ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 340, 2001-12-11 10:00

חברי הוועדה: אפי אושעיה יגאל ביבי משה גפני אבשלום וילן עופר חוגי אמנון כהן נחום לנגנטל רחמים מלול יוסף פריצקי אברהם (בייגה) שוחט ויצמן שירי

מוזמנים: משה מזרחי סמנכ"ל לשכת נשיא המדינה אריה צרפי חשב לשכת נשיא המדינה לימור דניאל אגף התקציבים, משרד האוצר אשר אוחנה שר הדתות משה שמעוני מנכ"ל משרד הדתות יהושע ישי יועץ שר הדתות אודי אזולאי חי אגף התקציבים, משרד האוצר יעל אנדורן סגנית הממונה על התקציבים, משרד האוצר דינה דומינוס,עו"ד משרד הפנים אמנון דה-הרטוך,עו"ד משרד המשפטים

קצרנית: תקציב לשכת נשיא המדינה לשנת 2001.

יעקב ליצמן: בוקר טוב, אנחנו פותחים את הישיבה.

יעקב ליצמן: אני מביא לאישור את מוסדות ציבור לעניין סעיף 46 לפקודת מס הכנסה.

איוור קירשנר: בפנייה זאת מספרים 1,3,4 ו-11 לא אושרו כי לא היה להם אישור ניהול תקין.

יוסף יצחק פריצקי: כל השאר כן אושר.

איוור קירשנר: בפנייה של 19 בנובמבר אושר הכל.

יעקב ליצמן: אנחנו מצביעים על 2,4,5,6,7,8,9,10 במספר 01-36290, שזה אישור תרומות לפי סעיף 46, ועל כל 01-36536.

יעקב ליצמן: מי בעד?

יעקב ליצמן: בעד – 4 נגד – 0 אושר

אבשלום וילן: אני מכבד את לחימתך העיקשת על העברת הכספים לישיבות, אבל כבר תקופה ארוכה אזרחי המדינה משמשים כבני ערובה.

אבשלום וילן: פניתי הבוקר ליו"ר הכנסת שיזמן אותך ואת שר האוצר על-מנת לגמור את הפרשה הזאת.

אבשלום וילן: אתה לא מעלה את העברות התקציביות והרבה מאוד אזרחים שצריכים לקבל כסף לא מקבלים.

אבשלום וילן: מה עושים?

יעקב ליצמן: אני מתפלא שאתה לא פונה לשר האוצר.

אבשלום וילן: גם לשר האוצר.

משה גפני: אני חושב שזאת יוזמה מבורכת.

ויצמן שירי: חבל שלא קיבלת את ההצעה שלי לא לכנס את הוועדה.

ויצמן שירי: אנחנו סתם באים.

יעקב ליצמן: שר האוצר אמר לי אתמול, שהוא מבקש להמשיך את הדיונים על התקציב.

יעקב ליצמן: גם ימימה אמרה לי אתמול שמבחינתה זה אפשרי.

יעקב ליצמן: גם אנה שניידר הסכימה.

ויצמן שירי: האם אתה יודע באיזה משרדים מקצצים, כמה מקצצים?

ויצמן שירי: על מה אנחנו דנים?

יעקב ליצמן: שר האוצר אמר לי גם שהוא מוכן לבוא לוועדה.

נחום לנגנטל: לפי מה שאני קורא בעיתון, שר האוצר כבר הראה לראש הממשלה את התקציב וראש הממשלה אישר לשר האוצר להוריד 6 מיליארד שקל.

נחום לנגנטל: מה שאנחנו הולכים לעשות פה זה דיון עקר.

נחום לנגנטל: בואו נעשה time out בכל דיוני הוועדה.

נחום לנגנטל: בואו נעצור.

נחום לנגנטל: אנחנו עושים מעצמנו צחוק.

נחום לנגנטל: היוזמה של אבו לפתור את הבעיה של הישיבות מול אזרחי המדינה היא רעה מאוד כי הכספים מגיעים לישיבות.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה משרד האוצר הולך להוריד, איך הוא הולך להוריד.

יעקב ליצמן: מאיפה אני יודע שכל העברות לא יהיו על חשבון הישיבות?

יעקב ליצמן: לכן אני מחכה.

ויצמן שירי: אתה חוזר כל הזמן על אותם דברים.

ויצמן שירי: אם אתה רוצה לחכות עד שההבטחה שניתנה לך תקוים, תחליט שאין ישיבות.

ויצמן שירי: חבל שנבוא, זה סתם .

נחום לנגנטל: מנכ"ל משרד ממשלתי שהיה פה אמר לי שכבר אמרו לו מה מורידים, כך שאנחנו עושים מעצמנו צחוק.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מברך על היוזמה של אבו.

משה גפני: אני מבין שיושב-ראש הוועדה נושא באחריות.

משה גפני: אנחנו נמצאים במצב כלכלי קשה ואין חוק הסדרים כי שר האוצר משך.

משה גפני: יש תקציב שאנחנו חייבים לדון עליו.

משה גפני: כשאנחנו הולכים לדון על תקציב לשכת נשיא המדינה אנחנו יודעים שזה תקציב שהולך להיות מקוצץ, רק לא יודעים מה הולך להיות מקוצץ.

משה גפני: יש לנו שתי ברירות: לדון על זה ברגע שייגמר הדיון בממשלה, או להתחיל לדון על זה עכשיו.

משה גפני: סביר להניח שלא יהיה תקציב ב-1 בינואר.

משה גפני: אם לא יהיה תקציב ב-1 בינואר, חלק גדול מהפעילות הכלכלית של המדינה, במצב הכלכלי שאנחנו מצויים בו, ייעצר.

משה גפני: אני חושב שהמצב הזה הוא בלתי נסבל, בלתי מתקבל על הדעת, ולכן אני מצטרף ליוזמה של חבר הכנסת אבו.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, שר האוצר לא משך את חוק ההסדרים.

משה גפני: הוא משך.

יוסף יצחק פריצקי: לפי שיחה שהתקיימה עם היועצת המשפטית של משרד האוצר, משיכה נעשית באולם המליאה.

משה גפני: אתה טועה.

