ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 375, 2002-02-05 10:00

יעקב ליצמן: אני פותח את הישיבה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לבקש דבר חריג – לפנינו הצעת-חוק של חבר-הכנסת טיבי, המתייחסת ליישובים הבדואיים.

יעקב ליצמן: מדובר באותו חוק שהעברנו אתמול.

יעקב ליצמן: חבר-הכנסת טלב אלסאנע טוען שזאת הצעת-חוק שלו.

יעקב ליצמן: אני רוצה להצביע על החוק הזה, כדי שנוכל להעבירו לוועדת הכנסת.

רחמים מלול: האם ההצעה עברה קריאה טרומית?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: אנחנו נצביע עליה, נעביר אותה לוועדת הכנסת, ואז נאחד אותה עם החוק המקורי.

רחמים מלול: החוק של חבר-הכנסת טלב אלסאנע עבר קריאה ראשונה, לא?

יעקב ליצמן: לא, הוא באותו מצב.

ישראל כץ: הניסוח שלך לא מדויק, כי זה לא החוק שלו, אלא הוא מצטרף לניסוח של הממשלה.

ישראל כץ: אתה לא יכול להעביר את החוק שלו.

ישראל כץ: גם חבר-הכנסת טלב אלסאנע עשה אותו דבר.

משה רז: הוא מקבל את נוסח הממשלה, והוא יודיע על כך בוועדה.

שגית אפיק: אנחנו משווים את הנוסחים לנוסח הממשלה.

יעקב ליצמן: מי בעד צירוף הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי ממס לתושבי באר שבע והנגב)(הוראת שעה), התשס"א-2001, שמספרה פ/2708, להצעת-החוק הממשלתית הממוזגת?

ישראל כץ: רק רגע, אני רוצה לומר משהו לפני ההצבעה.

סמדר אלחנני: מה עם ההגדרה של נפת באר-שבע?

שגית אפיק: אם הוא מסכים לקבל את הנוסח הממשלתי, זה בסדר גמור.

סמדר אלחנני: אז זה לא זה.

אברהם-בייגה שוחט: כל מועצה אזורית הר חברון - -

ישראל כץ: מדובר על יישובי דרום הר חברון.

אברהם-בייגה שוחט: אבל איפה הקו הצפוני?

משה רז: זה מחברון ודרומה, מבית חגי.

אחמד טיבי: אבל לא מדברים עכשיו על בית חגי, עכשיו מדברים על הנגב.

ישראל כץ: הם כלולים ברשות פיתוח הנגב.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מאמין, אמרו שמדובר ביישוב אחד, ולא בכל המועצה.

ישראל כץ: כל המועצה שייכת לרשות לפיתוח הנגב.

אברהם-בייגה שוחט: מה זה שייך?

יעקב ליצמן: זה לא שייך לנושא הזה.

אברהם-בייגה שוחט: דרום הר חברון זה הנגב?

אברהם-בייגה שוחט: בושה וחרפה.

ישראל כץ: היישוב ורדון היה שכונה של מושב מנוחה, שנכלל בחוק, והוספנו את מושב נחלה שלידו.

ישראל כץ: הבהירו לי שהוא קיבל מעמד של מקום נפרד.

ישראל כץ: היישוב ורדון גם צריך להיכלל בחוק, וצריך להוסיף שזה באישור הוועדה.

יעקב ליצמן: האם אני יכול להוסיף את היישוב הזה?

שגית אפיק: לא.

ישראל כץ: למה את אומרת שלא?

ישראל כץ: דיברתי עם אנה שניידר, והיא אמרה שאם הוועדה תאשר, היא תכניס את זה.

שגית אפיק: אפשר להכניס את זה כתיקון לחוק.

שגית אפיק: הוא רוצה שהוועדה תאשר לו את זה, ואז נביא את זה כתיקון לנוסח החוק.

ישראל כץ: כן, אנה אמרה שאין בעיה.

ישראל כץ: מדובר בתיקון טכני, למה לעשות עוול לאנשים?

יעקב ליצמן: מי בעד צירוף הצעת החוק של חבר-הכנסת טיבי, עם התיקון של חבר-הכנסת ישראל כץ, להצעת-החוק הממוזגת?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: בעד – רוב נגד – מיעוט ההצעה לצרף להצעת-החוק הממוזגת גם את הצעת-החוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי ממס לתושבי באר-שבע והנגב) (הוראת שעה), התשס"א-2001 (פ/2798) של חבר-הכנסת אחמד טיבי הדנה באותו נושא, ולהכניס את היישוב ורדון לרשימת היישובים שיזכו בהקלות במס, נתקבלה.

יעקב ליצמן: תודה רבה, ההצעה התקבלה.

יעקב ליצמן: אנחנו מבקשים שיאחדו את זה בוועדת הכנסת.

סמדר אלחנני: אבל כתוב בהצעת-החוק שמדובר על 30%.

יעקב ליצמן: לא, זה מצטרף לנוסח הממשלה.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: הצעת-חוק התקציב לשנת 2002, התשס"ב-2002

יעקב ליצמן: אנחנו עוברים להצעת-חוק התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד כמה דברים.

ישראל כץ: בייגה קרבי הבוקר.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא קרבי.

ישראל כץ: אני רוצה לדבר עכשיו על דרום הר חברון, אז למה אתה צועק ככה?

ישראל כץ: דרום הר חברון שייכת לנגב, מה קרה?

ישראל כץ: אתה מדבר כך בגלל שהיא שייכת ליש"ע?

ישראל כץ: חילקת להסתדרות ולקיבוצים מיליארדי שקלים, אז למה אתה מטיף מוסר?

ישראל כץ: לא רציתי להפריע להצבעה, ולכן לא אמרתי דבר.

ישראל כץ: מה, הם לא ישראלים?

ישראל כץ: תתבייש לך, באמת.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לקבל רשות דיבור לשתיים-שלוש דקות.

יעקב ליצמן: אתה מקבל מה שאתה רוצה יותר מכולם, ואתה מציג את עצמך מסכן ומתלונן.

משה רז: לאלה יש 22 מנדטים והם קיבלו 200,000,000 שקל.

משה רז: אתה קיבלת חמישה מנדטים וקיבלת 120,000,000 שקל, אז מה אתה רוצה?

אברהם-בייגה שוחט: אגב, האם נציגי משרד האוצר לא מציגים את השינוי?

יעקב ליצמן: אין צורך.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד שתיים-שלוש מילים לפני ההצבעה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מתכוון להצביע בעד התקציב.

יעקב ליצמן: גם לא נגד.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד למה, ולהסביר מה קרה, לא בוועדה, כי הוועדה היא פרט קטן בתוך העסק.

אברהם-בייגה שוחט: היא עשתה כמה דברים מהצד.

ישראל כץ: מה זאת אומרת מהצד?

ישראל כץ: בייגה, נותנים לך כאן יחס מיוחד, גם על דעתנו.

ישראל כץ: אתה מדבר הכי הרבה זמן, כי נותנים לך כבוד בתור שר האוצר לשעבר.

אברהם-בייגה שוחט: אם אתה לא רוצה לתת לי זכות דיבור, אין בעיה, אני לא אדבר.

ישראל כץ: אבל אתה מנצל את הזמן הזה כדי להכניס משפטים, כמו "לעשות דברים מהצד".

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מכניס דבר.

ישראל כץ: מה עשינו מהצד?

ישראל כץ: לא חתמנו עם ההסתדרות, לא עם קופות-חולים ולא עם הקיבוצים.

ישראל כץ: תפסיק להטיף כאן מוסר.

