון אנחנו מתווכחים על דרכי ההוכחה.

טלי ירון-אלדר: גם במע"מ יש סעיף שאומר שבמקום שאי אפשר להוכיח- - -

אפי אושעיה: אבל אפשר להוכיח פה, אפשר להוציא תדפיס.

יוסף יצחק פריצקי: שהעובד יצהיר, ואם תופסים אותו מבחינתי ש"יעיפו" אותו על טיל.

אנה שניידר: יש גם את עניין ההגנה על הפרטיות.

אפי אושעיה: זה לא פרטי, זה טלפון של המעביד לשימוש העבודה.

אפי אושעיה: לא קבלתי תשובה עניינית לעניין הזה.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי הנציבה, שוחחנו אתמול ומן הראוי שנגיד את זה כאן.

יוסף יצחק פריצקי: אמרתי לך שהעיקרון מקובל אבל נשאר להתווכח על הדרך ועל המחיר.

יוסף יצחק פריצקי: קודם כל, אני אומר לך שקל מאד ליישם את זה לגבי עובדים שעובדים מ- 08:00 עד 16:00.

יוסף יצחק פריצקי: אם הטלפון נשאר אצלם אחרי 16:00 אז ההנחה היא שהם עושים בזה שימוש פרטי.

יוסף יצחק פריצקי: אבל ישנם היום הרבה מאד עובדים במשק שיש להם טלפון סלולרי ואין להם שעות עבודה.

יוסף יצחק פריצקי: מנהל שיווק שיוצא ב- 07:00 בבוקר ומטלפן לפה והולך לשם, זה מכשיר העבודה שלו.

יוסף יצחק פריצקי: אני אגיד לך ממה אני חושש ומה הבעיה.

יוסף יצחק פריצקי: העובד לא ישלם את זה.

יוסף יצחק פריצקי: העובד יבוא למעביד שלו ויגיד לו אם אתה רוצה שאני אמשיך לעבוד, אז תגלם לי את המס.

יוסף יצחק פריצקי: זו עלות על העבודה הנוספת שהיא העבודה בכלל.

יוסף יצחק פריצקי: בינינו אנחנו מסכימים שאת לא רוצה למסות את העבודה, את רוצה למסות את העניין הפרטי.

יוסף יצחק פריצקי: כלומר, אנחנו חייבים למצוא מנגנון כלשהו שיאפשר למי שבאמת משתמש בטלפון לצורכי העבודה, לא למסות אותו.

יוסף יצחק פריצקי: ישנו עוד חור בתקנה, את לא מתירה למעביד ניכוי של 1200 שקל.

טלי ירון-אלדר: זה תוקן.

יוסף יצחק פריצקי: אם זה תוקן אז אני חוזר בי.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת שההוצאות של הסלולרי הם תמיד הוצאה אצל המעביד.

יוסף יצחק פריצקי: בתנאי שהוא לא נותן טלפון לחברים שלו, זה ברור.

יוסף יצחק פריצקי: אז זה הדבר הראשון שאנחנו צריכים להתגבר עליו.

יוסף יצחק פריצקי: דבר השני שאנחנו צריכים להתגבר עליו זה השווי.

יוסף יצחק פריצקי: הבנתי איך עשית את החשבון הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אתם מניחים שזה או 100 ₪ או 75% משיחות שהם שיחות שהעובד עושה באופן פרטי.

יוסף יצחק פריצקי: קודם כל, השיעור של 75% נראה לי גבוה ומופרז ולא נכון, והייתי מוריד אותו מייד.

יוסף יצחק פריצקי: עדיין שווי שימוש של 100 ₪ בחודש, אני לא יודע איך הגעתם אליו.

יוסף יצחק פריצקי: מה זה כולל?

יוסף יצחק פריצקי: רק זמן אוויר?

יוסף יצחק פריצקי: המכשיר?

יוסף יצחק פריצקי: אני לא מקבל את המכשיר, כי אם נכנס גם המכשיר אז זה לא הוגן, המכשיר הוא לא שלי.

יוסף יצחק פריצקי: קבלתי את המכשיר מהמעביד.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להבין את החישוב.

טלי ירון-אלדר: אני רוצה שיהיה ברור איך הגענו לחישוב.

יוסף יצחק פריצקי: אני חוזר ואומר שהעיקרון ברור, אם זו טובת הנאה מידי עובד, צריך למסות אותה, הויכוח שלנו הוא על התחשיב ואיך בודקים כל עובד שזו לא טובת הנאה בידו, שלא ישלם על זה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להציע שינוי, שגם מס הכנסה חשה עליו, ואולי זה גם יפתור את חלק מהדברים שחבר הכנסת אושעיה דיבר עליהם.

אפי אושעיה: תגיד לנו שגמרת את העניין מראש.

יעקב ליצמן: אני אומר לך בכנות שלא, בעיקרון הסכמתי עם ההצעה, אבל אני רוצה להציע דבר כזה, אולי נבחין בין מי שיש לו שני טלפונים סלולריים לבין מי שיש לו רק אחד.

יעקב ליצמן: יש ציבור גדול שיש לו שני טלפונים סלולריים ואני חושב שמס הכנסה יכול להגיע לזה.

יעקב ליצמן: מי שיש לו שני טלפונים אז ברור לי שיש יותר שימוש פרטי משימוש כללי, ולמי שיש טלפון סלולרי אחד הייתי נותן לו הארכה.

אפי אושעיה: אני לא מבין למה?

אפי אושעיה: תסביר את הגיון של זה.

יעקב ליצמן: מי שיש לו שני טלפונים אז אחד פרטי ואחד לעבודה.

טלי ירון-אלדר: ההיגיון במה אתה אומר נמצא בתקנה, אני אגיד למה, ואחר כך אסביר איך חישבנו.

טלי ירון-אלדר: התקנה הזו לוקחת בחשבון שיש כאלה שעושים הרבה מאד שימוש בטלפון.

טלי ירון-אלדר: אלה שעושים הרבה מאד שימוש בטלפון, בדרך כלל זה אלה שמשתמשים לצורכי העבודה, לצורכי העסק משום שהצרכים הפרטיים פלוס מינוס של כולם הם זהים והשימוש העסקי יכול לבטא את השימוש.

טלי ירון-אלדר: לכן מי שיש לו חשבון טלפון חודשי של 2000 ₪, החלק נשאר עדיין עם שימוש פרטי של 100 ₪ ולא יותר, זה דומה במובן הזה לשני הטלפונים ולאחזקה של שני הטלפונים סלולריים שמבטא את זה שיש שימוש עסקי.

אפי אושעיה: יש כאן חשבון שמי שמשלם 130 ₪ ייזקף לו לצורכי ההכנסה 98 ₪?

טלי ירון-אלדר: זה יכול להיות.

אפי אושעיה: ואותו דבר למי שמוציא 2000 ₪?

טלי ירון-אלדר: נכון, אין הבדל בשווי השימוש הפרטי בין אדם אחד לשני.

טלי ירון-אלדר: איך הגענו לחישוב הזה?

טלי ירון-אלדר: לקחנו חשבונות ממוצע של שימוש בטלפון שהוא לא טלפון עסקי.

טלי ירון-אלדר: היו לנו נתונים כאלה מחברות הטלפון הסלולריות למרות שהן אומרות שלא היו לנו נתונים כאלה.

טלי ירון-אלדר: החשבון הממוצע הביא אותנו לבערך 160 ₪.

טלי ירון-אלדר: החשבון שלקחנו לא כלל את תשלום עבור מכשיר.

טלי ירון-אלדר: הוא כלל את האחזקה השוטפת שאתה משלם.

טלי ירון-אלדר: הוא לא כלל את התשלום עבור המכשיר, זה נשאר של המעביד אבל זה גם לא רלוונטי לחישוב.

מוסי רז: אם המעביד רק מחזיר הוצאות, המכשיר לא שלו, הוא של העובד.

טלי ירון-אלדר: אתה צודק אבל יש הרבה פשרות שעשינו בעניין הזה.

טלי ירון-אלדר: לקחנו את החשבונות האלה ולמרות שלקחנו את החשבונות שהם לא עסקיים אלא פרטיים, עדיין אנחנו צריכים להוריד מהסכום הזה עוד סכום כמרווח של טעות, כדברים שיכולים להיות במסגרת הזו, וכך הגענו ל- 100 ₪.

טלי ירון-אלדר: אני לא יכולה להגיד שזה חישוב מדעי מדויק.

יוסף יצחק פריצקי: כל חישוב הוא חישוב שרירותי במידה מסוימת.

טלי ירון-אלדר: לגבי מה שנאמר פה, אני לא רוצה שנחזיר את מס הכנסה אחורה למה שהיה לפני 20 שנה.

טלי ירון-אלדר: הרעיון בפקודת מס הכנסה, ואני חושבת שהוא רעיון נכון וצריך להיות מקובל על כולם.

טלי ירון-אלדר: במקום שדברים לא ניתנים לבדיקה, במקום שדברים לא מכומתים בצורה ברורה, צריך לקבוע פשרות שאחד יהנה, ולשני יהיה מעט חסר, כי אחרת, כולנו נשלם דרך מערכות הביקורת, ואחר כך יבואו אלי בטענות למה המפקח רב על שלוש שיחות הטלפון.

טלי ירון-אלדר: אנחנו לא רוצים להחזיר את המפקחים לריב על שלוש שיחות טלפון בהם הטלפון לא היה ברור והיית צריך להסביר לאן התקשרת.

טלי ירון-אלדר: לא רוצים להחזיר את מס הכנסה ללפני 20 שנה, אז כדי ליצור מנגנון פשוט קבענו סכום.

טלי ירון-אלדר: צריך להיות ברור לכולם שחלק נהנה וחלק סובל מהסכום הזה.

טלי ירון-אלדר: ניסינו לקבוע סכום כזה שלא פוגע ברוב האוכלוסיה, ברוב האוכלוסיה 100 ₪ זה שימוש שמבטא שימוש פרטי.

טלי ירון-אלדר: נעשה סקירה ונראה שברוב הקבוצות זה משמש לשימוש פרטי.

טלי ירון-אלדר: יכולנו להגיד שניקח את ה- 160 ₪ שראינו בשימוש הממוצע, ולא נעשה אף הנחה.

טלי ירון-אלדר: לקחנו את המרווח הזה כמרווח של טעות, של התחשבות.

טלי ירון-אלדר: אני חוזרת למה שאמרת בעניין חוק ההסדרים.

טלי ירון-אלדר: חוק ההסדרים הכניס את סעיף ההסמכה לחוק, זה הכל.

טלי ירון-אלדר: הוא לא קבע שום מגבלות, הוא לא קבע שום דבר מהדברים האלה.

טלי ירון-אלדר: היה פה חיים דופלר המשנה, ודיבר על זה, גם אז לא חשבנו להטיל מס שהוא מס אחיד על כולם, אין שום הצדקה שמי שבקושי מגיע לסף המס יצטרך לשלם את אותו סכום שמשלם מי שכבר מזמן עבר את הסף.