יעקב ליצמן: הוא לא משך את כל החוק.

יוסף יצחק פריצקי: כשאני מסתכל על תקציב משרד הדתות לשנת 2002 אני רואה שכל הכסף שהיה בתקציב לישיבות עבר.

יוסף יצחק פריצקי: כל הסעיף ב-2204 הוא מיליארד ביתר.

יעקב ליצמן: זאת הטענה.

יוסף יצחק פריצקי: לשיטתי, המיליארד הזה הוא מיליארד יותר מידי, לא צריך לתת אגורה.

יוסף יצחק פריצקי: לשיטתו של חבר הכנסת גפני, ולשיטתך, אדוני היושב-ראש, המיליארד הזה הוא מיליארד פחות מידי, אתה אומר שצריך היה לכתוב שני מיליארד.

יוסף יצחק פריצקי: אם כך, אז לך תתקן את חוק התקציב.

יוסף יצחק פריצקי: אם אתה יושב על חוק תקציב של 2001 שמוצע במלואו, אתה לא יכול לתקן את הטעות שקרתה.

יעקב ליצמן: אני כן יכול.

יוסף יצחק פריצקי: האם מיליארד 25 מיליון 951 יצא?

יוסף יצחק פריצקי: התשובה היא כן.

יוסף יצחק פריצקי: אין מה לעכב היום העברות.

יוסף יצחק פריצקי: איפה טעיתם?

יוסף יצחק פריצקי: אם לא העלתם את הסעיף הזה ב-2001 אתם לא יכולים היום להחזיק תקציב או העברות כבן-ערובה.

יעקב ליצמן: רבותי, אנחנו דנים על תקציב נשיא המדינה ולשכתו.

יעקב ליצמן: נמצא איתנו מנכ"ל לשכת הנשיא, משה גורל.

משה גורל: אדוני יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת, שנת 2001 החולפת משקפת את פעילות הנשיא, את מוסד הנשיאות בכל התחומים ובכל במגזרים.

משה גורל: הנשיא קבע עם תחילת כהונתו 3 יעדים מרכזיים שאותם בדעתו להדגיש ולהגשים בפעילותו לאורך כהונתו:

משה גורל: הראשון בהם הוא אחדות העם ואיחוי הקרעים; השני הוא מאבק בעוני ודאגה לשכבות החלשות, והשלישי הוא הידוק הקשר עם יהדות התפוצות.

משה גורל: ואכן, בכל אחד ואחד מהתחומים האלה מתבצעת עבודה רבה, פעילות ענפה ופוריה, כל זאת בהשראתו והנחייתו של כבוד הנשיא.

משה גורל: קצב הפעילות מאז תחילת כהונת הנשיא מאוד אינטנסיבי.

משה גורל: היקף הפעילות גדל, הוא מלא עניין ותוכן ויש מגמה מתמדת של תנופה ועליה.

משה גורל: פעילות הנשיא בשנה הזאת היתה בכל המגזרים ובכל התחומים.

משה גורל: בית הנשיא לא היה ערוך להיקפים כאלה של פעילות.

משה גורל: הופתענו לטובה מכמות האזרחים הפונים אל נשיא המדינה בכל אחד ואחד מהתחומים שבהם אנחנו עוסקים.

משה גורל: חוברת שמסכמת את שנת הפעילות הראשונה של נשיא המדינה יצאה והועברה לידיעת חברי הכנסת.

משה גורל: האירועים של השנה החולפת והמשברים הפוקדים את מדינת ישראל הן בתחומי החברה והן בתחומי החוץ והביטחון, משפיעים ישירות על סדר יומו של המשכן, על סדר יומו של נשיא המדינה.

משה גורל: ההשלכות הן גם בהגדלת נפח הפעילות בבית הנשיא.

משה גורל: במהלך השנה פעלנו על-מנת לאפשר ולתת בידי הנשיא את הכלים שיאפשרו לו להגשים את אותם יעדים שהציב לעצמו עם בחירתו.

משה גורל: הנשיא מרבה בקיום מפגשים עם רבדי החברה הישראלית על עדותיה, דתותיה וכל גווניה.

משה גורל: הסיורים ברחבי הארץ והמפגשים שנערכו בבית הנשיא הינם עדות לדו-שיח הקרוב אשר הנשיא מקיים ומנהל עם הציבורים המגוונים במדינת ישראל.

משה גורל: באותם מפגשים הנשיא פועל לחיזוק האחדות בעם, לעידוד המצויינות, ההתנדבות ואיחוי הקרעים.

משה גורל: הבית פתוח לכל המגזרים, לכל הסקטורים, לכל האירגונים ולכל המוסדות.

משה גורל: במשכן מתקיימים אירועי תרבות וחינוך, אירועים שוטפים להרחבת המודעות, למורשת ולמסורת ישראל.

משה גורל: תשומת לב מיוחדת מקדיש הנשיא למגזר הערבי.

משה גורל: הוא מרבה בסיורים במגזר הערבי, במפגשים עם ראשי העיריות, עם ראשי הישובים, עם אנשי ציבור ערביים.

משה גורל: אנחנו מתברכים בפעילות חברתית וקהילתית עניפה של אשת הנשיא, הגברת גילה קצב.

משה גורל: היא נוטלת חלק חשוב מאוד בפעילות הממלכתית של הנשיא.

משה גורל: היא מקיימת פעילות התנדבותית נרחבת ביותר גם בתחומי הרווחה, החברה והדאגה לפרט ולקהילה.

משה גורל: הפעילות של הגברת מאפשרת למקד את תשומת הלב הציבורית לנושאים חשובים וייחודיים.

נחום לנגנטל: היא עזרה לנו בנושא בטיחות בדרכים.

משה גורל: אני שמח לשמוע.

משה גורל: בשנה זו הנושא הביטחוני והמדיני עלה והוביל בחיי המדינה.

משה גורל: הנשיא מרבה בביקורים ובמפגשים בתחום פעילות זה הן בצבא והן בכל מוסדות הביטחון.

משה גורל: הוא מקיים, לצערנו, את ביקורי התנחומים אצל משפחות החללים ואצל אזרחים ממשפחות חללי הטרור.