ישראל כץ: להם ולאל המעיין שהתעללת בהם אתה יכול לספר סיפורים, אבל לא לי.

ישראל כץ: אתה חוטא במיליארדים, לא במאות שקלים.

ישראל כץ: מה זה הסגנון הזה "לעשות דברים מהצד"?

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להבין את חבר-הכנסת ישראל כץ, אבל אני לא רוצה להיכנס לוויכוח.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד את דעתי על התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד מה קרה פה, ואני רוצה להגיד מי הרוויח ומי הפסיד מכל הסיפור של התקציב הזה.

אברהם-בייגה שוחט: המפסיד הגדול כתוצאה מהתקציב הם היא מדינת-ישראל ואזרחיה, ואין לי ספק בעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: רק לשמוע אתמול את נציגי משרד האוצר אומרים, שהם עוד לא יודעים מה יהיה הגירעון והעובדה שלא פרסמו כבר שלושה ימים מה היו ההכנסות ממסים בחודש ינואר - הם יפרסמו את זה בטח היום - זה דבר שהוא לא מקובל.

אברהם-בייגה שוחט: כמו-כן, הם אומרים שהם לא יודעים האם מדובר בכך וכך מיליארדים או בסכומים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: כל מי שמבין, רואה מה עומד לקרות פה, ויודע שאנחנו מאשרים תקציב שהוא לא תקציב שנעשה בו מה שצריך להיעשות.

אברהם-בייגה שוחט: זה תקציב שכולו קנייה פוליטית, כולו קנייה פוליטית, כולל התפשרות עם מפלגת העבודה, שהיא לא לרוחי, אבל היא נעשתה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, שמי שמצביע בעד התקציב הזה, מצביע בשביל דבר בלתי אחראי.

יעקב ליצמן: לא צריך להגזים, ולהגיד שהוא בלתי אחראי.

יעקב ליצמן: נצביע עוד מעט, ונראה האם הוא אחראי או לא.

יוסף יצחק פריצקי: העובדה שהרוב יצביעו בעד התקציב לא אומרת שהוא תקציב אחראי.

ישראל כץ: תאמין לי שגם האמירה שלך, שהופיעה בעמוד הראשון של "ידיעות אחרונות", היא חסרת אחריות.

ישראל כץ: אני קיבלתי טלפונים מאנשי עסקים, שאמרו שאתה גורם בהלה לשוק מדינת-ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: שר האוצר שלך מנהל את המשק, ואני גורם לבהלה?

יעקב ליצמן: רבותיי, שר האוצר לא נמצא פה.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אחת הבעיות.

יעקב ליצמן: לא, אני לא מוכן שתתקיף אותו.

יעקב ליצמן: יגידו לך גם אנשים אחרים, שלא צריך לעודד ירידה לחוץ לארץ.

ישראל כץ: אני מחכה שאתה תסתייג מהאמירה הזאת.

רחמים מלול: אתה הברחת - -

יוסף יצחק פריצקי: בטלים, צאו לעבוד!

רחמים מלול: אתה השתמשת בנו כחוטבי עצים ושואבי מים במשך 50 שנה.

יוסף יצחק פריצקי: אף לא פעם אחת.

יוסף יצחק פריצקי: הממשלה גורמת למצב הזה.

יעקב ליצמן: אני יכול לסגור את הישיבה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לכבד את בייגה, ולתת לו להגיד את מה שיש לו להגיד, לא משנה האם אני חושב כמוהו או לא.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר שהמפסיד הגדול מהתקציב הזה הוא האזרח הישראלי במדינת-ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: אני מוכרח להגיד ליצמן לשבחך, שבסיכומו של דבר, שלב אחרי שלב, כופפת גם את ראש-הממשלה, גם את שר האוצר, ואותם דברים שאמרת שתשיג לפני שלושה חודשים, השגת במלואם, אפילו אם זה הביא אותנו לרזרבה אפס בתקציב, כפי שאנחנו נראה עכשיו לאור התיקון האחרון.

יעקב ליצמן: רק תעשה לי טובה, תגיד את זה ב"מודיע"...

אברהם-בייגה שוחט: שלח אליי את "המודיע", ואני אגיד זאת.

אברהם-בייגה שוחט: ..

אברהם-בייגה שוחט: בסיכומו של דבר, הישיבה תסתיים ובעוד כמה דקות יצביעו בעד.

אברהם-בייגה שוחט: אתמול, כדי להשלים את העניין, עוד הוסיפו את נגבה, מספר קיבוצים, את קוממיות וגם את כל דרום הר חברון.

אברהם-בייגה שוחט: יש רשות לפיתוח הנגב, שעסקה בנושאים שונים של תיירות, ולכן צירפו אותם כי הם שייכים, והם גם מקבלים את המים של ערד כדי להשקות את השדות שלהם.

אברהם-בייגה שוחט: הם הפכו להיות חלק מהנגב.

ישראל כץ: חשבתי שכשאתה מצביע, אתה ערני ביחס להצעות.

ישראל כץ: ..

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד כאן לחברי הוועדה, גם למוסי רז וגם לאבשלום וילן, שאנחנו עושים את הדברים הלא נכונים, ואחרי זה אנחנו "מקבלים" קיצוצים בתקציב, ומייללים שאין כסף לחינוך.

אברהם-בייגה שוחט: במקום שהכנסת תיתן גיבוי לחוסר היכולת של הממשלה לעבוד מול קבוצות כמוכם בחלק מהדברים, אנחנו צריכים לעשות את הדברים בדיוק ההפך.

אברהם-בייגה שוחט: אני כבר שנים רבות יושב כאן בוועדה מכל מיני כיוונים, בכל מיני כובעים ובכל מיני צדדים.

אברהם-בייגה שוחט: בחיים לא ראיתי תקציב כזה, שלא מבוסס על דבר אמיתי ולא מטפל בצרכים.

יעקב ליצמן: אבל הקיצוץ הוא עמוק מאד.

אברהם-בייגה שוחט: זה נכון שהקיצוץ עמוק, אבל אנחנו יודעים שהוא לא מספיק.

ישראל כץ: שרי המפלגה שלך תמכו בתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני אמרתי ששרי המפלגה שלי לא נקיים מהעניין, וזה המשפט הראשון שאמרתי.

אברהם-בייגה שוחט: האם הסתרתי משהו?

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר את הדברים האלה, כדי שהדברים ייכתבו, כאשר תתברר הקטסטרופה בעוד כמה חודשים, כאשר יתברר שכל המסכנים ומי שחושב שהוא מייצג אותם ודואג לתקציב, לא יכול לתת להם תשובה, כאשר האבטלה תגיע ל-12% ול-13%, וכאשר חוק כוח אדם, שחלק גדול מהאנשים שיושבים כאן, תמך בו בזמן ממשלת ברק, מביא לפירוק מוחלט ולפיטוריהם של עשרות אלפי עובדים.

אברהם-בייגה שוחט: כל הדברים האלה היו בסך הכל לפני שנה, והנה הם חוזרים אלינו - - אני אומר לכם, שזאת בושה לתמוך בתקציב כזה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אמרתי שאני לא אצביע נגד התקציב, כי יש משמעת סיעתית, אבל אני לא יכול לתת את ידי, מתוך היכרות הדברים, ולתמוך לא בתקציב, לא ב"קניות", ולא בפשרות שהושגו.

ישראל כץ: האם אפשר לשמוע את עמדת סיעת העבודה?

אברהם-בייגה שוחט: מה זה שייך?

ישראל כץ: האם כל אחד עושה בקואליציה מה שהוא רוצה?

אברהם-בייגה שוחט: אל תדאג, יש פרוצדורות מתאימות, לא דיברתי בשם סיעת העבודה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מקווה שאני מדבר כאן בשם כל חברי הוועדה.