אפי אושעיה: זה ברור אבל אמרו שהמס יהיה עד 30 ₪.

טלי ירון-אלדר: לא אמרו שהמס יהיה עד 30 ₪.

טלי ירון-אלדר: הסכומים פה הם לא מאד גבוהים.

מוסי רז: המס הזה הוא צודק אבל אני אצביע נגדו, ואני אסביר את דעתי.

מוסי רז: אין ספק שעל פי היגיון המס הרגיל שלנו, יש כאן הכנסה, ולכן צריכה להיות זקיפת הכנסה, וצריך להיות מס.

מוסי רז: יש עוד דבר שלא הוזכר אבל הסכמתי עליו כשדנו פה בנושא תעריפי הבזק, שבעצם היום יש אי יעילות כלכלית משוועת בכך שנותנים לעובד טלפון נייד, כמו המצב במשק, ולא משלמים את החשבון בבית, זו לא הדוגמא של חברי הכנסת זו דוגמא אחרת.

מוסי רז: אז העובד, את השיחות הפרטיות של הבית עושה בטלפון נייד לא חשוב שזה עולה פי הרבה, כי את זה משלם המעביד.

מוסי רז: הבעיה היא שהמס הזה לא פותר את זה.

מוסי רז: הוא אומר לאותו עובד לשלם מס בלי קשר למספר השיחות שעשית ולעלות שלהם, כי הרי כמעט כל אחד מגיע מה- 75% ל-100 ₪ הללו.

מוסי רז: אז הוא יגיד, אם אני משלם את המס, אז שהמעביד "יאכל" אותה עוד יותר, אני אדבר יותר מהטלפון הסלולרי.

מוסי רז: לכן אגב אני לא בטוח שלחברות הסלולריות יש מה לדאוג מהמס הזה, יכול להיות שהם גם ירוויחו ממנו.

מוסי רז: בכל מקרה, אי היעילות הכלכלית שיש כאן, רק תגדל.

מוסי רז: בעיה נוספת היא האפליה של הטלפון הסלולרי מול הטלפון במקום העבודה הנייח.

מוסי רז: הרי גם משם עושים שיחות אישות.

מוסי רז: מי שיגיד לי שהוא יושב במשרד 9 שעות ולא מצלצל הביתה או מיני שיחות אישיות אחרות, אולי יש כמה צדיקים כאלה, אני לא חושב שזה נכון.

מוסי רז: גם את הדבר הזה אני לא מבין.

יוסף יצחק פריצקי: ביקשו בתחילת הישיבה לא לתת רעיונות.

מוסי רז: אני חושש שמס כזה עלול ליצור מצב אצל חלק מהעובדים, שלא שווה להם לשלם מס כזה.

מוסי רז: אם יש אדם שכמעט ולא עושה שיחות פרטיות ויוטל עליו מס, אם החשבון שלו מגיע ל- 150 ₪ , יכול להיות שידבר מהבית, ויכול להיות שהוא יגיד שאם זה כך, אני לא רוצה את הטלפון.

מוסי רז: הוא יחזיר את הטלפון למעביד שלו ואז אנחנו יוצרים עוד אי יעילות במשק.

מוסי רז: תאר לך שמג"ד בצבא יגיד דבר כזה?

מוסי רז: הוא לא ירצה לשלם מס, הוא ירצה להחזיר את הטלפון, אז מה נעשה?

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לך שצה"ל יגלם את זה באופן מלא.

מוסי רז: איפה ההגיון?

מוסי רז: צה"ל ישלם על זה גם בגילום וגם בשיחות הטלפון?

מוסי רז: בעיה נוספת שאני רואה היא האפליה הלא מובנת בין עצמאי לשכיר והבעיה החמורה ביותר שאני רואה כאן זה נושא הרטרואקטיביות.

מוסי רז: זה דבר חדש שבא למדינה.

מוסי רז: שר האוצר רוצה לתת הטבות במס לקבלנים, אז הוא הולך אחורה ל-7 בנובמבר שם הוא סיפר לכמה קבלנים שהוא ייתן להם את ההטבות במס.

מוסי רז: הוא רוצה להטיל מס על השכירים אז הוא הולך אחורה ל-1 בינואר כי הוא החליט שאז זה יהיה.

מוסי רז: זה לא בא בחשבון, אני לא מבין למה.

מוסי רז: אז קודם כל להתנגד למס ובטח להתנגד לרטרואקטיביות שלו.

אמנון כהן: על פניו נראה שאולי המס הזה הוא צודק, אבל אני חושב שהעיתוי לא נכון בעיקר כשיש את הגזירות החדשות שרוצים להביא ל הציבור ועל המעסיקים.

אמנון כהן: אני חושב שכוועדת כספים אנחנו צריכים לכלול את הגזירות על הציבור ולצרף את הכל ביחד, ואז יהיה גם משא ומתן על מה כן נתפשר ועל מה לא נתפשר.

יעקב ליצמן: משא ומתן עם מי?

אמנון כהן: עם מי שצריך.

מוסי רז: אין לנו פרטנר.

אמנון כהן: יש לנו פרטנר, ויש לנו מה להגיד על הגזירות.

רחמים מלול: אין פרטנר ואין אורנג'.

אמנון כהן: לכן אני מבקש שלא נצביע על זה היום ונעביר את הדיון לדיון הכללי במכלול הגזירות שרוצים להטיל על הציבור, רק אז נחליט על מה אנחנו מצביעים.

יעקב ליצמן: אני לא רואה את השייכות של הדברים.

אמנון כהן: השייכות העיקרית היא שהציבור משלם.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך שהדיון הכללי על זה יהיה בערך בנובמבר, רוצה לחכות עד נובמבר?

אמנון כהן: אדוני היו"ר אני מבקש לקחת לתשומת לב את החיבור של הכל ביחד, כי אנחנו צריכים לראות שבסופו של דבר מי שמשלם זה הציבור.

אמנון כהן: לכן אי אפשר להטיל כל פעם עוד משהו ועוד משהו.

אמנון כהן: נראה את מכלול הדברים ונחליט על הכל ביחד.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לשאול את הנציבה מה ההערכה שלכם להכנסות של האוצר מהמהלך הזה על פי הצעתכם?

אברהם-בייגה שוחט: כמה בערך, לפי הערכתכם, יש אנשים שמקבלים טלפונים ממקום העבודה ולא משלמים על זה, אותם האנשים שעליהם אתם מתכוונים להטיל.

אברהם-בייגה שוחט: לפני שאכנס לפרטים אני רוצה להגיד שבעיקרון המס הוא נכון אבל אני לא מבין את הטכניקה.

אברהם-בייגה שוחט: חייבים להטיל מס על שווי שימוש שהמעביד משלם כי אחרת זו הכנסה בלתי ממוסה, יש מישהו שקונה את זה באופן פרטי ומשלם את הכל והוא לא פטור משום דבר.

אברהם-בייגה שוחט: יש משהו שמקבל את זה, כמו זקיפת רכב.

אברהם-בייגה שוחט: ברמה העקרונית צריך לעשות את זה, וזה צודק לחלוטין.

אברהם-בייגה שוחט: דבר שני, זה צריך להיות מאד פשוט, לסבך את זה עם אלף נוסחאות זה הכי מסובך.

אברהם-בייגה שוחט: זה צריך להיות לגמרי פשוט.

אברהם-בייגה שוחט: נדמה לי, אני לא רוצה להגיד כרגע את דעתי הסופית, נראה לי שהגזמתם קצת כלפי מעלה בהערכה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להבין למה לא ללכת על הדבר הפשוט ביותר והוא קביעת שווי קבוע, למי שהמעביד מכסה את החשבון, והמס השולי יתאים לכל אחד לפי הכנסתו.

אברהם-בייגה שוחט: מי שהמס השולי אצלו נמוך ישלם מעט, מי שהמס השולי גבוה ישלם יותר.

טלי ירון-אלדר: זה בדיוק מה שעשינו.

טלי ירון-אלדר: מה שאתה מבקש זה בדיוק מה שעשינו.

טלי ירון-אלדר: אפשר אולי להתווכח אם זה צריך להיות 90 או 110 ₪.

טלי ירון-אלדר: מבחינת המספרים אני תכף אומר לך, בקשתי שיבדקו את זה, אבל יש הרבה כמה מאות אלפים.

טלי ירון-אלדר: ההכנסה שצפינו לשנה מהמס הזה זה בין 200 ל- 300 מיליון ₪.

טלי ירון-אלדר: אני רוצה להבהיר בנקודה הזו שהחיוב בעצם קיים, החיוב עצמו הוא לא דבר חדש.

טלי ירון-אלדר: זה לא שהחלטנו היום שמוסיפים חיוב שלא היה קיים, החיוב תמיד היה קיים, מי שמקבל טובת הנאה מהמעביד, צריך לשלם עליו במס.

טלי ירון-אלדר: מה שהוספנו עכשיו זה את צורת הקביעה של השווי.

טלי ירון-אלדר: הדרך של קביעת השווי.

טלי ירון-אלדר: החיוב עצמו קיים, הוצאנו שומות ניכויים לאנשים עוד לפני שהיה חוק ועוד לפני שהיו תקנות, כי טובת הנאה פרטית יש לעובד מההשתתפות הזו עם התקנות ובלי התקנות.

טלי ירון-אלדר: לקבוע את השווי זה בעייתי ביותר, אני אצטרך להושיב את המפקחים כל היום כדי לקבוע מה כן ומה לא.

טלי ירון-אלדר: פה קבענו מסגרת.

טלי ירון-אלדר: המסגרת שקבענו היא בדיוק מה שאתה מבקש.

טלי ירון-אלדר: קבענו מסגרת שתקבע שווי שימוש אחיד של 100 ₪.

טלי ירון-אלדר: אבל היינו צריכים להתמודד עם שתי טענות צודקות שעלו, האחת, שבחלק מהמקרים חשבונות הטלפון נמוכים יותר.

טלי ירון-אלדר: אז אם אני קובעת שווי שימוש אחיד של 100 ₪, וחשבון הטלפון הוא 50 ₪, אין זה הגיון, לזה נתנו את פתרון האחוזים כפתרון אחד.

טלי ירון-אלדר: היינו צריכים להתמודד עם טענה שניה שהיא טענה שבחלק מהמקרים עובד משלם מכיסו חלק מהסכום.

אברהם-בייגה שוחט: מה אתם עושים עם מישהו שמקבל רכב ולא נוסע אתו?

אברהם-בייגה שוחט: אתם מורידים לו?

טלי ירון-אלדר: אני חושבת שבקטע הזה זה צודק, אם יחליטו להוריד את החלק הזה ולהגיד שבכל מקרה 100 ₪, לי לא תהיה בעיה, אני חושבת שזה לא נכון.