משה גורל: האירועים הקשים באיזור חייבו פעילות מדינית יום יומית במפגשים בנושא המלחמה בטרור, באלימות הגוברת ובאפשרויות של חזרה למשא ומתן מדיני.

משה גורל: הנושאים האלה מהווים את עיקר השיחות שמנהל הנשיא עם נשיאים, עם ראשי ממשלה, עם שרים, עם שגרירים ועם משלחות סולידריות רבות בארץ, ברוסיה, באוקראינה, בגרוזיה ובארצות הברית.

משה גורל: שני הביקורים שקיים הנשיא מאז תחילת כהונתו היו בעלי משמעות הסברתית מאוד מוצלחת הן בתחום המדיני התקשורתי ההסברתי וכמובן במפגש עם הקהילות היהודיות ברחבי ארצות אלו.

משה גורל: הנשיא רואה ביחסים עם יהדות התפוצות נושא בעל חשיבות רבה.

משה גורל: הוא מקדיש מאמצים רבים להידוק הקשר ולקידום הקשר עם העם היהודי ברחבי תבל.

משה גורל: אלו הם מפגשים שוטפים שנערכים בארץ ובחו"ל, תוך הדגשת החשיבות של העמקת הערכים הציוניים, הזיקה לישראל, החינוך היהודי והעלייה לארץ.

משה גורל: בית הנשיא עוסק בפניות הציבור.

משה גורל: זאת אחת המחלקות העסוקות אצלנו בבית הנשיא.

משה גורל: פניות הציבור מכל רחבי הארץ הולכות וגדלות.

משה גורל: אני יכול להגיד שהן הגיעו לפי שניים ופי שלושה בשנה האחרונה בהשוואה לשנים קודמות, דבר שמציב בפנינו אתגר רציני ודורש מיומנות, טיפול מקצועי.

משה גורל: נזקקים רבים פונים אלינו יום יום.

משה גורל: הם רואים בבית הנשיא את המוסד שאליו הם יכולים לפנות ובו הם יקבלו אוזן קשבת.

משה גורל: הם מרגישים שבית הנשיא הוא הכתובת שלהם.

משה גורל: בית הנשיא עוסק גם בנושא ההתנדבות והערכת ההתנדבות בעם.

משה גורל: מידי שנה מוענקים פרסי הנשיא למפעלים שונים, כמו אות הנשיא למתנדב, פרס הנשיא לספרות ועוד נושאים נוספים.

משה גורל: תקציב שנת 2002 מבטא את המשאבים שעמדו לרשות בית הנשיא בשנת 2001 לאחר שבית הנשיא עמד בקיצוץ התקציבי על פי החלטת הממשלה כמו יתר משרדי הממשלה.

משה גורל: תקציב בית הנשיא נערך בעבודת מטה מסודרת, מאורגנת אל מול אגף התקציבים.

משה גורל: הוא משקף את האמצעים שאגף התקציבים מוכן להקצות לנו לשנת 2002.

משה גורל: בית הנשיא יעשה את כל המאמצים לפעול במסגרת אותם משאבים שהמדינה מעמידה לרשותו.

משה גורל: תודה רבה.

ויצמן שירי: אני רואה ש20% מהתקציב זה בעצם תשלומי עבר לנשיאים לשעבר.

ויצמן שירי: אני חושב שנשיא המדינה בתקופה כה קשה לעם הזה מנסה לעשות את המקסימום כדי לאחד את העם.

ויצמן שירי: זה הדבר הכי מרכזי.

ויצמן שירי: הוא צמוד להבטחתו.

ויצמן שירי: הוא לא מתעסק בעניינים שיש בהם הזדהות פוליטית.

ויצמן שירי: יש לו דיעה, יש לו מה להגיד, אבל הוא עוסק באיחוד העם.

ויצמן שירי: אני לא מבין למה ועדת הכספים צריכה לאשר את התקציב של לשכת הנשיא כמו שהיא מאשרת את כל התקציבים של יתר משרדי הממשלה.

ויצמן שירי: יכול להיות שצריך להקים איזו שהיא ועדה שתשב, כי יש עבודה בין חברי הכנסת מול הנשיא.

נחום לנגנטל: מאחר ואני חושב שהתקציב הוא לא רלוונטי אז חבל על הזמן.

ויצמן שירי: אגב, אין ממה להוריד.

נחום לנגנטל: גם אם יקצצו בתקציב בית הנשיא, התקציב הוא דל מאוד.

יעקב ליצמן: צריך לומר שהנשיא הקפיא את שכרו מיוזמתו.

ויצמן שירי: אם אני אבקש להקפיא את שכרי, יקפיאו את שכרי?

ויצמן שירי: לא.

נחום לנגנטל: יש פה בתקציב הכולל תקציב קשיח ששייך לנשיאים לשעבר.

ויצמן שירי: הייתי מצרף לבית הנשיא את כספי האפוטרופוס הכללי.

יעקב ליצמן: הייתי מעביר לו הרבה דברים אם היה אפשר.

נחום לנגנטל: פעילות בית הנשיא זה מן שמורת טבע שקיימת במדינת ישראל מבחינה חברתית.

נחום לנגנטל: יש בית אחד שהציבור יכול להזדהות איתו.

נחום לנגנטל: הכנסת, לדאבוני, לא מהווה בית לאזרחי מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: בהעדר מצב שכזה, בית הנשיא הוא הבית.

נחום לנגנטל: אני שמח שהנשיא לקח על עצמו את זה.

נחום לנגנטל: יש לנו תחושה מאוד מאוד טובה מהימצאו של האדם הנכון במקום הנכון.

נחום לנגנטל: אם היה יותר כסף בקופת המדינה הייתי אומר להשקיע את הכסף שם על-מנת לעשות עוד פרוייקטים מבורכים בתחום האחדות.

נחום לנגנטל: אני בעצמי יזמתי כמה דברים בשיתוף עם בית הנשיא.

נחום לנגנטל: יש פינה חמה במדינה הזאת.

יעקב ליצמן: תודה.

משה גורל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גורל: תקציב משרד הדתות לשנת 2002.