יעקב ליצמן: תלוי מה תאמר.

יעקב ליצמן: אם תגיד שצריך לעזוב את הארץ, אז אתה לא מדבר בשם כולם.

ויצמן שירי: האם אתה ממליץ לנו להעביר את הכספים שלנו לחוץ לארץ?

ישראל כץ: אתה תחזור בך לפני שתדבר, ותגיד את זה לפרוטוקול.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו דורשים שהוא יחזור בו מהדברים שהוא אמר.

ישראל כץ: אני מבקש להצביע על כך, שהוועדה דוחה את דבריו של פריצקי.

אברהם-בייגה שוחט: שכל חברי הוועדה יחתמו שאין להם חשבון בחוץ לארץ.

יעקב ליצמן: כן, אני מוכן לחתום.

ישראל כץ: אתה הציוני הגדול, כמה נתת לקופות חולים?

ישראל כץ: כמה הזרמת לכיסוי חובות הקיבוצים?

ישראל כץ: איך אמר עליך חיים רמון?

ישראל כץ: הוא אמר שהוא היה נגעל ומצביע.

ישראל כץ: אתה חילקת מיליארדים כמו מפיות, הכל בהסכמים פוליטיים, אז אל תטיף מוסר לאף אחד.

יעקב ליצמן: רבותיי, אני עושה הפסקה של חמש דקות.

יעקב ליצמן: מה ששמענו כאן לא מכובד.

יעקב ליצמן: מותר לקיים ויכוח לגיטימי, אבל לא אישי.

יעקב ליצמן: אנחנו בסך הכל חברים באותו CLUB, בוועדת הכספים, ולכן אני מבקש שכל אחד יחזור בו.

יעקב ליצמן: אני מבטל את כל הדברים האישיים שנאמרו.

יעקב ליצמן: מי בעד אישור התקציב שמונח לפנינו?

יוסף יצחק פריצקי: ריבונו של עולם, אני באמצע רשות דיבור.

יעקב ליצמן: אני אתן לך עוד מעט אפשרות לדבר.

יעקב ליצמן: גפני, מה ההסתייגות שלך?

משה גפני: אני מבקש שבתקציב משרד החינוך בסעיף 19 31 20 יהיה 71,212,000 שקל – עשינו את זה גם לפני שנה.

אבשלום וילן: סליחה, היה סיכום שכל ההסתייגויות עולות למליאה.

יעקב ליצמן: זה היה בדיוק כך גם לפני שנה.

משה גפני: בסעיף 22 31 20 יהיה 12,690,000 שקל.

משה גפני: אני לא מבקש להוסיף דבר, אלא רק עושה סדר, כפי שהיה בדיוק בשנה שעברה.

יוסף יצחק פריצקי: אלה תכניות שונות.

ויצמן שירי: השאלה היא, האם משרד האוצר יסכים לדבר כזה.

ויצמן שירי: האם שני הסעיפים מדברים על תכניות שונות?

יוסף יצחק פריצקי: שונות לחלוטין.

משה גפני: אבל זה היה בדיוק כך לפני שנה ולפני שנתיים.

אבשלום וילן: אני מציע להצביע נגד.

משה גפני: למה אתה עושה את זה?

אבשלום וילן: אני טוען שזה נושא חדש.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, איפה היועצת המשפטית?

אבשלום וילן: אני טוען שזה נושא חדש.

אבשלום וילן: קיבלנו מכתב שעד השעה 10:00 ניתן להכניס הסתייגויות, ועדיין מוכנסות הסתייגויות.

אבשלום וילן: לא קיבלתי פה את רשימת ההסתייגויות, ולא נמצאת פה יועצת משפטית, איזו מן צורת עבודה זאת?

יעקב ליצמן: חבר-הכנסת אבשלום וילן, אני חייב להגיד לך שאתה לא נוהג ביושר.

יעקב ליצמן: אני אמרתי לך אתמול שאם יש לך משהו חריג, אני אאפשר לך להכניס הסתייגות גם אחרי השעה 10:00.

יעקב ליצמן: אתה פשוט מוליך שולל את הוועדה, ואני חייב להגיד לך את זה.

יעקב ליצמן: זה לא יפה מה שאתה עושה עכשיו.

אבשלום וילן: היועצת המשפטית לא נמצאת, ואני בשעה 10:00 גמרתי להכניס את ההסתייגות.

יעקב ליצמן: אני אמרתי לך שאני מסכים שתכניס הסתייגות גם אחרי.

אבשלום וילן: נכון, אבל איפה היועצת המשפטית עם רשימת ההסתייגויות?

סמדר אלחנני: זה משרד החינוך.

אבשלום וילן: ככה פתאום עושים דברים?

משה גפני: אבל את אותו דבר עשינו בשנה שעברה.

אבשלום וילן: התחלנו להצביע באופן מסודר מההתחלה?

אבשלום וילן: שמענו את היועצת המשפטית?

אבשלום וילן: אין לי התנגדות.

אבשלום וילן: גפני, אין לי שום בעיה, אם יהיה דיון מסודר.

משה גפני: כך בדיוק היה בשנה שעברה.

סמדר אלחנני: זה יורד מתרבות יהודית ופעולות תרבות לחרדים.

יעקב ליצמן: סמדר, אין לך רשות דיבור.

סמדר אלחנני: סליחה, אני עניתי לו.

יעקב ליצמן: תגידי לו מה שאת רוצה.

משה גפני: למה אתם אומרים את זה?

יעקב ליצמן: היא סלקטיבית, ואני לא אוהב את זה.

יעקב ליצמן: אם את רוצה להתחיל אתי, אני אומר לך את זה.

אבשלום וילן: היא לא אמרה שום דבר, היא רק הראתה לי את הרישום.

יעקב ליצמן: תגידי לו שזה בדיוק מה שעשינו לפני שנה.

אבשלום וילן: אבל היא הראתה לי מאיזה סעיף זה עבר, מה אתה רוצה?

סמדר אלחנני: מה ליצמן, אתה חייב לי התנצלות, וחברי הוועדה צריכים לשמוע אותה.

יעקב ליצמן: את רוצה לשבת?

סמדר אלחנני: לא, אתה חייב לי התנצלות.

יעקב ליצמן: אם את לא רוצה לשבת, תצאי מהחדר.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

סמדר אלחנני: אני אצא מהחדר, אבל אתה לא יכול להגיד לי דבר כזה.

סמדר אלחנני: אני עובדת פה יותר שנים ממך.

סמדר אלחנני: אני מבקשת התנצלות.

סמדר אלחנני: בשום אופן אני לא מוכנה לשמוע דבר כזה בישיבת הוועדה.

יעקב ליצמן: את לא יכולה להגיד דברים סלקטיביים, כשאני לא נתתי לך רשות דיבור.

ויצמן שירי: היא יכולה להגיד מה שהיא צריכה להגיד, כי יש לה אחריות, מה אתה רוצה?

אבשלום וילן: אני שאלתי אותה שאלה לגבי הסעיף.

סמדר אלחנני: אתה לא יכול להגיד שאני סלקטיבית.

ויצמן שירי: אבל מה אתה רוצה ממנה?

אבשלום וילן: בגלל שחבר-הכנסת גפני אמר לי שלא התנגדתי לזה בשנה שעברה, היא הראתה לי את ההעברה מהסעיף הזה, זה הכל.

אבשלום וילן: היא הראתה לי את זה על הנייר.