טלי ירון-אלדר: אני חושבת שצריך להתמודד עם המקרים בהם חשבון הטלפון נמוך יותר.

מוסי רז: קובעים או 100 ₪ או סכום חשבון טלפון לפי הנמוך מביניהם.

טלי ירון-אלדר: אין לי בעיה, זה מה שקבענו.

טלי ירון-אלדר: קבענו גם שאם יש חשבון טלפון של 50 ₪ למשל אז לא ניקח את כל הסכום, אלא ניקח רק 75% מהסכום כדי להגיד שגם ב- 50 ₪ של כיסוי, למרות שקבענו טובת הנאה של 100 ₪, 25% זה עדיין לצורכי העסק ולא למטרות פרטיות.

טלי ירון-אלדר: אין כללים בדברים האלה, זה משהו מאד שרירותי.

ישראל כץ: איזה אחוז מתוך הטלפונים הסלולריים הם כאלה?

טלי ירון-אלדר: לא הרבה.

טלי ירון-אלדר: ביקשתי את הנתונים הם תכף יגיעו.

טלי ירון-אלדר: התמודדנו עם עוד סוגיה לגבי עוד שאלה שעלתה, וחשבנו שנכון שניתן לה תשובה כדי לא ליצור עיוות, ואלה אותם מקרים שבהם יש חשבון גדול אבל העובד מכסה מכיסו חלק מהחשבון.

טלי ירון-אלדר: אז הוא אומר בצדק שמה שהוא כיסה מכיסו זה החלק הפרטי.

טלי ירון-אלדר: לכן אמרנו שכל סכום שהעובד מכסה מכיסו יורד מה-100 ₪, כי הוא כבר כיסה חלק מהסכום הפרטי.

טלי ירון-אלדר: אלה שני התיקונים שעשינו על ה- 100 ₪, לא יותר מזה.

טלי ירון-אלדר: חשבנו כמוך, שצריך ללכת למנגנון פשוט, רק צריך להתחשב בניואנסים עד כמה שאפשר.

ישראל כץ: אם הוא כיסה מכיסו אז הוא חוסך למעביד 100 ₪?

טלי ירון-אלדר: אם הוא כיסה מכיסו הוא שילם כבר את החלק הפרטי, לא צריך לזקוף לו.

ישראל כץ: אז הרבה מעבידים יגלמו את זה.

טלי ירון-אלדר: זה לא שייך.

טלי ירון-אלדר: אני רוצה להבהיר שוב נקודה אחת כדי שיהיה ברור.

טלי ירון-אלדר: כבר היום יוצאות שומות ניכויים כדי לחייב את המעבידים בניכוי במקור על הטלפונים הסלולריים.

טלי ירון-אלדר: הטענה של גילום או לא גילום וכל מה שיעשה בין העובד למעביד היא נכונה היום, הייתה נכונה לפני שנה ותהיה נכונה בעוד שנה.

טלי ירון-אלדר: הויכוח הזה הוא על צם העיקרון, שאתה נותן טובת הנאה בנוסף לשכר, צריך למסות אותה.

אפי אושעיה: אין ויכוח על זה, הויכוח הוא על הגובה.

טלי ירון-אלדר: אז הויכוח על הגובה צריך להיות ויכוח אחר.

טלי ירון-אלדר: כל מה שקשור בתקנות, המטרה שלהם היא להבהיר, לפשט, למנוע ויכוחים ולמנוע דיונים.

טלי ירון-אלדר: אני חושבת שזה צריך להיות אינטרס של כולנו לעשות את זה.

טלי ירון-אלדר: אפשר להתווכח אם זה צריך להיות 120 ₪ או 80 ₪ זה ויכוח מסוג אחר, אבל המטרה של כולנו צריכה להיות לעשות את זה פשוט כי אז זה טוב לכולם.

אברהם-בייגה שוחט: את אומרת שיש שני מבחנים וצריך לעשות לפי מה שיקבע, האחד 75% והשני פחות מהסכום.

טלי ירון-אלדר: אחד זה פחות מהסכום ואז זה 75% והשני, אם אתה משלם מכיסך, החלק הזה יורד מה-100 שקלים.

טלי ירון-אלדר: זה לשימוש הפרטי, אתה משלם עבור השימוש הפרטי בעצמך.

אבשלום וילן: זה יהיה טוטאלי על כולם?

טלי ירון-אלדר: כן.

אבשלום וילן: כולל רופאים בתי חולים וכו'.

טלי ירון-אלדר: זה יהיה טוטאלי על כל מי שמקבל טלפן מהעבודה.

נחום לנגנטל: באופן עקרוני, אין לי בעיה עם העיקרון שכל הטבה שניתנת לעובד מחויבת במיסוי, זה עיקרון ברור ולא צריכה להיות אפליה בין דבר לדבר.

נחום לנגנטל: יש לי בעיה עם הגובה של זה, וזה מתקשר לדברים שחבר הכנסת שוחט אמר קודם.

נחום לנגנטל: אני חושב שזה גבוה מידי.

נחום לנגנטל: צריך לראות פה שתי נקודות, האחת זו ההתרגלות של המערכת, המערכת רגילה למצב הזה וכשאתה משית כזה דבר, בסכומים ובהיקפים שאתם כרגע אומרים, לדעתי זה גבוה מידי כי בסופו של דבר זה מס חדש.

נחום לנגנטל: נכון שהעיקרון הוא לא חדש אבל המס הוא מס חדש.

נחום לנגנטל: דבר שני, יש בעיה שאי אפשר להתכחש וצריך להבין את העניין של המרקם הכללי של גזירות חדשות שמוטלות עלינו כרגע.

נחום לנגנטל: אי אפשר להתכחש לעובדה שנציבות מס הכנסה מביאה לנו, בתקופה הקרובה חבילה גדולה של מיסוי חדש שיהיה במערכות הללו.

נחום לנגנטל: זו סוגיה שאי אפשר לומר שהיא לא קיימת, זה מסלול אחד שכבר החליטו עליו בממשלה לפי העיתונים.

נחום לנגנטל: דבר נוסף, אדוני היו"ר, ישנה עוד נקודה, שגם עליה קוראים בעיתונים, שדו"ח רבינוביץ' ב' עומד לעבור בפנינו, שגם הוא הולך לעשות שינויים בקטע של המיסוי, ואם אתה אומר כזה דבר, אז זה חלק ממרקם שהוא לא פשוט.

נחום לנגנטל: לכן אדוני היו"ר, מבחינתי הכי טוב לקבל פה כרגע החלטה רק בשביל העיקרון, בלי החלטה של המספרים, ואת זה לעשות כשתהיה כל חבילת המיסים כולה.

נחום לנגנטל: אז ממילא, כשמגיעים עם כל חבילת מיסוי החדשה שעומדת להיות פה, היינו יכולים לדעת גם את השקלול כי בסופו של דבר מעניין אותנו גם הנטו שהשכיר מקבל.

נחום לנגנטל: אם תקבלו את החלופה הזו, לדעתי היא חלופה הנכונה ביותר, אלא אם כן תאמר שאתה כיו"ר כן רוצה להעמיד את הנושא של השיעורים של העיקרון הזה, אז אני אומר שאנחנו צריכים להתגבש פה על שיעורים אחרים מהשיעורים שכרגע מובאים לנו על ידי מס הכנסה.

נחום לנגנטל: אני אומר שהפרמטרים צריכים להיות פחות מ- 100 ₪ ולדעתי הנושא של 75% והנושא של מי שמקבל בפחות, גם צריך לרדת.

נחום לנגנטל: מה שאת אומרת לגבי הנושא של ההחזר של מי שבכל מקרה שילם, זה מתאים, דבר מבורך ואתם צודקים ואני לא רוצה לגעת בזה.

נחום לנגנטל: אבל בשני הפרמטרים האחרים אני כן מציע לעשות משהו.

נחום לנגנטל: זה דבר שהוא נכון גם כלפי הנישומים וגם כלפי החברות.

נחום לנגנטל: בסופו של דבר צריך לדעת שיכולה להיות לזה השלכה מסוימת, לפי המכתבים שקבלתי, על החברות עצמם, וגם לזה צריך לעשות תהליך הדרגתי, לאיך שהם מורים להיערך לכזה דבר, שבכל אופן הוא דבר חדש.

נחום לנגנטל: בדרך כלל נהגתם להביא לנו את השפעת הערכות המקרו שאתם רואים כתוצאה מהתהליך של הגביה, כמה אתם חושבים בסופו שלדבר, ואיך החישובים שאתם חושבים שהדבר הזה יכול להביא לקופת המדינה, כי בסופו של דבר רוצים לדעת, חוץ מזה שהמס הוא צודק, מה ההשפעה שלו.

נחום לנגנטל: לא ראיתי את החישוב איך הדבר הזה נעשה, אם הייתי יכול לראות את החישוב זה היה עוזר.

יעקב ליצמן: כל יום שאנחנו מעכבים זה יורד.

אבשלום וילן: גם בדיון בחוק ההסדרים הייתי נגד המס הזה.

אבשלום וילן: אין לי ויכוח עם חבר הכנסת שוחט על העיקרון, אבל אם רוצים להיות כל כך צדיקים בדבקותו של טלפון סלולרי, אז מה עם המחשבים הניידים?

אבשלום וילן: קנה מהעבודה והוא גם משתמש במקום זה, אז למה לא למסות?

אבשלום וילן: יש עוד הרבה דברים קטנים.

יעקב ליצמן: ביקשתי כבר לא להעלות רעיונות חדשים.

אבשלום וילן: אמרו בעבר, אל תהיה צודק תהיה חכם.

יעקב ליצמן: אל תשכח שלסילבן יש עוד כמה סיבובים לעשות עוד כמה תיקונים.

אבשלום וילן: צריך לטפל בזה שכל ילד מהחמישי ואילך מקבל יותר כסף למשפחה, הוא צריך לסדר את זה בצורה מאוזנת.

יעקב ליצמן: חשבתי שאתה רוצה להגיד שכל ילד חמישי ומעלה יקבל טלפון סלולרי.

אבשלום וילן: לפי החוק שלכם הוא יכול לקבל שני טלפונים סלולריים.

ישראל כץ: ביישובי הבדואים בנגב אתה גם אומר את אותם דברים?

אבשלום וילן: בוודאי

ישראל כץ: אני מוכן לבוא אתך, על חשבוני, ולשמוע את זה.

אבשלום וילן: יש בדואים שהפכו את הביטוח הלאומי לעסק.

יעקב ליצמן: אני מציע זו תהיה כותרת הישיבה היום.

יעקב ליצמן: אני שמח שהתייאשת מקולות הבדואים.

אבשלום וילן: לא התייאשתי.

אבשלום וילן: כשם שאצלכם זה לא צודק, אצלם זה לא צודק, ויש דרכים אחרות לעזור במדינה מתוקנת.

יעקב ליצמן: אז למה יוסי שריד התנגד?