יעקב ליצמן: לפני שנדון על תקציב 2002 אני רוצה לשמוע איפה אנחנו עומדים.

אוחנה: לתקציב הישיבות אדוני מתכוון?

יעקב ליצמן: לחוק הלפרט ול-7 מיליון שקלים.

אוחנה: מאז שישבנו פה לא ידוע לי שקרה משהו או התחדש משהו בשני הנושאים, אולי המנכ"ל יודע.

יעל אנדורן: הכתובת היא לא המנכ"ל.

יעל אנדורן: אנחנו מנסים לעשות פעילויות בין המשרדים.

יעל אנדורן: הנושא הזה נבדק.

יעל אנדורן: עדיין, לצערי, אין תשובה, אבל אני מקווה שבימים הקרובים תהיה תשובה סופית וקונקרטית בנושא הזה.

יעקב ליצמן: התשובה צריכה להיות מקובלת גם על משרד הדתות.

יעל אנדורן: בוודאי.

יעל אנדורן: אנחנו לא נעשה שום דבר בלי תיאום.

אוחנה: תקציב משרד הדתות לשנת 2002 לפי החוברת הכחולה עומד על מיליארד 578.

אוחנה: תקציב המשרד בשנת 2000 היה מיליארד 576, זאת אומרת שווה לתקציב של שנת 2002.

אוחנה: מילה נוספת מעבר לזה לא צריך לומר.

יעקב ליצמן: האם כל מה שאנחנו מדברים על תקציב הישיבות אמור לחזור על עצמו בתקציב 2002?

אוחנה: אמור לחזור.

אוחנה: זה לא קיבל ביטוי בספר.

יעקב ליצמן: יעל, אתם רוצים שנחזור אליכם עם אותה דרישה בשנה הבאה?

יעל אנדורן: מה שאנחנו רוצים זה שתתבצע ביקורת אמיתית במשרד הדתות.

יעל אנדורן: לפי הנתונים של החודש האחרון, מספר התלמידים בישיבות מסתכם ב221 אלף תלמידים.

יעל אנדורן: הבאתי כמה דוגמאות של תעריפים שמראים גידול במספר התלמידים שאני מכירה ממערכת החינוך, שזה תלמידים עד גיל 18.

יעל אנדורן: אם אני אקח לדוגמה אולפנה, אז אולפנה זה תלמידים שקיימים גם במערכת החינוך, כאשר מה שאנחנו רואים זה גידול של למעלה מ-20% במספר התלמידים.

יעל אנדורן: תקציב המדינה לא ערוך לכאלה דברים, אין לנו יכולת לשלם כאלה גידולים, ולכן אנחנו דורשים שמשרד הדתות יעשה בדיקה אם אכן כל התלמידים המדווחים הם תלמידים נמצאים.

יעל אנדורן: מדוח שערך החשב הכללי עולה, שהביקורת שמתבצעת היא לא ביקורת אמיתית.

יעקב ליצמן: לא הבנתי מה זה לא אמיתית.

יעל אנדורן: היא אינה ביקורת מהימנה, היא לא בודקת בצורה נכונה מה שנעשה בישיבות.

יעקב ליצמן: יעל, מה שאני יודע על הביקורת של הישיבות זה שנכנסים לתוך הישיבה, מבקשים מכל אחד להזדהות ע"י כך שמבקשים ממנו להראות תעודת זהות.

יעקב ליצמן: זה לא מקובל בשום מוסד אחר.

יעקב ליצמן: לא ראיתי שבאוניברסיטאות נבדק כל סטודנט.

משה גפני: כראש ישיבה אני צריך להגיש ביקורות של רו"ח חיצוני לרשם העמותות.

משה גפני: למשרד הדתות אני צריך לתת מפה איך מגיעים אלי לישיבה.

אברהם שוחט: כי היו ישיבות שלא היו.

משה גפני: למה 400 עמותות שמקבלות תמיכה ממשרד הקליטה לא צריכות לצרף מפה?

משה גפני: אם כתוב בעמותה אצלי שמטרות העמותה זה בית מדרש, אז אתם אומרים שאסור לי לקבל כסף בגלל שיש לי כולל.

משה גפני: אחרי שמטרטרים אותי כמו שלא מטרטרים אף אחד בשום משרד ממשלתי, אומרים עלי שאני גנב.

משה גפני: מראש מחליטים שאני גנב.

משה גפני: משרד האוצר כל הזמן אומר את זה, ומשרד הדתות מבצע את זה.

משה גפני: מוציאים את האברכים החוצה ולוקחים מכל אחד תעודת זהות.

משה גפני: אני לא מקבל כסף בגלל שאתם במשרד האוצר החלטתם שעל נובמבר ועל דצמבר אין לכם כסף.

משה גפני: אחרי שאני עובר מסע השפלות, עובר את הביקורות הכי גדולות, באה יעל אנדורן, שכולנו מכבדים אותה, ואומרת שהביקורות לא היו נכונות.

יעל אנדורן: לא אני אמרתי.

משה גפני: אחרי כל הדברים האלה אתם אומרים שמנהלי הישיבות הם גנבים.

משה גפני: אם הייתם מוצאים מנהל ישיבה גנב, שאת זה אתם אומרים כל הזמן, למה לא הועמד אף אחד לדין?

משה גפני: יש למישהו ספק שאם היו תופסים מישהו באיזה שהוא דבר שמריח פלילי, הוא לא היה עומד לדין?

אברהם שוחט: לא זאת השאלה.

יעל אנדורן: לא אני זאת שאומרת שהביקורת לא נכונה, יש גורמים חיצוניים שבדקו את זה והם בעצמם אלה שאומרים.

יעל אנדורן: העברנו לפני שנתיים ליועץ המשפטי לממשלה רשימה של ישיבות שראשי הישיבות חתמו על דוחות ובממצאי הביקורת לא נמצאה הישיבה.

יעל אנדורן: למה הם לא הועמדו לדין זאת שאלה טובה, אני מוכנה לשאול אותה בדיוק כמוך, אבל זה ששלחו ביקורת לישיבה והישיבה הזאת לא היתה, עם זה אף אחד לא מתווכח.