יעקב ליצמן: אני מתנצל, אם היא נפגעה.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לשמוע על זה יותר.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש להגיב על ההסתייגות הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: רשות הדיבור ניטלה ממני לגבי הדבר הראשון שרציתי לדבר עליו, אם כי אני עדיין שומר עליה.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שאנחנו לא יכולים להחליט לגבי ההסתייגות, בלי לדעת איזה תכניות יש בכל תקנה ותקנה.

יעקב ליצמן: בין כה וכה היועץ המשפטי מאשר את זה אחר-כך.

יוסף יצחק פריצקי: לא, מבקשים להעביר פה מסעיף לסעיף.

יוסף יצחק פריצקי: צריך לבוא לכאן נציג משרד האוצר, ולהסביר מה מעבירים מהסעיף הזה לסעיף הזה, כדי שקודם כל נבין על מה מדובר.

יוסף יצחק פריצקי: האם יש כאן רפרנט, שאפשר לקבל ממנו הסבר?

נחום לנגנטל: אני רוצה לקבל רשות דיבור בסוגייה הזאת.

נחום לנגנטל: אני רק רוצה שתדעו שהסכום של 6,000,000 שקל נלקח ממני.

יעקב ליצמן: הוא לא נלקח.

אבשלום וילן: נחום, יש לך כסף פרטי בתקציב?

אבשלום וילן: אבל אתה כבר הסכמת להצביע על התקציב, אז איך גונבים ממך עכשיו?

יעקב ליצמן: נחום, אני אתן לך רשות דיבור אחרי חבר-הכנסת גפני.

אברהם-בייגה שוחט: אם העניין הזה יאושר לדיון, אני רוצה להכניס גם הסתייגות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אמרנו בתחילת הדיון, שאנחנו מבקשים שלא יהיו תוספות בכל הסעיפים עליהם אנחנו מדברים, אלא ביקשנו שזה יהיה בבסיס התקציב.

משה גפני: מה שהיה בבסיס התקציב בסעיפים שעליהם אני מדבר היה בבסיס בשנה שעברה.

נחום לנגנטל: לא, דיברנו על ביצוע.

משה גפני: מה ששר האוצר הכריז מעל במת הכנסת זה מה שהיה בבסיס התקציב.

משה גפני: אלה היו הסכומים שקראתי באישור התקציב של שנת 2001, וכך עשינו בוועדת הכספים.

משה גפני: אם יש בעיות, שנוגעות לתקנות של משרד החינוך, או דיונים משפטיים, הם צריכים להיעשות במשרד החינוך.

משה גפני: אנחנו כחברי ועדת הכספים, מחויבים לכך – וזה מה שאמרנו – שזה יהיה בבסיס התקציב.

משה גפני: זה בדיוק מה שהיה בשנה שעברה.

אברהם-בייגה שוחט: למה לא אמרתם את זה אתמול בלילה?

משה גפני: זה מה שהם היו צריכים לעשות.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, צריך לדעת את האמת, ואני אומר את הדברים בכאב.

נחום לנגנטל: מאחר שאני לא מסתיר מחבריי את האמת, אני אומר שהיתה בינינו הבנה שאנחנו מכניסים לבסיס התקציב את הכל, וההבנה היתה בין כל המפלגות הדתיות.

נחום לנגנטל: דא עקא שהתרבות במשרד החינוך מחולקת בין תרבות חרדית לבין תרבות יהודית וכו'.

יוסף יצחק פריצקי: נכון.

נחום לנגנטל: היה בג"צ עם פסיקה.

עופר חוגי: לא היתה פסיקה.

נחום לנגנטל: היה פה טרנס של דיונים במשך למעלה מחודש, וכולם הפסידו מזה.

יוסף יצחק פריצקי: ליצמן, אתה ניהלת את כל הדיונים האלה.

נחום לנגנטל: מה היה כל הרעיון?

נחום לנגנטל: שיוצרים איזושהי אחידות.

נחום לנגנטל: נוצרה איזושהי פשרה, וכתוצאה מכך, הסכמה.

עופר חוגי: לא הסכמה.

נחום לנגנטל: הצבענו על זה.

ויצמן שירי: תראה איך אתה קופץ מנושא לנושא.

ויצמן שירי: קודם דנו בנושא אחר, ואמרת שחבר-הכנסת פריצקי צריך לדבר ואחריו אני, ועכשיו יש הסתייגות.

ויצמן שירי: אני לא מבין מה הקשר בין הדיון הקודם לבין הדיון שמתקיים על ההסתייגות.

ויצמן שירי: קודם התנהל דיון, פריצקי ביקש לדבר ואני ביקשתי לדבר, ופתאום צריך לדבר על ההסתייגות?

ויצמן שירי: אני לא מבין מה הקשר בין הדברים.

ויצמן שירי: תסביר לי מה הקשר.

נחום לנגנטל: אני חושב שכל הביצוע – וזה מה שחשוב – של שנת 2001 צריך להיות בבסיס התקציב של 2002.

יעקב ליצמן: נחום, תן לי להציע לך משהו.

יעקב ליצמן: אני מציע שאתה תדבר עם חברי-הכנסת גפני וחוגי, תנסה להגיע להסכמה, ואחר-כך נחזור לסעיף הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אני קיבלתי רשות דיבור.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש לומר כאן כמה דברים.

רחמים מלול: מה עם הברחת הרכוש מישראל?

רחמים מלול: איזו מן אמירה זאת?

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש שתשב כבר בשקט.

רחמים מלול: אני לא חולה טלוויזיה כמוך.

רחמים מלול: למי אתה אומר לשבת בשקט?

רחמים מלול: מי אתה?

רחמים מלול: אתה אנטי ציוני שונא ישראל, שרוצה להבריח רכוש לחוץ לארץ.

ישראל כץ: הוא צודק בעניין הזה.

רחמים מלול: אתה חבר-כנסת אחראי?

רחמים מלול: אתה ציוני?

יעקב ליצמן: רבותיי, אני מכריז על חמש דקות הפסקה.

יעקב ליצמן: אני מחדש את הישיבה, ואני מבקש מכל העיתונאים, התקשורת, העוזרים והיועצים לצאת.

ישראל כץ: עכשיו בייגה מודיע שלחברי ועדת הכספים יש חשבונות בחוץ לארץ.

אברהם-בייגה שוחט: אני אמרתי את זה?

ישראל כץ: כן, אמרת שאתה יודע על מה אתה מדבר.

ישראל כץ: אני רוצה לראות את הפרוטוקול.

ישראל כץ: הוא אמר שהוא רוצה שחברי-הכנסת יחתמו, שאין להם חשבונות בחוץ לארץ, ושהוא יודע על מה הוא מדבר.

אברהם-בייגה שוחט: היושב-ראש רצה לתת לו נזיפה, אז אמרתי שכל מי שמצביע, יחתום שאין לו חשבון בחוץ לארץ.

ישראל כץ: נכון, ואמרת שאתה יודע על מה אתה מדבר.

אברהם-בייגה שוחט: אני תמיד יודע על מה אני מדבר.

ישראל כץ: עד לישיבה הזאת החזקתי ממך אדם ישר.

ויצמן שירי: אבל בו זמנית להמליץ לאזרחים לעשות דבר כזה?

ויצמן שירי: אני מדבר על הפאניקה שיצרת.

ויצמן שירי: אם לי יש כסף בחוץ לארץ, אני צריך להתנצל על משהו?

אברהם-בייגה שוחט: נתניהו מתגאה בזה, וזה בסדר, אבל אני מתנגד לאמירה הזאת.

ישראל כץ: אל"ף - ההתפרצות שלך לא היתה במקומה, ובי"ת – אתה מתחמק מאמירות שאמרת.