אבשלום וילן: יש תכנית כלכלית שמר"צ פרסמה בעיתון, אתה יכול לקרוא אותה, כתוב בה במפורש לשנות את חוק משפחות ברוכות ילדים.

אבשלום וילן: זו אפליה, לא יכול להיות שילד שלך יופלה מילד שלי.

אבשלום וילן: אם צדק אז צדק לכל.

אבשלום וילן: לעניין עצמו, אני לא מבין את הקונסטינטנטיות של תפיסת הגישה.

אבשלום וילן: למשל, בתכנית הכלכלית ראיתי שמבטלים את מס בריאות ואת הביטוח הלאומי והופכים את זה למס הכנסה וזה יעלה באופן פרוגרסיבי.

אבשלום וילן: ישנה רק בעיה אחת, אני ואתה, שמשלמים מס בריאות וביטוח לאומי לא נקבל יותר ביטוח.

אבשלום וילן: אנחנו נהיה תלויי סילבן.

אבשלום וילן: אם ירצה הוא יעביר כסף לביטוח בריאות, לא ירצה, לא יעביר.

אבשלום וילן: כבר את אין את האקט שביטחתי, משום שמס הכנסה זו הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: מה הבעיה?

אברהם-בייגה שוחט: שלבריאות יהיה רק את המס הזה והממשלה לא תעביר שקל.

אבשלום וילן: אם היית תומך בחוק שלי היית פותר את הבעיה.

אבשלום וילן: מלאימים את הביטוח הלאומי, מלאימים את הבריאות וכאשר יקצצו זה ברור לגמרי.

אבשלום וילן: מצד שני, מדברים פה על גבול של 100 ₪.

אבשלום וילן: הרי זה מס רגרסיבי לפי ההצעה הזו.

טלי ירון-אלדר: זה מס פרוגרסיבי.

סמדר אלחנני: הזקיפה היא 100 ₪.

סמדר אלחנני: המס הוא שולי.

אבשלום וילן: המס שולי עד הסוף?

סמדר אלחנני: עד הסוף המר.

סמדר אלחנני: 59.7 כולל ביטוח בריאות.

סמדר אלחנני: אני יכולה להסביר מהיכן באו 30 השקלים שכל הזמן מדברים עליהם.

סמדר אלחנני: שיעור מס ההכנסה השולי הממוצע הוא 30%.

סמדר אלחנני: כשאתה זוקף 100 ₪ הכנסה, השיעור ממוצע הוא 30 ₪.

סמדר אלחנני: מכאן באו 30 ₪ .

סמדר אלחנני: זה גם מסביר את אומדן הכנסות שלהם.

סמדר אלחנני: יש בערך מיליון שכירים- - -

טלי ירון-אלדר: בדקתי את המספר, זה 925,000.

סמדר אלחנני: יש בערך מיליון איש שמשלמים מס הכנסה, שמגיעים לסף המס.

סמדר אלחנני: אם נניח שלכולם יש - - -

אברהם-בייגה שוחט: אלה רק השכירים, עצמאים יש יותר.

טלי ירון-אלדר: בחישוב זה בערך 120,000.

סמדר אלחנני: אם ההכנסה מהמס היא בממוצע 300-360 ₪ לשנה כפול מיליון אז זה הסכום בערך.

סמדר אלחנני: אומדן הזקיפה פה ושיעור החלק הפרטי הוא, כפי שהציגה נציבת מס הכנסה, אומדן ריאלי.

סמדר אלחנני: הייתי מבקשת, עם הניסיון הרב שיש לי פה, שאותו אומדן ריאלי ייעשה גם לשווי השימוש ברכב צמוד.

ישראל כץ: מה עם עצמאי שמפסיד?

סמדר אלחנני: הוא לא משלם מס.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות בבקשה.

הרולד בר: הבנתי שצריך להביא לידי ביטוי את הנושא שיש בעלי תפקידים שקבלו טלפונים סלולריים במערכת הבריאות, כולל תפקידים שמשמשים בתפקידי חירום, אשר, כמו שהציע חבר הכנסת אושעיה, יש אפשרות לבדוק בפלטים האם השיחות היו לצורכי עבודה או לא היו לצורכי עבודה.

הרולד בר: אן יש דרך לבקר את זה, לעומת אמצעים אחרים שאני מבין שקשה לבקר אתם.

טלי ירון-אלדר: מה זו שיחה פרטית?

טלי ירון-אלדר: למי הוא מתקשר?

הרולד בר: אני מבקש להביא לידי ביטוי, שבתקנה נוספת, או באמצעי נוסף, לאפשר למעביד לבטא את אלה שיקבלו את המכשיר על חשבון המעביד.

הרולד בר: גם כאשר עושים את הגילום, לפי מיטב ידיעתי, הוא לא יוכל למלא את זה כגילום מלא.

הרולד בר: אם המעביד, בהנחה שיבטא את זה כגילום של המעביד- -

אברהם-בייגה שוחט: אמרו במפורש שאם המעביד מגלם, זו לא תהיה זקיפה.

יעקב ליצמן: תודה רבה, בזק בבקשה.

שוקי רגב: העמדה שלנו היא שהתקנות החדשות שאתם מציעים עדיין מפלים לטובה את הטלפונים הסלולריים לעומת הטלפון הנייח.

שוקי רגב: אני אסביר מדוע.

שוקי רגב: עובד שיש לו טלפון בבית, מקבל החזר על הטלפון שלו, הוא חייב במס על מלוא הסכום.

שוקי רגב: הדבר הזה מעודד שימוש בטלפון הסלולרי וגורם לכך שיש הסתה של שיחות פרטיות מהקווים של בזק לקווים של הסלולריים, מה שיוצר עיוות בשימוש בטלפונים.

יעקב ליצמן: מה אתה מציע?

שוקי רגב: אני מציע להקל על העובדים בחלק מהחזר ההוצאות שיקבל מהעובדים על הקו קווי שלו, להכיר בזה גם כהוצאה, וכך ליצור סימטריה בין הקו הקווי לקו הסלולרי.

יעקב ליצמן: יש נציגים ממוטורולה?

אברהם רימון: גברתי הנציבה, מאחר שציינת שהמס לא חל על המכשיר, אנחנו מבקשים שבתקנון יצוין במפורש, לפני המילה "רדיו טלפון נייד", את המילה "שירות".

אברהם רימון: יש מצבים שהטלפון ניתן לעובד כאשר המעביד משלם את כל השיחות בעבודה.

אברהם רימון: מצד שני, העובד משלם לחברת הטלפונים הסלולריים את כל יתר השיחות.

אברהם רימון: במקרה הזה, יכול להיות שלפי נוסח התקנות, העובד ישלם 100 ₪, או 30 ₪ באופן ממוצע, רק על זה שהוא קיבל ברזל ליד.

אברהם רימון: יש מצבים שהעובד משלם את מלוא התצרוכת הסלולרית.

אברהם-בייגה שוחט: אבל היא אמרה שזה יורד מהסכום של הזקיפה.

אברהם-בייגה שוחט: היא אמרה שבמידה ויש השתתפות של עובד, זה יורד מהזקיפה.

אברהם רימון: אבל לא צריכה להיות בכלל זקיפה.

אברהם רימון: אין כאן צריכה, הוא לא קיבל שום הטבה.

אברהם רימון: היום כל השיחות לעבודה אפשר להגדיר במדויק, ועל זה המעביד משלם סכום קבוע בכל חודש שנע בין 50 ₪ ל- 60 ₪.

אברהם רימון: כל יתר התצרוכת, אפילו לצורכי העבודה, משולמת על ידי העובד.

אברהם-בייגה שוחט: אני אתן דוגמא, הרי יגמרו על פחות מ- 100 ₪.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר באופן היפוטטי שנאמר שהזקיפה תהיה על 70 ₪ והעובד משלם מכיסו 30 ₪ למעביד, או לחברה.

אברהם-בייגה שוחט: הזקיפה, באופן מיידי יורדת ל- 40 ₪.

אברהם-בייגה שוחט: לא רק שהיא יורדת ל- 40 ₪, אם הבנתי נכון אז מזה 75%, אז נשאר 30 ₪.

אברהם-בייגה שוחט: על ה- 30 ₪ הוא ישלם בממוצע 30% אז יוצא שהוא ישלם בסוף 10 ₪.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שבעובדה שיש לו מכשיר ביד, שניתן לו על ידי המעביד, הוא יכול לעשות שימוש.

אברהם-בייגה שוחט: לא כל חודש זה יהיה אותו דבר, אני חושב שאין בזה שום דבר.

אברהם-בייגה שוחט: אתה לא יכול להתחשבן יותר ושאלף פקידים יתעסקו עם השטויות האלה כל הזמן.

אברהם רימון: אין בעיה לזהות את זה.

אברהם-בייגה שוחט: תמיד אין בעיה אבל כשזה מגיע לביצוע אז העובדים יבקשו עוד 200 עובדים.

אברהם רימון: מה שיקרה הוא שיטילו מס על עצם המכשיר של 30 ₪.

אברהם-בייגה שוחט: על עצם האופציה - - -

אברהם רימון: למה לשלם על עצם האופציה?

יעקב ליצמן: זה כמו רכב.

אברהם-בייגה שוחט: אם העובד משלם אז זה יורד מהזקיפה.

אברהם רימון: ואם התצרוכת שלו תהיה מעטה אז הוא ישלם מס - - -

אברהם-בייגה שוחט: 75% על התצרוכת המועטה.

יעקב ליצמן: נציגי סלקום בבקשה.

עמית שכטר: אני רוצה להתייחס לדברים שעלו פה, כי לפי מה שאמר חבר הכנסת פריצקי הגענו כבר לשלב שדנים על המחיר אז בואו נדבר עליו בצורה יותר אמינה.

עמית שכטר: מוכרח להיות סדר ושוויון בכל חיובי המס שקשורים לשימוש בטלפונים.

עמית שכטר: אותו טלפון סלולרי שמחזיק עוסק, 66% מוכרים לו כהוצאה עסקית למע"מ.

עמית שכטר: לכן, לא הגיוני שלעובד שכיר, רק 25% ייחשב כמה שהוא עשה לצורכי עבודה.

טלי ירון-אלדר: זה רק בפחות מ- 100 ₪.

טלי ירון-אלדר: במע"מ אין 100 ₪, זה לא אותו דבר.

עמית שכטר: לעומת זאת במע"מ יש לו אפשרות להצהיר ולהוכיח שכל ההוצאה הייתה בשביל העבודה, ואת זה אתם לא נותנים לו.

טלי ירון-אלדר: אני עבדתי במע"מ, אין אחד שהצליח לעשות את זה.

עמית שכטר: כנראה שאף אחד לא עשה בזה שימוש כזה, אבל עדיין האפשרות קיימת.

עמית שכטר: זאת דוגמא למקרה שבו בדיוק היחס הוא הפוך.