יעל אנדורן: אני לא אומרת שכולם גנבים.

יעקב ליצמן: זאת הסיבה שחסרים 87 מיליון שקל?

יעל אנדורן: אני לא אומרת שכל ראשי הישיבות הם גנבים, אפילו לא שהרוב, אבל זה שבחלק מהמקומות היה דיווח לא נכון, זה גם מה שמשרד הדתות מצא.

יעל אנדורן: זה שלא עשו כלום אחרי שמצאו שחלק מהישיבות דיווחו דיווחים לא נכונים, זה גם לא בסדר.

יעקב ליצמן: את אומרת חלק כאילו זה אחוז גדול.

יעקב ליצמן: את מדברת על בודדים.

אוחנה: על מה את מדברת?

יעל אנדורן: אני לא רוצה לבוא עם אצבע מאשימה כלפי עולם הישיבות, אני בטוחה שמרבית הישיבות מדווחות בדיוק כמו שנעשה, אבל אני חושבת, ולכן זאת הסיבה שחסר, שאם היו עושים ביקורת בכל הישיבות והיו אומרים לישיבה שלא דיווחה נכון שלא יתנו לה מעכשיו ואילך וגם יקחו ממנה.

יעל אנדורן: .

יעקב ליצמן: האם את יודעת מהשנה האחרונה על מוסד שבדקתם שהוא לא קיים ושמשרד הדתות לא טיפל בו?

יעל אנדורן: בדוח שבוצע דובר על 200.

יעל אנדורן: יכולים המנכ"ל והשר לאשר.

יעל אנדורן: לפי האומדן של החשב הכללי, שהוא היה אומדן חסר, אם היו מטפלים בממצאים לפי הדוח שלו עצמו, היה ניתן לחסוך 87 מיליון שקל.

אוחנה: את מטעה את כל הציבור שיושב פה.

יעל אנדורן: אני מטפלת בכמה משרדים.

יעל אנדורן: אני מכירה גידול טבעי במערכת החינוך כי אני אחראית גם על התקציב של מערכת החינוך.

אוחנה: אולפנות שייכות למשרד החינוך.

יעל אנדורן: יש פה ישיבות שהן לתלמידים מעל גיל 18.

יעל אנדורן: אלה תעריפים שיש בהם גידול של למעלה מ-10%.

יעל אנדורן: יכול להיות שכל ה-10% האלה או חזרו בתשובה או נולדו למערכת, אבל זה צריך להיבדק.

יעל אנדורן: אם מישהו מאמין שהגידול בכל המערכת הזאת הוא 10% או למעלה מ-10% כל שנה, אני מרשה לעצמי להגיד שזה נראה לי בעייתי.

משה גפני: איך הגידול הוא של 10%?

יעל אנדורן: אני יכולה להראות לך.

יעקב ליצמן: במשרד הדתות יש גם מכללה לחינוך.

יעקב ליצמן: האם גם לשם שלחתם מבקר?

יעל אנדורן: עכשיו אנחנו בודקים איך יכול להיות שמספר התלמידות באולפנות עלה מ-15 אלף ל-21 אלף.

יעקב ליצמן: במקום לשאול את השאלות האלה בדיון על משרד החינוך, את שואלת את זה פה?

יעל אנדורן: אני יכולה לתת דוגמה של כולל עד גיל 65, שמספר התלמידים עלה מינואר 2001 לדצמבר 2001 מ-39 אלף 300 ל-42 אלף 430.

יעקב ליצמן: מה הגידול?

יעל אנדורן: 8%.

יעל אנדורן: בשום סעיף אחר בתקציב המדינה אנחנו לא מקבלים כאלה גידולים משמעותיים.

יעל אנדורן: יכול להגיד שר הדתות מה שהוא רוצה, אבל יש נתונים מביקורות שבוצעו משנת 1997, משנת 1998.

יעל אנדורן: אני מוכרחה להגיד שהיה לנו שיתוף פעולה מצויין איתו, הוא האמין בדיוק כמונו שצריך לעשות את הבדיקה.

אוחנה: גם היום אנחנו עושים.

יעל אנדורן: אני חושבת שלכולנו סביב השולחן הזה יש אותו אינטרס.

יעל אנדורן: אני לא חושבת שאנחנו אמורים להיות חלוקים על כך שמי.

יעל אנדורן: .

יעקב ליצמן: על זה אין ויכוח.

יעל אנדורן: לכולנו אמור להיות אותו אינטרס, שרק מי שקיים במערכת יקבל תקציב.

אוחנה: אני לא מתכוון לפגוע במישהו אישית, אבל אני רוצה למחות על כך שיעל אמרה שאין ביקורת אמיתית.

אוחנה: כשיעל אומרת שאין ביקורת אמיתית, זאת אומרת שיש ביקורת שקרית.

אוחנה: אין שני מצבים.

אוחנה: בכל תפקידי הקודמים וגם בתפקידי הנוכחי עשינו ביקורת אמיתית.

אוחנה: הביקורת שנעשית משנת 1998, סוף 1997, מתואמת עם משרד האוצר.

אוחנה: השפלה כזאת לא היתה ואיננה.

אוחנה: אין אח ורע לסוג ביקורת שבאים למוסד ומזהים את האברך על פי תעודת זהות, על פי צבע הזקן.

אוחנה: הסכמנו להשפלה הזאת.

אוחנה: בשנת 2000 נעשו ביקורות ב50% מכל המוסדות.

אוחנה: נאמר פה שלא נעשו ביקורות בכל המוסדות.

אוחנה: אי אפשר לבקר בכל המוסדות.

אוחנה: אין שום משרד ממשלתי שהגיע ל-50% ביקורת.

יעקב ליצמן: בדקתם תביעות אצבעות?

אוחנה: זה עוד לא.

אוחנה: אף אחד לא יכול לבוא בטענות שאנחנו לא מבקרים.

אוחנה: תמיד נהיה חשודים, זה לא יעזור.

אוחנה: מכיוון שאנשים מסתכלים עלינו כעל חשודים, כעל פרזיטים, אני עושה קצת יותר ממה שנדרש על-מנת להוכיח שאנחנו לא כאלה.