ישראל כץ: כשאתה אומר שאתה יודע על מה אתה מדבר, זה רמז ברור לכך שיש כאן חברים שמחזיקים חשבונות בחוץ לארץ.

ויצמן שירי: מותר להחזיק חשבון בחוץ לארץ, אתה תגיד לי אם להחזיק חשבון בחוץ לארץ או לא?

ויצמן שירי: היום השמים פתוחים, ואפילו פריצקי יודע את זה.

ישראל כץ: אף אחד לא טיפש, אמרת את הדברים כפי שאמרת.

ישראל כץ: אמרת שאתה יודע על מה שאתה מדבר, והתייחסת לחברי הוועדה.

אברהם-בייגה שוחט: אתה מסתייג מזה?

אברהם-בייגה שוחט: ראש הממשלה שלך עם שר האוצר שלך עשו מסיבת עיתונאים מיוחדת, ואמרו: כל אחד מכם יכול להחזיק כמה כסף שהוא רוצה בחוץ לארץ, אז מה אתה רוצה?

ישראל כץ: אני מוכן לחתום על זה, ואין לי בעיה, אבל רמזת לגנאי ולא לחיוב.

יצחק סבן: אדוני היושב-ראש, אולי כדאי שפריצקי קודם כל יתנצל על האמירה שלו?

יעקב ליצמן: מה שהיה כאן היום זאת פשוט בושה, אין לי שום מילה אחרת.

יעקב ליצמן: זה היה מוגזם, מעבר לכל ויכוח לגיטימי.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מאיפה להתחיל ולהפסיק, הייתי מתחיל עכשיו מחדש את הישיבה.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, יש לי הודעה טכנית.

אבשלום וילן: אני נאלץ לצאת לישיבה עם מפכ"ל המשטרה.

אבשלום וילן: אני אשלח מצביע אחר במקומי.

יעקב ליצמן: פריצקי, אני נותן לך את רשות הדיבור.

יעקב ליצמן: אני מבקש שתדבר על התקציב.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני חושב שצריך למחות על העובדה ששר האוצר לא הגיע לכאן לוועדה כדי להציג את התקציב.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שעם כל הכבוד הראוי, זה לא בסדר, ועל כך המחאה הראשונה שלי.

יוסף יצחק פריצקי: את מה שיש לי לומר על התקציב, אני אומר במליאה.

יוסף יצחק פריצקי: מכיוון שהיתה פה סערת רוחות לגבי הכותרת בעיתון, אני חושב שמן הראוי שאני גם אבהיר אותה בשקט, בשלווה ובנחת.

יוסף יצחק פריצקי: מה שאני אמרתי אתמול הוא שהממשלה גורמת לכך שאנשים ייקחו את הכסף שלהם מכאן ויעבירו אותו לחוץ לארץ.

יוסף יצחק פריצקי: היא מתנהגת בהפקרות כמו נהג שיכור.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא יועץ השקעות, לא הצעתי לאנשים באיזה מקומות כדאי להם להשקיע כסף ובאיזה לא.

ויצמן שירי: זה לא מה שכתבו.

יוסף יצחק פריצקי: אני יודע שזה לא מה שכתבו.

נחמה רונן: לא פעם קורה שאין קשר בין מה שכתוב למה שנאמר באמת.

ישראל כץ: אני חייב להגיד לך שמדובר בעיתונאי מאד אמין.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו עכשיו צריכים לשאול שאלה מאד מעניינת: איך הגענו לתקציב עם גירעון כזה באוצר, רזרבה אפס והתחייבויות אדירות?

ויצמן שירי: זה לא בגלל התקציב, אלא בגלל המצב הכללי.

יוסף יצחק פריצקי: זה לא רק בגלל המצב הביטחוני, אלא בגלל שאין כאן הנהגה כלכלית אמיצה.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שמדובר כאן בהנהגה כלכלית, שלמעשה לא קובעת מדיניות כלכלית, אלא נכנעת לכל סקטור וסקטור כדי להציל את השלטון שלה, ואני מסתכל עליכם יותר מאשר על חבר-הכנסת ליצמן.

יוסף יצחק פריצקי: הוא בא לפה במטרה מאד ברורה.

יוסף יצחק פריצקי: הוא את המטרה שלו השיג, והשיג בגדול, כל הכבוד לו.

יוסף יצחק פריצקי: המחדל הוא לפתחכם, לא לפתחו.

ישראל כץ: האם אתה מחלק כאן את חברי-הכנסת לסוגים שונים?

ישראל כץ: אם אתה שייך למפלגה ציונית - -

ישראל כץ: הוא לא ציוני?

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש סליחה, כי אני צריך לצאת לדקה, ואני מייד חוזר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פה ראשי יישובים וראשי מועצות, שהוזמנו כנראה לוועדה, או שהם הזמינו את עצמם.

יעקב ליצמן: אף אחד לא הוזמן.

יעקב ליצמן: יכול להיות שהם הזמינו את עצמם, אבל אנחנו בשלב של הצבעות על התקציב, ואנחנו לא נכניס אף אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יש זמן אופטימלי שאדוני יכול להכניס אותם?

יעקב ליצמן: אני מוכן לשבת איתם בזמן אחר, בתנאי שנקבע ישיבה באופן מסודר.

יעקב ליצמן: בהצבעות אנחנו לא מזמנים משלחות.

משה רז: מה שקורה כאן זה דבר ממש מעציב – בעברית פשוטה אפשר לומר שהמשק מתמוטט.

משה רז: אין הנהגה כלכלית שמנהלת אותו, לפחות כך מרגיש הציבור, ואני חושב שגם מי שיושב פה מרגיש כך.

משה רז: הצמיחה בצניחה, התוצר הלאומי – בוודאי לנפש, אבל גם לא לנפש – כנראה יורד.

משה רז: הוא ירד בשנת 2001, ואני לא יודע מה יהיה אתו בשנת 2002, כי אני לא קונה את התחזיות הוורודות האלה.

משה רז: אמרו לנו פה דברים קשים בקשר לקיצוצים שעוד יגיעו אחרי הקיצוץ הזה, ואנחנו פה צועקים אחד על השני וזורקים בוץ אחד על השני.

משה רז: כל אחד דואג לחנות שלו, לישיבה שלו, להתנחלות שלו וליישוב שלו.

משה רז: חבר'ה, בואו נתפכח לפני שיהיה מאוחר מדי.

משה רז: כל פעם שמקצצים 2%, ואני מבין שבקרוב יהיה עוד קיצוץ של 2%, אני אומר - אפילו לא כחבר-כנסת אלא כמי שמשרת במילואים - שבביטחון לא צריך לקצץ 1%, אלא 3% אם מקצצים 2% מהמשרדים האחרים, אבל אפשר להתווכח על זה, כי כל ויכוח הוא לגיטימי.

משה רז: כשיציגו את הקיצוץ הבא, האם גם שם יצטרכו לתת טובות הנאה למפלגות הקואליציה, להתנחלויות ולישיבות, בגלל סיבות כאלה ואחרות?

משה רז: אני שואל את השאלות האלה, כדי לקבל עליהן תשובה מראש.

ישראל כץ: מה אתם מדברים כל היום על התנחלויות?

ישראל כץ: איפה ההתנחלויות?

משה רז: חבר-הכנסת נחום לנגנטל קיבל 150,000,000 שקל במקום 120,000,000 שקל להתנחלויות, והוא יודע את זה.

משה רז: האם גם אז יצטרכו לשלם?

משה רז: יש עוד דבר אחד, שאני רוצה להבהיר כאן.

משה רז: אתמול העליתי את העניין הזה, וההסברים של משרד האוצר לחלוטין לא מקובלים עליי בעניין הזה.