עמית שכטר: במקום שלושה רבעים - רבע, שני שליש – שליש לכיוון ההפוך, כשההנחה היא, וההנחה הזו צריכה להיות ברורה לכולנו, מעביד שנותן לעובד שלו טלפון סלולרי, הוא הרי לא רוצה לתת לו בראש ובראשונה הטבה, הוא בראש ובראשונה רוצה לתת לו משהו שמייעל את העבודה, אחר כך זה נהיה גם הטבה.

עמית שכטר: אני לא מדבר רק על רופאים או מג"ד בצבא, הרי יש מצבים שבהם אין ברירה, ואני אגיע גם לעובדים המיוחדים.

עמית שכטר: הייתי רוצה לדבר על שיעורי מס.

עמית שכטר: בניגוד למה שאומר ידידי הטוב מבזק, אני רוצה לציין את המצב ההפוך.

עמית שכטר: טלפון עסקי, שנמצא בביתו של עוסק, 80% מההוצאה מוכרת כהוצאה עסקית ורק 20% כהוצאה פרטית.

טלי ירון-אלדר: אם זה מקום עסקו.

עמית שכטר: בניגוד לך, אני לא מתכוון לעמוד מולך, אני רוצה ליצור שוויון.

ישראל כץ: ולזה אתה קורא ידיד טוב?

עמית שכטר: אני רק רוצה להגיד שאם טלפון של עסק, שנמצא בבית פרטי, שבודאי משמש לשימוש פרטי, ו- 80% ממנו מוכר כהוצאה עסקית ורק 20% לפרטי, איך אפשר לחשוב שטלפון סלולרי של עובד, שנמצא רוב שעות היום בעבודה עם הטלפון, 75% זה הוצאה פרטית.

עמית שכטר: הרי זה פשוט אבסורד.

נחום לנגנטל: יש מצב שבו העובד לוקח את הטלפון הסלולרי ואתו הוא עובד בבית.

נחום לנגנטל: לעולם לא התקשרו אלי במשרד התחבורה מהטלפון הקווי בביתם.

עמית שכטר: אני לא רוצה להתייחס כרגע לגובה הסכום, אני משער שיש כאלה כן שיותר קל להם להתייחס לנושא הזה.

עמית שכטר: אני רוצה להתייחס להיבט של היחס.

עמית שכטר: עדיין מ- 80% - 20% בכיוון אחד ל- 75%- 25% בכיוון ההפוך, עוד יש באמצע דרך ארוכה.

עמית שכטר: אותי 100 הש"ח פחות מטרידים כי ברור שככל שההוצאה היא יותר גדולה...

עמית שכטר: מי שמדבר ב- 900 ₪ לחודש ייצרו את אותו יחס, הוא יגיע ל- 140 ₪ הוצאה או 180 ₪ הוצאה.

עמית שכטר: אני מדבר שבסכום של 900 ₪ שיכול להיות שחמישית מהשיחות הן שיחות פרטיות.

עמית שכטר: אין לי בעיה בלהפוך את היחס ושלא תהיה תקרה, זה גם יותר הגיוני.

עמית שכטר: אם היחס הוא 75% אז מ- 900 ₪ הוא לא הוציא 730 ₪ על שיחות פרטיות.

עמית שכטר: תהפכו את היחס, תורידו את התקרה, זה הרבה יותר הגיוני.

עמית שכטר: אז דבר ראשון לגבי היחס, הוא בלתי הגיוני לחלוטין.

עמית שכטר: דבר שני, יש עובדים, ודבר על זה נציג משרד הבריאות, והזכירו גם את הצבא, עובדים שהטלפון הסלולרי הוא מטה לחמם.

עמית שכטר: יש עוסקים עצמאיים כמו השרברב או שולייתו, שמסתובבים ומחפשים אותו, אז פתאום מציבים אותו במקום הוא צריך לשלם מיסים.

עמית שכטר: יש אנשי מכירות או אנשים שבזכות זה שיש להם טלפון נייד לא צריכים להחזיק משרד, הטלפון הנייד מחליף להם את המשרד.

עמית שכטר: מוכרח להיות ייחוד לסוג מסוים של עובדים, שהטלפון הנייד הוא מטה לחמם ומקור פרנסתם ושהם יהיו פטורים מהמס הזה.

עמית שכטר: דבר אחרון שאני רוצה להזכיר זה נושא הסכום הממוסה.

עמית שכטר: לגבי הסכום הממוסה, צריך להיות ברור שמדובר רק בשיחות היוצאות.

עמית שכטר: ממה מורכבים ה- 100 ₪.

יעקב ליצמן: על זה עוד נדון, תשאיר את זה פתוח.

עמית שכטר: לא על הגובה, על הרכב הסכום, זה מתקשר למה שדיבר פה חברי ממירס, הוא באמת חברי, אנחנו היום באותו צד.

יעקב ליצמן: גם על בזק אמרת "חברי הקרוב".

ישראל כץ: אצלנו, כששר האוצר אומר ליו"ר ועדת הכספים "חברי", הוא מתחיל לדאוג.

יעקב ליצמן: רק שלוקח לו כמה חודשים עד שהוא רואה אותי.

עמית שכטר: אני רוצה לדבר לגבי הרכב הסכום שעליו מדובר.

עמית שכטר: אנחנו צריכים להבחין שהסכום שמדובר עליו הוא רק הסכום של זמן האוויר היוצא לשיחות.

עמית שכטר: זה מה שהזכיר חברי ממירס.

עמית שכטר: אני אתן דוגמא, ישנו שירות, שמירס גם נותנים אותו, וגם אנחנו והאחרים אבל כל אחד עם שיטות התמחור שלו ואני לא רוצה להיכנס לזה כרגע.

עמית שכטר: ישנם שירותים שקשורים לשיחות פנים בתוך העבודה.

עמית שכטר: על זה יש תשלום, תקשורת פנים ארגונים, גם תקשורת נתונים, וגם תקשורת לשיחות.

עמית שכטר: על זה משלמים סכום קבוע.

עמית שכטר: אין ספק שכל השיחות האלה הן שיחות בענייני עבודה, אין פה שום הטבה.

עמית שכטר: אם בחשבון יש 100 ₪, אבל מתוכו נניח 20 ₪ זה התשלום עבור הרשת הפנים ארגונית, זה לא יכול להיכנס, משום שזו לא הטבה.

יעקב ליצמן: אני מניח שהנציבה תענה על זה מאוחר יותר.

עמית שכטר: משפט אחרון, בעניין מה שאמרה הנציבה לגבי הנתונים שהיא השתמשה בהם.

עמית שכטר: היא אמרה, החברות הסלולריות אומרות שלא נתנו את הנתונים...

עמית שכטר: אני אומר, בשם חברת סלקום, אני לא יודע מי בחברת סלקום נתן לגבירתי איזשהם נתונים.

עמית שכטר: אני סמנכ"ל בחברה, מנהל תחום מיסוי בחברה, ואחראי על הקשר עם הכנסת והממשלה, לא ידוע לי שאי פעם ביקשתם מאתנו נתונים, אם כן אז זה לא ידוע לי ואני לא יודע על סמך מה הדברים נאמרו.

נחום לנגנטל: יש פה הערה נכונה לגבי החשבון, אם נניח אתה משלם את התשלומים הקבועים עבור המכיר, אז שזה גם ייכלל בסכומים.

נחום לנגנטל: השאלה אם יש התנגדות עקרונית לזה, או שההתנגדות תהיה התנגדות מעשית מבחינת היכולת לפענח את השורות בתוך החשבון.

יעקב ליצמן: שרון פליישר, נציגת פלאפון.

שרון פליישר: יש נתונים שחברת פרטנר יכולה להציג גם בשמנו, אז אני מוותרת.

עדי בירן: סמנכ"ל רגולציה בפרטנר.

עדי בירן: אני אחזור קודם כל על מה שאמר עמית מסלקום, פרטנר לא התבקשה, ולמיטב ידיעתי לא העבירה נתונים לאיזשהי רשות שלטונית.

עדי בירן: אבל פרטנר, בהיותה חברה ציבורית, מפרסמת את נתוניה בכלל, ואת נתוניה התפעוליים בפרט, ואליהם אני אתייחס.

עדי בירן: אינני עורר על כך שעובד עושה שיחות פרטיות בטלפון סלולרי, בטלפון בזק שבביתו, בטלפון בזק שעל שולחנו, במסוף האינטרנט שעל שולחנו וכו'.

עדי בירן: אני מציע לנציבה לעשות יחס זהה והרמוני בין כל האמצעים האלה, ולא לגבי כל אחד מהם להחליט על שיעור שונה.

עדי בירן: במשפט השני אתייחס לטלפון הסלולרי עצמו.

עדי בירן: אנחנו חברה ציבורית.

עדי בירן: אנחנו מפרסמים נתונים, שאם חלילה הם לא נכונים, אוי לנו ואבוי לנו.

עדי בירן: הנתון החרון שפרסמנו שלשלום הוא שיש לנו כ- 1.6 מיליון מנויים, זה בערך המספר שיש לפלאפון, וזה פחות מהמספר שיש לסלקום.

עדי בירן: ההכנסה הממוצעת משירותי סלולריים למנוי לחודש, קרוי בסלנג שלנו ARPUׁ(average revenue per user ) ואני מוסיף per month.

עדי בירן: עם 184 שקלים בלבד.

עדי בירן: אם תעקבי, כל המספרים האלה פתוחים, אנחנו נסחרים גם בניו-יורק, גם בתל-אביב וגם בלונדון.

עדי בירן: המספר הזה היה גבוה יותר, הוא היה מעל 200 והוא הולך ויורד מכיוון שלשמחתנו, ולשמחת עם ישראל, הצלחנו להפוך את המכשיר הזה ל "קומודיטי" וכל ילד, הראשון השלישי והחמישי יש לו מכשיר לשמחתנו.

עדי בירן: ככל שהאוכלוסיה של המשתמשים גדלה, ההכנסה שלנו, מה לעשות, יורדת פר מנוי, פר חודש בממוצע, כנ"ל בסלקום בפלאפון במירס בוודאפון, וכנ"ל בכל חברה בעולם, יש דו"חות אנליסטיים פתוחים.

עדי בירן: כעת אני אסביר את המספר של 184 ₪.

עדי בירן: המספר הזה עצמו הוא קצת גבוה מהשירותים הסלולריים שמעניינים אותך ואת הפורום הזה, אבל אני לא רוצה לסבך עם זה.

עדי בירן: מפני שהוא כולל בתוכו את כל מי שבא מחו"ל לישראל, שבכלל לא נוגע לשימוש שלי, אבל אני חייב לזקוף אותו בהכנסות שלי, ולמצע אותו על פני כולם.

עדי בירן: קוראים לזה in-roaming.

עדי בירן: תניחי אפילו שזה 184 ₪ ולא פחות מזה.

עדי בירן: מקובל בתעשייה הסלולרית, תבדקי אותי אם יש דו"חות אנליסטיים, שבערך 40% מהשיחות הם שיחות נכנסות ו- 60% הן שיחות יוצאות.