אוחנה: אמרת, יעל, שהיו 200 מוסדות שמצאו שהם לא בסדר.

אוחנה: החשב הכללי ביקר את עצמו.

אוחנה: בא אגף תקציבים.

אוחנה: .

יעל אנדורן: בפירוש לא.

יעל אנדורן: חבל, אל תגיד את זה.

אוחנה: בגלל שהחשב הכללי לא סיפק סחורה, הם נכנסו לפאניקה וחסמו 200 מוסדות.

אוחנה: בסוף, כל 200 המוסדות שוחררו.

אוחנה: אנחנו קיבלנו עלינו את הדין ואפילו קנסנו את המוסדות מבלי לבדוק.

אוחנה: היינו פושעים כלפי עולם התורה.

אוחנה: החשב הכללי ביקר את עצמו.

יעל אנדורן: האם אתה אומר שהחשב הכללי חזר בו מהדוח שהוא הגיש?

יעל אנדורן: את זה לא ידעתי.

אוחנה: כל 200 המוסדות שוחררו.

יעל אנדורן: יצא דוח מאוד חריף.

יעל אנדורן: אגב, זה לא נכון שאגף תקציבים יזם.

אוחנה: החשב הכללי הוציא דוח.

אוחנה: אנחנו לא ראינו לנכון להגיב על הדוח.

אוחנה: קיבלתי את ההמלצות כפי שהן.

אוחנה: אותם 200 מוסדות שנחסמו - שוחררו.

אוחנה: כמו שהמנכ"ל כרגע מאשר, נשארו 2,3 מוסדות שעדיין לא שוחררו, הם עדיין נבדקים.

יעל אנדורן: האם בעקבות זה ששוחררו חלק מהמוסדות הוחלט לנקוט איזו סנקציה?

אוחנה: נקטנו סנקציות מבלי לבדוק.

אוחנה: פעלנו במשרד בצורה לא נכונה, כי קנסנו מבלי לבדוק אם נכון או לא נכון.

אוחנה: ביקורת יכולה להיות גם בבית ספר ביום שהתלמידים נמצאים בטיול.

משה גפני: הביקורת באה בפורים.

אוחנה: מאותו רגע שקבענו שאחוז מסויים נעדרים קנסנו את המוסדות, רק אחרי כן בדקנו מה קרה.

יעקב ליצמן: עשיתם את זה בתיאום עם החשב הכללי?

אוחנה: בוודאי.

אוחנה: אמרתי שתוך 24 שעות אני רוצה כללים וסנקציות.

אוחנה: אכן כך היה.

אוחנה: מיד הפעלנו את הסנקציות האלה.

אוחנה: מתוך ה-200 מוסדות אני לא יודע על אף מוסד שנתפס או שיש חשדות כלפיו.

אוחנה: יעל, כשאת מביאה דוגמה של אולפנה, אז לפחות תסבירי שאולפנה זה לא במשרד הדתות, זה במשרד החינוך.

יעל אנדורן: אני הצבעתי על אולפנה במשרד הדתות.

אוחנה: גידול של 8% באברכים זה דבר מקובל, אנחנו מברכים על כך.

אוחנה: אנחנו במשרד פתוחים ומוכנים לעשות כל ביקורת.

אוחנה: אף פעם לא מנענו ביקורת, תמיד שיתפנו פעולה ונשתף פעולה.

אוחנה: אנחנו עושים הכל כדי לבקר ולבדוק שאכן לא יהיו בינינו, חלילה, עגבניות רקובות.

יהושע ישי: יש גידול של עשרות אחוזים באולפנה, אבל זה דבר שניתן לבדיקה במסגרת משרד החינוך.

יהושע ישי: בכל שאר הסעיפים האחרים הגידול הוא במספר אחוזים בודדים, לא בעשרות אחוזים.

יהושע ישי: צריך לקחת את זה בחשבון בשים לב שהתעריפים פחתו לסדר גודל של אחוז וחצי עד שני אחוז.

יהושע ישי: למרות ההפחתה בתעריפים עדיין חסר תקציב.

עופר חוגי: יעל, אם תסתכלי על משרד החינוך, תראי שיש גידול גדול מאוד במעיין החינוך התורני מול החינוך העצמאי.

יעל אנדורן: לא בכאלה סידרי גודל.

עופר חוגי: תבדקי.

יעל אנדורן: אני מכירה את המספרים.

עופר חוגי: תיקחי את מה שקרה במשרד החינוך ותשליכי את זה על משרד הדתות.

עופר חוגי: מה קרה במשרד החינוך?

עופר חוגי: במעיין החינוך התורני נשאר אותו בסיס מ-1999 עד 2002.

עופר חוגי: בשנת 1999 הבסיס היה 160 מיליון והשנה זה 172 מיליון.

עופר חוגי: אם תראי את התקציב של משרד הדתות, אז התקציב בשנת 1999 הוא אותו תקציב בשנת ב-2002.

עופר חוגי: במשרד הדתות היה גידול של מספר התלמידים באופן ראלי.

עופר חוגי: המקרה של ילודה וגידול טבעי זאת תופעה.

עופר חוגי: מה אתם עושים?

עופר חוגי: במקום לתקצב את משרד הדתות כמו שצריך ושהילדים האלה יקבלו מימון, אתם אומרים "לא, אנחנו נוריד בבסיס ונסחט את חברי הכנסת החרדיים במהלך השנה".

עופר חוגי: תסבירי לי למה מתחילת השנה, כשאת יודעת שאת צריכה לשלם בבסיס התקציב כמעט 160, 200 מיליון שקל יותר, את מתקצבת פחות.

יעל אנדורן: מכיוון שיש כאלה שיעורי היעדרות ולא מתבצע איתם כלום, יש לי יסוד סביר להניח..

עופר חוגי: לא שמעתי שיש ביקורת על היעדרות מבתי הספר.

עופר חוגי: בואי נבדוק בבית ספר הטכנולוגי, בבתי הספר התיכוניים.

עופר חוגי: את עושה שם ביקורת?