משה רז: יש קיצוץ של 1.4% ברשויות המקומיות היהודיות וקיצוץ של 4% ברשויות הערביות והצ'רקסיות.

משה רז: שמעתי את הסיפורים האלה לגבי הסכמים וכו', אבל זה לחלוטין לא מקובל עליי.

משה רז: אם יש קיצוץ, הוא צריך להיות שווה לגבי כולם.

ישראל כץ: אין כאן מישהו שהוא שונה מהאחרים והוא מעל לאחרים.

ישראל כץ: אולי דני גילרמן רוצה להביא למפלגת העבודה בשורה חדשה, ולהחליף אתכם.

ישראל כץ: כל אחד שיושב כאן הוא חלק מהשיטה, ואתה בייגה במקרה עמוק בתוך השיטה, אתה אפילו המצאת אותה.

ישראל כץ: אני מדבר על שיטת החלוקה.

ישראל כץ: חיים רמון אמר כבר את דעתו על כל מה שעשית, ואני לא גולש לפסים אישיים, אלא רק לפסים ענייניים, וזכותי להגיד זאת.

אברהם-בייגה שוחט: מה אמר עליי חיים רמון?

ישראל כץ: אני מדבר רק עניינית על השיטה הפוליטית הנוהגת, וזה קשור לתקציב.

ישראל כץ: כולם חלק מהשיטה.

ישראל כץ: אתם חילקתם כספים להסתדרות, ואני מדבר על נאום הלווייתנים המפורסם של חיים רמון, שהיה מקבל בחילה והיה הולך להצביע בעד דברים שביקשתם ממנו.

ויצמן שירי: אתה מוציא דברים מהקשרם.

ויצמן שירי: אתה מדבר על נאום הלווייתנים, והוא בכלל לא קשור לעניין הזה.

ויצמן שירי: את כל זה אתה אומר, כשאתה מציין שאתה מדבר לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: הכל אצלו מתערבב.

ויצמן שירי: ישראל, אתה צריך לדייק, כי יש פרוטוקול.

ישראל כץ: תעשה לי טובה, אני מדייק.

ישראל כץ: דיבר רמון על כך שהוא נאלץ להצביע בניגוד למצפונו בעד גופים, שהיה להם קשר כלכלי למפלגת העבודה.

ויצמן שירי: אבל זה לא היה בנאום הלווייתנים.

ישראל כץ: הוא אמר שהוא נאלץ להצביע לפי ההנחיות ולפי הסיכומים.

ישראל כץ: בייגה, מאחר שיש לך הרבה זכויות וההיסטוריה שלך רשומה כאן, אני רוצה להגיד שאתה היית אבי אבות השיטה.

ישראל כץ: היית שר אוצר שנים רבות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל הוא בכלל לא התייחס לתקופה שבה אני כיהנתי כשר אוצר.

ישראל כץ: אתה עסקת בחלוקה סקטוריאלית ופוליטית, רק בהבדל אחד.

ישראל כץ: החבר'ה מש"ס הם עוד נאיביים, הם מדברים על 20,000,000 שקל פה ו-10,000,000 שקל שם, וכולם יורדים עליהם, למרות שהכספים האלה לא בבסיס התקציב.

ישראל כץ: החבר'ה מיהדות התורה פחות נאיביים, אבל גם הכספים שלהם לא היו בבסיס התקציב.

ישראל כץ: תרגלתם טכניקה להחזיק אותם כל שנה עד להצבעות ואחריהן.

ישראל כץ: אתם הלכתם בגדול, הלכתם על מיליארדים.

ויצמן שירי: כשאתה אומר "אתם", אתה מתכוון לזה שממשלת נתניהו צבעה להם את התקציבים?

ויצמן שירי: אתם לא עשיתם אותו דבר?

ויצמן שירי: תדייק בדברים שלך.

ישראל כץ: שירי, כשאתה תדבר, תדבר על נתניהו.

ישראל כץ: אני מדבר על מי שנוכח.

ישראל כץ: אתם המצאתם את השיטה, ואחרים עוד לא למדו אפילו פרק קטן מתוך השיטה.

אברהם-בייגה שוחט: משנת 1977 הליכוד בשלטון, מי זה "אתם"?

ישראל כץ: לליכוד אין גופים שקשורים איתו, מה לעשות, הוא לא היה מספיק מוכשר בזה.

ויצמן שירי: מה עם קרן תל-חי?

ישראל כץ: כל אחד יגיד מה שהוא רוצה, כשתינתן לו רשות הדיבור.

ישראל כץ: אני אומר יותר מזה, מוסי רז, אם אתם רוצים לקחת את עצמכם ברצינות אחרי כל ההערות שהערתם, היתה לכם אפשרות ללכת לבחירות בכנסת.

ישראל כץ: היו בחירות לראשות ממשלה, ואז יכולתם ללכת לבחירות ולתת לציבור להחליט מה שהוא רוצה.

ישראל כץ: הכנסת, ברוב מובהק, לא רצתה ללכת לבחירות.

ישראל כץ: היא שינתה את ההכרזה של ברק.

ישראל כץ: איך הוא אמר?

ישראל כץ: חברי-הכנסת שכנעו אותי, ואני מודה שאלה היו חברי-כנסת מכל הסיעות, כולל מהליכוד, שחלק מהם מכהן בתפקידים בכירים מאד היום, ובוכה על כך שהוא לא יכול לנהל את המדינה.

משה רז: אתה אומר שכל פעם כשמביעים ביקורת, צריך ללכת לבחירות.

ישראל כץ: אבל אנשים "יוצאים החוצה" ואומרים שהכנסת הזאת סקטוריאלית ואינטרסנטית, ואי אפשר להעביר בה החלטות.

יעקב ליצמן: מותר לו להגיד מה שהוא רוצה, כמו שגם לך מותר להגיד מה שאתה רוצה.

יעקב ליצמן: אני חולק על הרבה דברים.

ישראל כץ: כשאומרים דברים כאלה, צריך גם להסיק מסקנות.

ישראל כץ: אם מישהו חושב שבכנסת הזאת אי אפשר להעביר החלטות בצורה ממלכתית, ושאי אפשר להתייחס לדברים בצורה כוללת לפי הפרופורציות של יהודים, ערבים, תושבי תל-אביב, נגב, התנחלויות וכו' באוכלוסייה, שיסיק את המסקנות.

ישראל כץ: יש רק מסקנה אחת.

ישראל כץ: אם הנהגה פוליטית בממשלה, שבה 41 בעלי תפקידים, של שרים וסגני שרים, חושבת שהיא לא מסוגלת להעביר את מה שהיא צריכה להעביר, ושכמו שאומרים כאן את הדברים, היא ממוטטת הכל, ואם אנשים בכירים חושבים שהשרים שלהם עושים מעשה פשע כלכלי עד כדי כך שהמצפון לא נותן להצביע בעד התקציב, שיסיקו את המסקנות הנדרשות.

ישראל כץ: הם צריכים ליזום דיונים ולהגיד את הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: דרך אגב, זה מה שאני אמרתי שצריך לעשות.

ישראל כץ: שייזמו דיונים, ולא יגידו כאן את הדברים.

ישראל כץ: לבוא לכאן כל פעם ולהאשים אזור או חרד כזה או אחר, זה פתרון קל מדי.

אברהם-בייגה שוחט: לא אמרתי את זה.

ישראל כץ: זה הפתרון הקל, לבוא ולקרוא לאנשים להבריח את הרכוש שלהם.

ישראל כץ: אני מבקש מהוועדה דבר שהייתי צריך לעשות כבר בהתחלה, אבל כיבדתי את עמדת היושב-ראש, והמתנתי לתורי.