עדי בירן: לכן מדובר ב- ARPU הממוצע על 1.6 הלקוחות שלנו, כמיליון, ואני לא מאמין שבפלאפון זה שונה בהרבה מזה ולא בסלקום.

עדי בירן: בערך 100, 110 ₪ לחודש, לשיחות יוצאות.

עדי בירן: כאן אני אומר לנציבה, ממה נפשך?

עדי בירן: את רוצה לומר שמ- 110 ₪, שהבן אדם צרך בכלל, הוא צרך 100 ₪ שיחות פרטיות, או אם היה נמוך מזה, 90 ₪ או 70 ₪, את רוצה לומר ש- 75% מהשיחות היוצאות שלו היו פרטיות?

עדי בירן: עם כל הכבוד, אני לא מאמין שזה מה שאת חושבת, אבל זה מה שאנשייך עשו.

מוסי רז: אני בעמדתך, אבל הנתונים האלה הם קצת מניפולציה, ה- ARPU הממוצע לעובד שמקבל את הפלאפון מהמעביד שלו, הוא גבוה לפחות פי שלושה אם לא יותר.

מוסי רז: אני בעמדתך, אבל הנתונים האלה הם סתם מניפולציה.

מוסי רז: עשית ממוצע של מי שמקבל טלפון מהמעביד עם ילד בגן שיש לו טלפון.

עדי בירן: אנחנו חייבים לדווח על הכנסה ממוצעת למנוי, אנחנו לא מדווחים כמה המנוי הוציא והכניס שיחות.

עדי בירן: צודק אדוני, אנחנו מקבלים כסף, זו הכנסה שלנו מהשיחות שנכנסות למנוי - - -

יעקב ליצמן: כמה הכנסה זו?

טלי ירון-אלדר: למה זו הכנסה?

עדי בירן: מכיוון שכל שיחה נכנסת לרשת שלנו מרשת אחרת, אנחנו מקבלים, לפי קביעה רגולטורית, 50 אגורות לדקה, וזו הכנסה שלנו.

עדי בירן: לכן צריך לדעת לנתח את זה, אני מוכן לשבת בנפרד ולהראות לך את כל המספרים.

אברהם-בייגה שוחט: הבעיה היא לא המספרים, הבעיה היא עקרונית, אם בעלויות, ולא חשוב כרגע אם זה בשיחות נכנסות או שיחות יוצאות יש עלות מסוימת שבעל החשבון משלם, שהיא מורכבת גם משיחות נכנסות וגם משיחות יוצאות.

עדי בירן: הוא משלם רק את היוצאות.

עדי בירן: הוא לא משלם את הנכנסות.

עדי בירן: באמריקה הוא משלם גם את השיחות הנכנסות, במדינת ישראל, וברוב המדינות המתקדמות בעולם, מי שמצלצל משלם, מי שמקבל את השיחה לא משלם.

עדי בירן: אף אחד לא מנסה למסות...

עדי בירן: זה לא חשבון ממוצע, זו הכנסה ממוצעת.

עדי בירן: ההכנסה הממוצעת שלנו גבוהה מהחשבון הממוצע, כי החשבון הממוצע הוא רק על השיחות שהוציא העובד.

עדי בירן: אני חושב, גברתי הנציבה ואדוני יו"ר הוועדה, השיעורים שאתם מדברים עליהם הם גבוהים.

עדי בירן: כלומר, ההנחה ש- 75% מהשיחות שהוציא עובד הן שיחות פרטיות היא לא גבוהה נורא, כי אם זה היה 70% לא הייתי מתווכח אתך, כי היא גבוהה בסדר גודל.

עדי בירן: תסלחי לי גברתי סמדר אלחנני, כי אני רוצה לצטט אותך ללא רשותך, בדיון הקודם אמרה סמדר שהיא כנראה לא הייתה עובדת אם לה היה לה טלפון סלולרי.

עדי בירן: האם מישהו מכם חשד, ותספרו כמה שיחות פרטיות שאתם רוצים, תעשו חשבון ממוצע.

עדי בירן: אני בראש אחד אתך, גברתי הנציבה, שצריך את הגביה הזו לעשות פשוטה.

עדי בירן: אבל אני חוזר ואומר, אין שיחות פרטיות ב- 75%, יש אולי 20% ותבינו שחלק מהשיחות האלה שקרויות פרטיות, אלה שיחות שמאפשרות לחלק גדול מהעובדים במשק להיות בעבודה במקום להיות ליד הילד בגן או בקופת חולים או ליד האישה בכל מקום אחר.

עדי בירן: תיקחו את זה בחשבון, זה מעלה את היעילות במשק.

עדי בירן: כשהייתי בצבא קראו לזה סעפ"ש, סידורים עניינים פה שם.

סמדר אלחנני: אי אפשר לצטט אותי לא נכון.

יעקב ליצמן: תאמרי לו אחר כך, הדיון הסתיים.

יעקב ליצמן: אני אעשה דיון פנימי עם חברי כנסת ופקידי הממשלה, אני מבקש ברשותכם מכולם לצאת.

יעקב ליצמן: אני מבין מהדיון כאן שרוב חברי הכנסת חושבים שהמחיר של 100 ₪ הוא גבוה.

יעקב ליצמן: אני מבין גם שיש הסכמה מצד מס הכנסה לבוא לקראתנו בשני דברים, דבר ראשון על גובה המחיר, דבר שני על נושא של הרטרואקטיביות, שדברנו שלא מסכימים, מלבד משהו חריג, אז קבלנו הסכמה מה- 1 לאפריל.

יעקב ליצמן: לכן אני אתן לטלי להציע הצעה.

יעקב ליצמן: אני אקח את האשמה עלי שלא היה דיון ואתן לה להציע הצעה.

טלי ירון-אלדר: אני חושבת שאם נוריד בסכום ל- 90 שקלים , כשדרך אגב, ה- 180 ₪ מאד מטעה מבחינת הסכומים זה בטח לא את החיובים, אם נוריד את הסכום לסכום של 90 שקלים ואני מוכנה להתחשב גם בפרופורציות.

טלי ירון-אלדר: למרות שהחלק של הפרופורציות מתייחס רק לסכומים שנמוכים מ- 100 ₪.

טלי ירון-אלדר: אז אם יהיה 90 ₪ ונרד בפרופורציות ל- 60%- - -

נחום לנגנטל: אני מציעה שנלך על 50, 50.

טלי ירון-אלדר: הפרופורציות פחות מטרידות אותי.

טלי ירון-אלדר: 70 זה מעט מאד.

טלי ירון-אלדר: אנחנו צריכים להבין, הבדיקה היא בדיקה אמיתית.

טלי ירון-אלדר: תחשבו כולכם רגע על החשבונות ועל מה שנעשה בחשבונות.

טלי ירון-אלדר: 90 השקלים שאני מציעה של שימוש פלוס דמי אחזקה, הרי אנו מדברים על קו, 90 שקלים זה חשבון נמוך של טלפון סלולרי פרטי בבית.

טלי ירון-אלדר: תחשבו מבחינת הפרופורציות.

טלי ירון-אלדר: הטלפונים הסלולריים הפכו להיות תופעה מבחינת טובות שניתנות לעובדים.

טלי ירון-אלדר: עובדים שבכלל לא צריכים, אומרים להם, נעשה לכם טובה, קחו טלפון כדי שתדברו עם הילדים, הנכדים וכו'.

טלי ירון-אלדר: שיהיה כתוב להם שהם קבלו טלפון, זה הפך להיות סמל סטטוס וסמל מעמד.

טלי ירון-אלדר: לא סתם נטפלנו לטלפונים הסלולריים.

טלי ירון-אלדר: אנחנו רוצים לעשות גם משהו שיש בו הגיון סביר, בואו לא נוריד את זה יותר מידי.

רחמים מלול: את מפליגה בהאשמות שלך, זה הפך לסמל סטטוס בעבודה?

רחמים מלול: באמת.

רחמים מלול: מה עם רדיו טלפון קבוע במרכזת?

טלי ירון-אלדר: אנחנו מוציאים אותו.

טלי ירון-אלדר: אני מצהירה עכשיו שאם יש טלפון מחובר למרכזיה אנחנו לא מכניסים אותו, הוא לא ימוסה.

טלי ירון-אלדר: אנחנו צריכים לתקן את הנוסח מהבחינה הזו.

טלי ירון-אלדר: מה שמחובר למרכזיה לא ימוסה.

נחום לנגנטל: היא אומרת 90 ₪, 50, 50, שאם זה פחות מ- 90 ₪ אז זה לא 75% 25% אלא 50% 50%.

טלי ירון-אלדר: לגבי מה שמחובר באופן קבוע למרכזיה בעבודה אני לא ממסה בכלל.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להציע הצעה שהיא קצת אחרת ממה שנאמר פה ותהיה יותר נמוכה בקטע מסוים.

אברהם-בייגה שוחט: דבר ראשון אני חושבת שהיא צודקת כשהיא מבקשת שהתחולה תהיה מה- 1 לאפריל משום שזה רבעון וזה נוח מבחינת מס הכנסה וזה לא נראה לי שחודש אחד יהיה.

אברהם-בייגה שוחט: .. דבר שני, היא הציעה שבמקום 75% יהיה 50%, זה מקובל.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שהמספר הבסיסי הוא גבוה מידי.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שצריך ללכת על 70 ₪.

אברהם-בייגה שוחט: אם הולכים על 70 אנחנו בעצם מגיעים פחות או יותר, בהנחה שאנחנו יודעים, לאור השינויים שהיו, יהיו כמה גבולות שהאוצר רצה וזה יהיה קצת פחות.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שזה לא יכביד מידי, זה הופך לעומס ממס הכנסה - - -

יעקב ליצמן: הנציבה בקשה הפסקה לבדוק את זה.

יעקב ליצמן: אני מציע שנצביע היום, אבל נעשה הפסקה, נדבר על הנושא של בזק, היא תבדוק את הנתונים, תחזור עם תשובה ואנחנו נצביע עוד 10 דקות.

איתן כבל: אמר חבר הכנסת שוחט שה-1 לאפריל זה בסדר, אני אומר ב-1 למאי לו רק מהסיבה שהחברה שהיו במילואים היו להם חשבונות טלפון במאות שקלים, אין לכם מושג כמה.

אבשלום וילן: הם לא דברו על חשבון העבודה.

איתן כבל: אנשים נמצאים שם ומנהלים את העסקים שלהם ועניינים שקשורים לעבודה.

איתן כבל: חשבת שכל היום הוא דיבר רק עם אשתו?

יעקב ליצמן: היא אמרה שהיא תבדוק גם את זה.

יעקב ליצמן: תודה רבה הדיון הזה הסתיים, הסיכום הוא שבעוד 10 דקות נצביע.