עופר חוגי: בבתי הספר התיכוניים יש היעדרות של 2,3 תלמידים בממוצע, בבית הספר הטכנולוגי 50% לא באים.

עופר חוגי: יש מישהו שאמר לא לתקצב אותם?

עופר חוגי: האם מישהו במשרד החינוך עצר את התלמידים?

עופר חוגי: האם יש מישהו במשרד החינוך ששלח מבקרים ובדק את תעודות הזהות של הילדים?

יעקב ליצמן: יעל, מתי היתה הפעם האחרונה שבדקתם את אוניברסיטת תל-אביב?

יעל אנדורן: את אוניברסיטת תל-אביב לא אנחנו מתקצבים, ות"ת מתקצבת לפי מספר מסיימים.

עופר חוגי: אני מדבר איתך על בתי הספר התיכוניים.

עופר חוגי: מה ההבדל בין ישיבה, שילדים לומדים עד כיתה י"ב ושאליהם את שולחת פעמיים בשנה מבקרים, לבתי הספר הטכנולוגיים והתיכוניים, שלשם את לא שולחת ביקורת?

עופר חוגי: מכיוון שחסר לכם כסף אתם עוצרים את הכסף ואומרים שהדתיים גנבים.

עופר חוגי: זה הכי קל להגיד.

עופר חוגי: איפה חברי מהמפד"ל?

עופר חוגי: איפה נחום לנגנטל?

עופר חוגי: האולפנות שייכות לזרם שלו.

משה גפני: כשמדברים על תקציב הישיבות, צריך לזכור שחלק גדול מהישיבות הן לא ישיבות ששייכות לציבור החרדי.

משה גפני: אבו תמיד אומר ברדיו ובטלוויזיה שיש 220 אלף תלמידים שלא משרתים בצבא.

אבשלום וילן: אבו מכיר את המספרים.

אבשלום וילן: אמרתי שמרביתם.

עופר חוגי: מה ההבדל בין כולל שיושבים שם חוקרים, כותבים ולומדים תלמוד, לחוג תלמוד באוניברסיטת בר-אילן?

אברהם שוחט: כי זאת אוניברסיטה, כל סטודנט משלם שכר לימוד.

עופר חוגי: ובכמה המדינה משתתפת?

אברהם שוחט: תשאל אותי, אל תשאל את יעל שאלה כזאת.

אברהם שוחט: היא צריכה לענות לך על ההבדל בין אוניברסיטה לישיבה?

עופר חוגי: אני מדבר על היחס.

עופר חוגי: אתה מסתכל על תלמיד שלומד בבר-אילן כתלמיד ועל אברך שלומד בכולל כגנב.

עופר חוגי: שולחים מבקרים כל שני וחמישי ואומרים לו "איפה אתה נמצא, לאיפה הלכת, כמה ימים היית".

עופר חוגי: את זה צריך להוריד מהשורש.

יעקב ליצמן: אם רואה חשבון לא יבוא עם ממצאים מחשידים אז לא יקבלו אותו.

יעקב ליצמן: אם רואה חשבון יגיד שהוא לא מצא שחיתות, יגידו שהוא מגמתי והוא לא מקובל.

עופר חוגי: דה-הרטוך הזדעק להגיע לוועדה כדי לעשות קריטריונים מיוחדים.

עופר חוגי: כשאני שואל אותו למה לאוניברסיטאות אין קריטריונים, הוא אומר לי שאין לו זמן, אין לו מספיק כוח אדם.

עופר חוגי: לאוניברסיטאות אין זמן, אבל לחרדים יש את כל הזמן, הם הגנבים הגדולים של המדינה.

עופר חוגי: בושה וחרפה.

אמנון דה-הרטוך: אני רפרנט לענייני דתות, זה התפקיד שלי.

אמנון דה-הרטוך: באתי לשמוע על התקציב של משרד הדתות.

עופר חוגי: תראו מה קורה עם התארים באוניברסיטאות, אין שם קריטריונים.

אבשלום וילן: עצרו למעצר בית את יושב-ראש הסתדרות המורים.

אבשלום וילן: מה אתה אומר שלא מטפלים?

אבשלום וילן: מטפלים.

אבשלום וילן: אף אחד לא אמר שעולים עליו או יורדים עליו.

עופר חוגי: אין הבדל בין אדם שלומד תלמוד בישיבה ובין אדם שלומד תלמוד באוניברסיטת בר-אילן.

עופר חוגי: זה לא בסדר שאחד מקבל 60 אלף שקל ואחד מקבל 6000 שקל.

עופר חוגי: גם במבני דת יש קריטריונים.

עופר חוגי: מה קרה?

עופר חוגי: משנת 1999 לא בנו לא מקווה ולא בית כנסת.

עופר חוגי: למה?

עופר חוגי: בזכות הקריטריונים.

אבשלום וילן: איפה לא בנו מקווה?

עופר חוגי: תקציב 1999 לא נוצל כי יש קריטריונים.

עופר חוגי: אחרי שכבר יש קריטריונים, אומרים לך "חכה עד שיבוא רואה חשבון לבדוק את המקווה".

עופר חוגי: איפה נשמע כדבר הזה?

עופר חוגי: במשרד השיכון יש פרוצדורה כזאת?

עופר חוגי: זה רק בגלל שזה משרד הדתות.

עופר חוגי: אתם יודעים כמה השקיעה המדינה בבתי המשפט?

עופר חוגי: בין 300 ל-400 מיליון שקל.

עופר חוגי: בתי הדין הרבניים צריכים להיות בסימטאות, במקומות אפלים.

עופר חוגי: למה?

עופר חוגי: לזה לא צריך כסף?

עופר חוגי: זה לא שירות לאזרח?

עופר חוגי: זה אזרחים סוג ב'?

עופר חוגי: הדברים חמורים מאוד.

עופר חוגי: משרד המשפטים ומשרד האוצר הם נגד משרד הדתות.

אמנון כהן: אני מרגיש שכל הקבוצה של החרדים שנמצאת כאן נמצאת באיזו שהיא מגננה.

אמנון כהן: אני לא חושב שכשדנים בכל משרד ממשלתי אחר מרגישים את זה.