ישראל כץ: אני מבקש שהוועדה תחליט החלטה - ואמר גם חבר-הכנסת מלול אותו דבר – לגבי האמירה של חבר ועדת הכספים, כפי שהתפרסמה בעיתון.

יעקב ליצמן: הוא הבהיר את מה שאמר, ובכך הוא חזר בו מדבריו בצורה אחרת.

ישראל כץ: אני מכיר את העיתונאי.

ישראל כץ: עוד אתמול הוא ביקש ממנו תגובה בדיוק על הנוסח שפורסם.

יעקב ליצמן: הוא חזר בו בצורה אחרת.

ישראל כץ: אם הוא חזר בו, זה מצוין.

ישראל כץ: בשם חבר-הכנסת מלול ובשמי, אני מבקש שהוועדה תקבל החלטה, שהיא לא קוראת לציבור להבריח את רכושו לחוץ לארץ, אלא לתת אמון במשק הישראלי, להשקיע בישראל ולפעול לחיזוק הכלכלה הישראלית.

ישראל כץ: אם הוא חוזר בו מדבריו ומצטרף להחלטה, זה מצוין.

קריאה: ונוסיף לזה את ביטול החוק, שביבי נתניהו העביר לגבי הוצאת כסף לחוץ לארץ.

יעקב ליצמן: בייגה, האם יש לך התנגדות לזה?

איתן כבל: ישראל, זה מגוחך, לא צריך אפילו להוציא הודעה.

אברהם-בייגה שוחט: לך תגיד לעיתונאי שהתקיים דיון, ושאתה מתנגד למה שהוא אמר, אבל לקבל החלטה?

ישראל כץ: אני הצעתי את הדברים, ואתה תעשה מה שאתה רוצה.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להגיע להצבעות על דברים כאלה.

ישראל כץ: אני מוכן שהוועדה תחליט, שהיא רושמת לפניה את הודעתו של חבר-הכנסת פריצקי, שמכחיש את הפרסום.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להצביע על העוול שנעשה פה למועצות הערביות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר-הכנסת מוסי רז הזכיר את העניין הזה, ואני רוצה להדגיש אותו שוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שבמועצות היהודיות יקצצו 1.4%, ובמועצות הערביות 2.6%.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך בכלל אפשר להעלות על הדעת שאפשר לעשות הפליה בין מועצה למועצה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, המועצות הערביות כוללות גם את המועצות הדרוזיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מלבד זאת, אני מדבר על סכום של 49,000,000 שקל, שלמרות ההבטחות של ראש-הממשלה שלא יהיו קיצוצים ושלא תהיה פגיעה בתכנית, בסוף קיצצו גם את הסכום הזה.

ויצמן שירי: כל המשרדים קיצצו גם 2%-3%.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל ברשויות הערביות ובמה שנוגע לציבור הערבי קיצצו הרבה יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם 49,000,000 שקל מהווים 3%?

משה רז: לא, 4.9%.

ויצמן שירי: כל המשרדים, בלי יוצא מן הכלל, קיצצו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הציבור הערבי מקבל את התקציבים הנמוכים ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מקבל 6.5% במקום 19%, שמגיע לו כדת וכדין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה-6.5% גם מקצצים 49,000,000 שקל ועוד 1.5% מפה ומשם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסך הכל מדובר על 80,000,000 שקל קיצוצים, קיצוצים שאין להם שום מקום, והם התבצעו בניגוד לכל ההבטחות והסיכומים שהתבצעו גם עם ראש-הממשלה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, כפי שהבנתי, הגעתי אחרי ה"רעש".

איתן כבל: אני אתחיל ואומר שקראתי הבוקר את הדברים של פריצקי.

איתן כבל: אתה יודע מה?

איתן כבל: זאת היתה אמירה מגוחכת, שאני אפילו לא קראתי אותה, אחרי שראיתי את הכותרת.

איתן כבל: אני חושב שפריצקי הוא איש רציני מאד, אבל אני חושב שהפעם הזאת הוא נסחף מאד אחרי הלשון שלו.

יעקב ליצמן: הוא הבהיר כאן, שהוא לא אמר את הדברים האלה בדיוק.

איתן כבל: במקרה שמעתי אותו אומר את זה פה אתמול.

איתן כבל: אין שום ספק שבעוד מספר חודשים – זה יכול לקרות עוד חודש, חודשיים או שלושה חודשים – אנחנו נצטרך להתכנס פה ולקיים דיונים.

יעקב ליצמן: אמר מנכ"ל משרד האוצר אתמול, שזה לא יהיה בעוד חודש או חודשיים, אבל יבדקו את זה.

איתן כבל: מותר לי להניח הנחות.

איתן כבל: אומרים "כל האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם", ולכן אני אצטט כאן את בייגה, שאמר שאין הנהגה כלכלית במדינת-ישראל.

איתן כבל: יושב כאן מנכ"ל האוצר, ושר האוצר יושב עכשיו בחדרו, והוא יודע שאנחנו נמצאים ב-CLASH כלכלי, שלא היה כדוגמתו, והמנכ"ל אומר את זה בצורה מפורשת.

איתן כבל: אין כאן עניין עכשיו של פוליטיקה של מפלגה כזאת או אחרת, של עוד 40,000,000 שקל לאגודת ישראל או 20,000,000 שקל לקבוצה כזאת או אחרת.

משה גפני: 2,000,000,000 שקל למפלגת העבודה.

איתן כבל: או חוק הנגב.

משה גפני: לא, אני בעד חוק הנגב.

איתן כבל: יש לנו אחריות ציבורית.

איתן כבל: אני אומר בשיא הרצינות, שאני אמרתי למפלגתי – ויש פרוטוקולים שמוכיחים זאת – שאנחנו כמפלגה צריכים להחליט, האם התקציב שמונח לפנינו בשעה כל-כך קשה הולך להיות תקציב פוליטי או תקציב כלכלי.

איתן כבל: אם זה תקציב פוליטי, שיהיה ברור שזה הכל נגד הכל, כל אחד מושך כפי יכולתו, ואז אני גם אומר לך, שאמירות כלפי ליצמן או כלפי ישראל כץ - -

ישראל כץ: מה כלפיי?

ישראל כץ: יש רביזיה על נושא הקיבוצים.

יעקב ליצמן: הצבענו על זה.

ישראל כץ: לא הצבענו.

ישראל כץ: היתה עוד רביזיה, ועל שלי לא הצבעת.

ויצמן שירי: ישראל, הסכמות אלה הסכמות.

איתן כבל: המשבר עדיין לא הגיע לשיאו.

איתן כבל: אנחנו בתחילתו של המשבר, ובשביל להבין את זה, לא צריך לסיים תואר בכלכלה.

ישראל כץ: העם יחליט, היו בחירות.

איתן כבל: עזוב את הבחירות.

איתן כבל: אני לא עושה קמפיין עכשיו לקבוצה כזאת או אחרת, אלא מזהיר את כולנו, ואני אגיד את מה שיש לי להגיד, למרות שאין שום סיכוי שיעשו את מה שאני אומר.

איתן כבל: רגע לפני שאנחנו מקבלים את ההחלטות, עוד לפני שנגיע למצב שבו בעוד חודשיים-שלושה המצב יכפה עלינו דברים מסוימים, עלינו לוותר על כל אותם התחייבויות וחוקים.

ישראל כץ: איך נעשה את החלוקה הזאת?

ישראל כץ: התקציב הוא לא פוליטי?