יעקב ליצמן: יש כמה הצעות האחת של חבר הכנסת שוחט של 70 ₪, הנציבה הציעה בהתחלה 90 ו- 50%, על 50% ו- 50% אין ויכוח על 90 ו- 70% יש.

יעקב ליצמן: היא גם תבדוק את נושא של חבר הכנסת כבל על אנשי המילואים.

מיכאל קליינר: אני מציע פשרה, היות וחבר הכנסת כבל צודק, אז 80 ₪ ומה-1 למאי.

מיכאל קליינר: (אחרי הפסקה)

יעקב ליצמן: ההצעה היא התחולה ב-1 במאי, 80 ₪ ו- 50,50.

יעקב ליצמן: מי בעד?

יעקב ליצמן: בעד: רוב נגד: מיעוט נמנעים: אין ההצעה אושרה ברוב קולות.

יעקב ליצמן: תקנות התקשורת (בזק ושידורים)(תשלומים בעד שירותי בזק המפורטים בתוספת לחוק), התשס"ב – 2002.

יעקב ליצמן: תקנות התקשורת (בזק ושידורים) (חישוב תשלומים בעד שירותי בזק והצמדתם) (תיקון מס' 2), התשס"ב – 2002.

יעקב ליצמן: מבחינת דמי שימוש קבועים הם הסבירו לי שכל שקל זה הרבה כסף, זה 160 מיליון ₪.

יעקב ליצמן: הצעתי הצעה כזו, היות שיש שנתיים 20,000 טלפונים שעד 30 ₪ משלמים חצי.

ראובן ריבלין: עד 21 ₪ מקבלים הנחה של 16 שקלים.

יעקב ליצמן: בדמי השימוש הקבועים.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: עד 31 ₪, חשבון לשימוש בטלפון מקבלים הנחה של 11 ₪.

ראובן ריבלין: קבענו פרנטלה נוספת של עד 45 ₪ שבהם יקבלו הנחה של 8 שקלים.

נחום לנגנטל: אותם אנשים שממש מתקמצים בנושא של הטלפון אנחנו מורידים להם.

ראובן ריבלין: לנצרך במקום למצרך, לא לתת לי הנחות שאני לא צריך על מאות שקלים שאנחנו משתמשים בהם.

ראובן ריבלין: כל שאר הדברים עומדים כפי שהיו.

יעקב ליצמן: אני אחזור לפרוטוקול על מה שאמרתי, תעריף שיחה בשעות שפל הוא 2.5 אגורות ללא שינוי.

יעקב ליצמן: תעריף שיחה בשעות שיא זה 14 אגורות ואנחנו מדברים על איחוד של אזורי הארץ.

יעקב ליצמן: תעריף המינימום לשיחה זה 22.5 אגורות.

יעקב ליצמן: עד היום זה היה 22.8 אגורות.

יעקב ליצמן: תעריף לדמי שימוש חודשיים נשאר ללא שינוי, 37.5 ₪ לחודש.

ראובן ריבלין: למרות שביקשנו העלאה.

יעקב ליצמן: ואנחנו בוועדת כספים התנגדנו.

יעקב ליצמן: הנחות למשתמשים בעלי דואר או תא.

יעקב ליצמן: אם התשלום עבור שיחה 0- 20.80 לחודשיים, המנוי יקבל הנחה של 16 ₪ לחודש.

יעקב ליצמן: אם החשבון הוא בין 20.80 ל- 31.20 לחודשיים הוא יקבל הנחה של 11 הנחה.

יעקב ליצמן: אם החשבון הוא בין 31.20 עד 40 ₪, אחרי התוספת שעשינו עכשיו, הוא יקבל הנחה, אני ביקשתי 9 ₪, הכניסו לי מאחורי הגב 8 ₪.

יעקב ליצמן: הם לא חשבו שאני אתפוס את זה, ואנחנו מדברים על עוד 140,000 מנויים.

יעקב ליצמן: אני מציע לאשר את זה, יחד עם עדכון תעריפי בזק מהמכתב של ה- 18 באפריל וכל הדברים שדברנו עליהם בדיון הקודם, עם המכתבים של המנהל הכללי אורי הורניק על תיקוני טעויות, זה מונח לפניכם בכתב.

יעקב ליצמן: עם תיקון טעות סופר מה- 13 במרץ.

יעקב ליצמן: אני מבקש להצביע.

רביב סובל: לפני ההצבעה אני רוצה להביא את עמדת שר האוצר.

רביב סובל: אני רוצה להזכיר שהתקנות האלה טעונות אישור שר האוצר, ושר האוצר מתנגד לשינויים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לומר לך שהנושא הזה לובן בישיבה הקודמת והתברר מבחינה משפטית שמי שיש לו אפשרות להגיד את זה זה אך ורק שר התקשורת והתבדחנו בישיבה הקודמת מבחינה משפטית.

רביב סובל: יושבת כאן היועצת המשפטית של הכנסת, לא הייתה שאלה כזו.

ראובן ריבלין: ממשלת ישראל, באמצעות שר האוצר ושר התקשורת הגישו לוועדה בקשה לגי תעריפי בזק.

ראובן ריבלין: הבקשה מונחת לפניכם.

ראובן ריבלין: אגב דיון בתוך הוועדה, ביקשה הוועדה לשנות מספר נקודות.

ראובן ריבלין: אני משאיר זאת לשיקול דעת הוועדה כי אני חושב שהמכלול העיקרי הוא חשוב ואם הוועדה תחליט כך, אני לא אמשוך את בקשתי כפי שהוגשה במקור, ואקבל אותה כפי שאתם תצביעו במגבלות שדיבר עליהם יו"ר הוועדה הנכבד.

ראובן ריבלין: אני בא ואומר, הגשנו שנינו את הבקשה, וכך צריך להיות.

ראובן ריבלין: אני עומד מאחורי הבקשה המקורית, אני מכופף את ראשי להחלטתה של ועדת הכנסת הנכבדה ביותר, ועדת הכספים היודעת כל צעד וצעד וכל שביל בכלכלה הישראלית, ואני מכופף את ראשי להחלטותיה.

ראובן ריבלין: אני לא מתכוון למשוך את בקשתי נוכח בקשת העם הבאה לידי ביטוי באמצעות זו.

רביב סובל: התייחסות קטנה מעבר לנושא הזה, שאני מניח שהיועצת המשפטית של הוועדה תביע עליו את דעתה, הנקודה השניה היא האלמנטים בתיקון ששר האוצר מתנגד להם.

רביב סובל: אין לשר האוצר התנגדות לנושא שסוכם לגבי ההנחות בתשלום הקבוע.

רביב סובל: הנקודה שבמחלוקת היא מאיפה יבוא המימון של ההנחות האלה.

רביב סובל: אפשר להעמיס את זה על מחיר המינימום לשיחה ולהעלות אותו במקום 21 אגורות, כפי שהיה בהצעה המשותפת של השרים ל- 22.5 אגורות, כפי שמוצע כרגע.

רביב סובל: אפשר גם להעמיס את זה על התעריף של זמן השיא ולהעלות אותו.

רביב סובל: אנחנו סבורים שטובת הצרכנים מחייבת להעמיס את זה על התשלום של זמן השיא לשיחה ולא על תעריף המינימום כיוון שההשפעה על הצרכנים הפרטיים תהיה פחותה וזה פחות יכביד עליהם.

ראובן ריבלין: לי יש הסכם עם שר האוצר לשעבר, אני לא מתערב בכל העניינים המוניטריים והפיסקליים והכספיים למיניהם והוא לא מתערב בענייני תקשורת.

ראובן ריבלין: הוא לא מבין בדברים האלה ואני לא מבין בכסף.

רביב סובל: מעבר לשיקולים של קופת המדינה יש עוד שיקולים של טובת הצרכנים, ואני חושב שמן הראוי שנפעיל גם שיקולים כאלה.

יעקב ליצמן: שר האוצר לא מייצג את הצרכנים, הוא מעולם לא ייצג אותם, הוא לא יודע מה זה בכלל.

מיכאל קליינר: אם משרד ממשלתי במצב שנוצר מתעקש כל כך להגיד משהו אני רוצה להבין אותו.

רביב סובל: הנקודה היא פשוטה, לגבי התעריף של מינימום לשיחה, הוא משפיע על שני סוגי הצרכנים, גם על הצרכנים העסקיים וגם על הצרכנים הפרטיים.

רביב סובל: בתעריף שלא שקוף לצרכן, רוב הצרכנים לא מודעים בכלל לזה שגם אם מדברים שתי שניות, מחייבים אותם כאילו הם דברו מספר דקות.

רביב סובל: לכן יש שאיפה מאד גדולה להקטין את התעריף הזה.

ראובן ריבלין: זה קשקוש.

ראובן ריבלין: כל מה שהוא רוצה הוא שנוריד מ- 22.8 אגורות ל- 22.1 אגורות.

ראובן ריבלין: למה השר לא בא?

אברהם-בייגה שוחט: הוא עסוק בקיצוצים.

ראובן ריבלין: בא שר, אומר את דברי הממשלה.

ראובן ריבלין: בא פקיד, מדבר על דבר שאין לו מושג על מה הוא מדבר, למשרד האוצר אין את העניינים והיכולת להגיע לאותם דברים שכל מומחי משרד התקשורת עוסקים בהם ימים ולילות, דבר שהיה בדיון של 1000 שעות, בא פקיד.

ראובן ריבלין: אם השר רוצה לומר משהו שיבוא ויאמר את דברו.

ראובן ריבלין: אני מייצג את הממשלה.

יעקב ליצמן: גם אני מסכים אתך.

מיכאל קליינר: זה לא מקובל, זה לא נכון, אני לא אומר שיש לקבל את דעתו של פקיד שר האוצר אבל לפחות לשמוע אותו.

אבשלום וילן: הוא צודק במאה אחוז.

אבשלום וילן: שר האוצר הזה מתחמק מלהגיע לוועדה, אמר את זה היו"ר.

אברהם-בייגה שוחט: שר האוצר לא יכול לבוא לדיון של כל משרד.

אבשלום וילן: שידבר אתו בטלפון, מה הוא שולח פקיד?

ראובן ריבלין: אני חוזר בי מדברי, שימשיך לדבר.

יעקב ליצמן: אני נותן לו לדבר.

אברהם-בייגה שוחט: אני אמרתי שאני מצביע נגד?

אברהם-בייגה שוחט: תבטיח לי שאתה מצביע בעד ביטול חוק משפחות בריאות ילדים, נעשה את זה ביחד.

ראובן ריבלין: לא, אני מצביע בעד חוק משפחות ברוכות ילדים.

ראובן ריבלין: תצביע נגד מה שאתה רוצה, יש לך פה מהפכה שעליה דנו הרבה שעות.

ראובן ריבלין: מנכ"ל משרד התקשורת ייתן תשובה עניינית לנושא שהועלה על ידי נציג האוצר.