איתן כבל: למרות שאני יודע שאין סיכוי שיקרה מה שאני רוצה, אבל אני אומר לפרוטוקול, שכל הקבוצות בבית צריכות להתאחד עכשיו, ותזכרו את הדברים שאמרתי.

איתן כבל: אדוני, אנחנו עדיין לא "התחלנו", ואנחנו ניפגש פה בעוד מספר חודשים.

איתן כבל: אז כל אחד מהאנשים שיושבים פה יישא נאום חוצב להבות על המובטלים, על המסכנים, על כך שחסר כסף ושאנחנו נמצאים במשבר.

איתן כבל: אז עלולה לפרוץ מלחמה , ואז נראה את כל הגיבורים.

ויצמן שירי: ברשותך, אני אחזור על חלק מהדברים שאני אמרתי כאן בתאריך 20 באוקטובר, ביום אישור התקציב.

ישראל כץ: כל אחד רוצה תיעוד בפרוטוקול, כדי לכסות את עצמו בעתיד, אפילו חבר-הכנסת כבל.

ישראל כץ: אתה מכוסה כבר, כי הזהרת נגד הדברים שעומדים לקרות.

איתן כבל: דע לך שבמשך חודשיים בכל ישיבת סיעה חזרתי ואמרתי את הדברים האלה כמו תקליט שבור.

ויצמן שירי: גם הוא אמר וגם בייגה אמר את הדברים, ואני מאשר את זה.

איתן כבל: בשביל זה ביקשתי להצביע נגד התקציב, ובגלל זה גם לא נכנסתי להצביע בעד חוק ההסדרים.

ישראל כץ: עכשיו אתה מצביע בעד.

איתן כבל: מאיפה אתה יודע?

איתן כבל: אני עוד לא יודע מה אעשה.

ישראל כץ: אני זוכר שבתפר שבין הממשלות, כדי שמפלגת העבודה תיכנס לממשלה וכדי שהתק"ם יתמוך בכניסת מפלגת העבודה לממשלה, הוא העביר עשרות מיליוני שקלים לקיבוצי הגדר בצפון.

אמנון כהן: ישראל צודק.

אברהם-בייגה שוחט: אני הבאתי את זה, והיום גם הייתי מביא את זה.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא יועד לקיבוצים בצפון, אלא למי שישב על הגדר.

אברהם-בייגה שוחט: קריית-שמונה קיבלה כל-כך הרבה כספים.

אברהם-בייגה שוחט: ישראל, יש גבול לשנאה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: זאת שנאה.

אברהם-בייגה שוחט: כל התושבים האלה היו שם לפני שהיו בכלל מתנחלים.

ישראל כץ: לתושבים של הגדר לא נתת כספים.

אברהם-בייגה שוחט: כי הסידור שם היה אחר.

ויצמן שירי: אני לא מדבר רק לפרוטוקול או רק אליך, אני רוצה שיהיה כאן אוהד מראני.

יעקב ליצמן: אז אני אומר שקודם נצביע, ותדבר אחר-כך.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר לקרוא ליעל אנדורן?

אברהם-בייגה שוחט: מכיוון שפתחו את העניין לשינויים ובעקבות הבקשה של חבר-הכנסת גפני, אני גם רוצה לבקש משהו.

יעקב ליצמן: לא פתחנו את העניין לשום שינוי.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לבקש משהו אחד, שגם כן אינו כרוך בהוצאה כספית.

אברהם-בייגה שוחט: היה תקציב למה שנקרא ש"ש, שהיא שנת שירות של אנשי בית"ר והשומר הצעיר, והיא קיימת בתוך התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: יש רק מינוס אחד, שזה לא בבסיס התקציב, וללא תוספת כסף.

יעקב ליצמן: מאיפה זה נלקח?

אברהם-בייגה שוחט: מתקציב משרד החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש שזה ייכנס בבסיס, התקנה קיימת.

ישראל כץ: אנחנו סומכים על שרת החינוך.

ישראל כץ: יש לי גם בקשה, שמרכז בגין יושווה למרכז רבין.

ויצמן שירי: אני יוצא מפה.

ישראל כץ: אין לי שום דבר נגד מרכז רבין.

יעקב ליצמן: אתה מבקש תוספת, והוא לא מבקש תוספת.

ישראל כץ: אני מבקש ששרת החינוך תגיב על העניין.

ישראל כץ: אני לא בדקתי את הנושא.

ישראל כץ: אמנם הוא ציין בהתחלת דבריו את בית"ר, אבל לא זה מה שעומד בראש מעייניו.

יעקב ליצמן: יעל אנדורן, את יכולה להסביר לנו במה מדובר?

אברהם-בייגה שוחט: אני ביקשתי שיכניס לבסיס התקציב את הש"ש.

ישראל כץ: אני מבקש את תגובת שרת החינוך לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אז אני מבקש גם את תגובת שרת החינוך ושר הדתות לשינוי שחבר-הכנסת גפני מציע.

ישראל כץ: מאה אחוז, אני לא מניח שיש להם בעיה עם זה.

יעל אנדורן: בשנת 2001 ניתנה תוספת תקציב לאנשים שנמצאים בשנת שירות בקיבוצים מתקציב משרד החינוך על סך 20,000,000 שקלים.

ישראל כץ: בית"ר בקיבוצים.

ישראל כץ: .. אתה הבנת?

יעל אנדורן: מדובר על תנועות נוער.

ישראל כץ: אל תתקני את עצמך, זה בסדר.

אברהם-בייגה שוחט: זה פשוט לא נכון.

ישראל כץ: זה לא יאומן, הוא מטיף לנו, וכבר בא עם בקשה כזאת.

אברהם-בייגה שוחט: היא קיימת.

יעל אנדורן: התוספת הזאת לא תוקצבה בתקציב 2002.

אברהם-בייגה שוחט: אם היא לא תוקצבה, אז אני מסיר את הבקשה שלי.

ישראל כץ: חשבתי שלמדת את הספר ושאתה מכיר את החומר...

אברהם-בייגה שוחט: יותר טוב ככה, אני לא מבקש דבר.

משה רז: בת שעושה שירות לאומי במקום צבא מקבלת תשלום - -

משה גפני: אני מבקש שבתקציב משרד החינוך בסעיף 19 יהיו 71,212,000 שקל, ובסעיף 22 – 13,294,000 שקל.

משה גפני: אין תוספת תקציבית, יש חלוקה פנימית, כפי שהיתה בדיוק בשנה שעברה.

משה גפני: כך גם הוסכם עם חבר-הכנסת נחום לנגנטל.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: מי בעד ההסתייגות?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: בעד – רוב נגד – מיעוט ההסתייגות של חבר-הכנסת גפני התקבלה.

יעקב ליצמן: תודה רבה, ההסתייגות אושרה.

יעקב ליצמן: אנה שניידר, הוא ייתן לך את ההסתייגות בכתב, כפי שהוא קרא אותה לפרוטוקול.

יעקב ליצמן: אני מדגיש, שלא מדובר על שום תוספת, בדיוק כמו שהיה לפני שנה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להצביע על כל התקציב.

יעקב ליצמן: רבותיי, כל ההסתייגויות עולות למעלה.

משה גפני: כולל ההסתייגות הזאת.

יעקב ליצמן: מי בעד תקציב המדינה לשנת 2002?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: מי נמנע?

יעקב ליצמן: בעד – 8 נגד – 1 נמנעים – 3 הצעת תקציב המדינה לשנת 2002 התקבלה.

ישראל כץ: מה זה, אף אחד מסיעת העבודה לא תומך בתקציב?

יעקב ליצמן: תודה רבה, התקציב אושר.

יעקב ליצמן: אני נועל את הישיבה.