אורי אולניק: מה שבעצם אומר נציג האוצר, הוא אומר שלא ייתכן שנלך למהלך הזה בלי שנוריד את מחיר שיחת המינימום.

יעקב ליצמן: כבר הורדנו את מחיר שיחת המינימום מ- 22.8 ל- 22.5 אגורות.

אורי אולניק: מאחר שעמדת הוועדה בנוגע לעדכון דמי השימוש הקבועים הייתה מאד ברורה, היה ברור שאנחנו צריכים בתמורה לזה שאנחנו לא נעדכן את דמי השימוש הקבועים לשים את הכסף במקום אחר.

אורי אולניק: אני אומר לכם שעל פי נתונים שבזק מעבירה לנו, רוב שיחות הקצרות הם דווקא במגזר העסקי.

אורי אולניק: לכן, מה שאומר פה נציג משרד האוצר, שרוצה להגן על הצרכנים, זה לא להגן על הצרכנים, זה להגן על המגזר העסקי.

ראובן ריבלין: חבריי חברי הכנסת, שאני מתגעגע להיות כבר אחד מכם, כי פה הרבה יותר נוח לשבת מאשר כאן, אני רוצה לומר דבר אחד.

ראובן ריבלין: הגשנו חבילה שלמה שאחת תלויה בשניה.

ראובן ריבלין: באה ועדה באמצעות היו"ר שלה, וחבריה שהשתתפו בכל הישיבות ובקשו להקל בעיקר על השכבת חלשות, בכל מה שקשור למי השימוש.

ראובן ריבלין: לכן צריך למצוא את האקוויוולנט.

מוסי רז: אני חושב שאתה צריך לדחות את ההצבעה.

ראובן ריבלין: שיהיה או כן או לא אבל לא לדחות, אי אפשר לדחות יותר.

יעקב ליצמן: התייעצות סיעתית על זה שלוש דקות, בינתיים נצביע על הנושא הראשון.

יעקב ליצמן: (אחרי הפסקה)

יעקב ליצמן: אני מבקש מכל מי שאינו חבר כנסת ואינו מייצג את הממשלה לצאת החוצה.

יעקב ליצמן: מי בעד תקנות בזק כפי שהצעתי קודם עם כל הנספחים ותיקוני הטעויות.

שגית אפיק: סעיף 15 לחוק התקשורת דורש התקנת תקנות על ידי שר התקשורת בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכספים.

שגית אפיק: הביאו לכאן שני סוגי תקנות, האחד התשלומים והשני הוא העדכונים.

שגית אפיק: הוועדה הציעה תיקונים לתקנות שעוסקות בתשלומים.

שגית אפיק: יש לוועדת הכספים סמכות להציע תיקונים כאלה ולהצביע עליהם לפיהם.

שגית אפיק: אבל התקנות מהסוג השני, שזה חישוב התשלומים בעד שירותי בזק שבהם נקבע שהעדכון יפורסם ב- 9 במאי - - -

ראובן ריבלין: השר לא מתנגד לזה.

שריל קמפינסקי: אני מבקשת להסביר.

שריל קמפינסקי: הוועדה מוסמכת להחליט מה שהיא מחליטה, אבל הטנ"צ לתעריפים האלה צריך גם את הסכמת שר האוצר.

יעקב ליצמן: שר התקשורת הביא את ההסכמה ואנחנו סוברניים להצביע על זה.

יעקב ליצמן: מותר לנו להצביע, אם שר האוצר לא יסכים, יש לו בעיה עם שר התקשורת.

אבשלום וילן: אני מוחה על הבושה של הממשלה, זו בושה, זה לא מנהל תקין.

נחום לנגנטל: זה לא בושה של הממשלה זה של חברי הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: מכיוון שאני עומד להצביע בעד, אז אני אומר את הדברים לא בגלל זה.

אברהם-בייגה שוחט: ועדת כספים, בעצם לא יכולה להצביע על הצעת ממשלה - - -

נחום לנגנטל: שהיא לא מוסכמת- - -

יעקב ליצמן: הוא לא משך.

אברהם-בייגה שוחט: עצם ההתנגדות היא המשיכה.

אבשלום וילן: השר ריבלין, אם יש לך בעיה עם שר האוצר אתה צריך לטפל בה.

אברהם-בייגה שוחט: ברגע שבאה ההצעה של שר האוצר ושר התקשורת, של שניהם, והוועדה מציעה משהו אחר, ואחד משניהם לא מסכים, זו משיכה.

יעקב ליצמן: בשבוע שעבר שאלנו אם שר האוצר מוסמך למשוך את ההצעה.

יעקב ליצמן: נאמר לנו שמי שמוסמך למשוך אותה הוא שר התקשורת.

יעקב ליצמן: אם נכון ששר האוצר לא יכול למשוך, אז רק שר התקשורת.

יעקב ליצמן: ...

שגית אפיק: לפי הסעיף המסמיך, סעיף 15 לחוק התקשורת, מי שמתקין את התקנות ומביא אותם בפנינו הוא שר התקשורת.

שגית אפיק: לשם כך הוא זקוק להסכמת שר האוצר ולאחר מכן לאישור ועדת הכספים.

שגית אפיק: שר האוצר עצמו לא יכול למשוך אבל זקוקים להסכמה שלו.

שגית אפיק: הוא עצמו לא יכול למשוך את התקנות.

שגית אפיק: אבל, בלא הסכמתו, יש לנו בעיה לגבי נוסח קיים.

יוסף יצחק פריצקי: למעשה, ללא הסכמתו אין לפנינו כלום.

יעקב ליצמן: אתה טועה, הוא הביא משהו, אם לא התקבל הוא לא יכול למשוך, רק שר התקשורת.

ראובן ריבלין: תיתן לי פעם מנהג בית משפט.

ראובן ריבלין: כדי להגיש בקשה לוועדת הכספים צריך את בקשתו של שר התקשורת והסכמתו של שר האוצר.

ראובן ריבלין: אכן, שר התקשורת, בהסכמת שר האוצר הגיש לפניכם בקשה.

ראובן ריבלין: אתם מחליטים לשנות אותה בעניין שולי...

ראובן ריבלין: לכם יש סמכות לעשות כל דבר, שאלה היא אם אחר כך יהיה לזה תוקף או לא מבחינת הממשלה.

ראובן ריבלין: תשמעו את כל מכלול דבריי, אני רוצה לומר לכם את הנושא הפורמלי, הוגשה בקשה על ידי הממשלה, אתם החלטתם לשנות אותה, הממשלה יכולה עכשיו לחזור בה.

ראובן ריבלין: כדי לחזור בה מבקשתה, צריכים את הסכמת שני השרים.

ראובן ריבלין: שר אחד לא יכול למשוך את הבקשה.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם שתצביעו, כפי שהכריז יו"ר הוועדה, אני לא אמשוך את הבקשה.

נחום לנגנטל: אני מצביע בעד, אבל אני רוצה לדבר מפאת כבודה של הכנסת.

נחום לנגנטל: מה המשמעות של אישור ועדת הכספים?

נחום לנגנטל: הממשלה מביאה לנו את הדברים, ואנחנו מאשרים אם כן או לא.

נחום לנגנטל: במצב שיכול להיווצר פה, זה הופך לא לצחוק את ועדת כספים אבל בפקטור זה מה שיקרה.

נחום לנגנטל: מה שיקרה הוא מצב שאנחנו תלויים על בלימה.

נחום לנגנטל: אם ירצה שר האוצר להסכים, אז יסכים...

נחום לנגנטל: וזה לא יכול להיות.

דוד טל: אני רוצה לתרום מניסיוני הקט בנושאים מהסוג הזה שמגיעים לוועדה, פעמים מגיעים כל מיני הצעות של הממשלה, והוועדה שלנו משנה אותם.

דוד טל: יכול שר האוצר...

דוד טל: השר או השרים מביאים את הבקשה שלהם, הוועדה דנה בזה, זו לא ועדה של חותמת גומי, היא יכולה לשנות, היא לא חייבת לקבל דברים כמו שהם רוצים.

דוד טל: הוועדה החליטה מה שהחליטה ואישרה כאלה וכאלה דברים או תקנות אלה ואחרות, וזה עובר ומאושר כאן.

דוד טל: אם שר האוצר לא רוצה, הוא לא יחתום עליהם, זו בעיה שלו, אבל פה אפשר להצביע ולקדם את זה.

עופר חוגי: מבחינת עבודת הוועדה, היא צריכה לקבל דבר מגובש מהממשלה.

עופר חוגי: היא לא יכולה לקבל דבר שהוא לא מגובש סופית על ידי הממשלה.

עופר חוגי: הוועדה שלנו מקבלת נייר שיש עליו אישור שלך והסכמה של שר האוצר.

עופר חוגי: ברגע שלא מקבלים נייר מגובש עם הסכמה של אוצר, אני לא יכול להצביע עליו.

דוד טל: אתה לא יכול לשנות משהו בנייר הזה?

עופר חוגי: אני יכול רק בהסכמת שר האוצר.

ראובן ריבלין: אני לא מושך - - -

איתן כבל: אין בעיה - - -

יוסף יצחק פריצקי: צריך להצביע עכשיו.

אבשלום וילן: אני מוחה ברמה הציבורית.

ראובן ריבלין: אני מייצג את הממשלה ולא הפקיד, אני בא בשם הממשלה, זו הצעת הממשלה.

יעקב ליצמן: אני הולך להצביע, אני מניח ששר התקשורת יסתדר עם שר האוצר - - -

עופר חוגי: אנחנו לא יכולים להצביע.

אבשלום וילן: אנחנו תלויים באם הוא יסתדר או לא? אנחנו הריבון.

אברהם-בייגה שוחט: הוא ילך לבג"צ ויפיל את זה.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם שזו עמדת הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: נציג האוצר אומר שזו לא עמדת הממשלה.

ראובן ריבלין: מי זה נציג האוצר?

ראובן ריבלין: יש רק נציג אחד לממשלה, ששר האוצר יבוא.

ראובן ריבלין: אם אתה לא רוצה להצביע אז תלך, אתה עושה פוליטיקה מהכל.

ראובן ריבלין: הממשלה עומדת מאחורי בקשתה ומסכימה לשינוי שעליו היו"ר רוצה להצביע.

אברהם-בייגה שוחט: אל תגיד שאני עושה פוליטיקה, מי שעשה פוליטיקה זה לא אני.

ראובן ריבלין: אני הודיתי כשאני עשיתי פוליטיקה.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי שאני הולך להצביע בעד, איזו פוליטיקה זו?

ראובן ריבלין: אז תצביע.

יוסף יצחק פריצקי: סגור את הישיבה.

יעקב ליצמן: מי בעד ההצעה שהצעתי שירים ידו.

יעקב ליצמן: הצבעה בעד: 8 נגד:5 ההצעה התקבלה.

מוסי רז: אני מבקש רוויזיה.

יעקב ליצמן: יש רוויזיה.

יעקב ליצמן: הישיבה נעולה.