אמנון כהן: יכול להיות שיש קבוצה כזאת או אחרת שמנצלת לרעה את החוק, אבל אל לנו להשליך על הכלל.

אמנון כהן: בדיקת תעודות זהות, העמדת האנשים בשורה הם דברים לא מקובלים.

אמנון כהן: אפשר לבדוק בדרכים אחרות.

אמנון כהן: אנחנו גם לא מבקשים שבכל תיכון או בית ספר ייכנסו מבקרים לכיתה ויבדקו מי הגיע ומי לא הגיע.

אמנון כהן: הייתי עכשיו בוועדת העליה והקליטה.

אמנון כהן: מבקר המדינה כתב שיש ניצול לרעה של סל הקליטה של עולים חדשים שמגיעים.

אמנון כהן: יש אחוז מסויים שמנצל לרעה את הנושאים האלה, הדברים צריכים להיבדק, אבל אל לנו להגיד שכל העולים שמגיעים לארץ מנצלים לרעה את סל הקליטה.

אמנון כהן: הרבה מאוד אנשים נזקקים לשירותים של בתי הדין הרבניים, אבל המקומות לא ראויים מבחינה פיזית.

אמנון כהן: אני מבקש מכבוד השר להכין תוכנית בקשר למבנים שנותנים שירות לאזרח.

אמנון כהן: פעם אחת צריך לעשות תוכנית פריסה ארצית.

אמנון כהן: על זה צריך להלחם.

אמנון כהן: כל אחד שמגיע לשם צריך לקבל את השירות שלו.

אמנון כהן: נושאים של גירושין בין בעל לאישה לוקחים הרבה מאוד זמן.

אמנון כהן: יש מקרים של 7,8 שנים.

אמנון כהן: אינני יודע למה צריך לחכות 7,8 שנים כדי לקבל גט.

יגאל ביבי: אין דבר כזה.

יגאל ביבי: הלוואי וכל המערכות המשפטיות היו כמו בתי הדין.

יגאל ביבי: זה מקסימום חודש, חודשיים או חצי שנה.

אוחנה: יכול להיות שיש מקרים בודדים.

אמנון כהן: אני מדבר עם הרב בן-דהן על מקרים שנמשכים כבר 7,8 שנים.

אמנון כהן: אולי אלה מקרים בודדים, אבל יש מקרים כאלה.

אמנון כהן: אני מבקש שכבוד השר יתייחס לסעיף שעוסק בפעולות לקליטה רוחנית שלא מתוקצב משנת 2000,2001 ו-2002.

אמנון כהן: אני חושב שהפעילות הזאת היתה מאוד מבורכת.

אמנון כהן: היא היתה בשיתוף משרד הדתות ומשרד הקליטה.

אמנון כהן: הרבה מאוד יהודים שמגיעים לארץ רוצים לדעת על יהדות, על מסורת.

אמנון כהן: אני חושב שצריך לתקצב.

אמנון כהן: אני רוצה לשמוע מהשר מדוע בשנה הזאת, שנת 2002, לא היה שקל בתקציב הזה.

אמנון כהן: בסעיף שעוסק בוועדה הבין משרדית להקמת מבני דת אני רואה רק 2.5 מיליון, כאשר בשנת 2000 היה 30 מיליון.

אמנון כהן: מה קורה עם זה?

אמנון כהן: מה קורה עם הצעת תקציב 2002?

אמנון כהן: האם אין צורך בהקמת מבנים, בשיפוץ בתי כנסת או הכנת בתי כנסת?

אמנון כהן: יש אלי הרבה מאוד פניות מעולים חדשים, שמאוד רוצים להתפלל ואין באפשרותם לבנות את המבנים האלה.

אמנון כהן: אני רוצה שיושם דגש בנושא של קליטת עליה, כלומר להכניס קצת פן של זהות יהודית.

אמנון כהן: הנושא של השתתפות בתקציב דתות 40% ו-60% מהעירייה מהווה בעיה קשה מאוד למועצות הדתיות כאשר עיריות קורסות.

אמנון כהן: מדוע החלוקה לא יכולה להיות כמו כל משרדי הממשלה, חלוקה של 75% ו-25%?

יעקב ליצמן: השר מסכים לזה, צריך לתת לו רק כסף.

אבשלום וילן: עופר, אתה שאלת למה שמגיעים לתקציב משרד הדתות או עוסקים בחרדים זה מלווה תמיד בסערות, בהאשמות חמורות על גניבות.

אבשלום וילן: תביא לנו דוגמאות למה לבדוק את האקדמיה, את האוניברסיטה העברית, את מכון ויצמן וכו'.

אבשלום וילן: נניח כולנו נהפוך להיות חרדיים, כולנו נלמד בישיבות, מי יחקור במכון ויצמן?

אבשלום וילן: אנחנו נגיע עד אבסורד.

אבשלום וילן: השאלה היא עניין של מספרים.

אבשלום וילן: ב1948 היו כמה אלפים של בחורי ישיבות.

אבשלום וילן: אם ב1996 למדו בישיבות 159 אלף איש.

אבשלום וילן: .

יגאל ביבי: עזוב, יש 41 אלף בחורי ישיבות.

אבשלום וילן: נכון ליוני 2001 למדו בישיבות 210 אלף 383.

אבשלום וילן: זה גדל כמעט ב-30%.

יגאל ביבי: אבו, יש פה הטעיה, יש 41 אלף בחורי ישיבות.

אבשלום וילן: ממשלת ארצות הברית לא מחלקת דולרים לאלה שיושבים ולומדים בברוקלין.

משה גפני: אתה יודע כמה לומדים בארצות הברית?

אבשלום וילן: למה 5 איש זה כולל?

אבשלום וילן: אנחנו סגרנו את כל בתי הספר היסודיים והלכנו לבתי ספר איזוריים.

אבשלום וילן: למה הם מקבלים תמיכה?

אוחנה: התמיכה היא פר תלמיד.

אבשלום וילן: אבל מבנה כדי ללמוד צריך ומשכורת למורה צריך.

משה גפני: המשמעות של כולל בקו עימות היא, שלומדים בבית הכנסת בישוב.

משה גפני: מה שהממשלה נותנת זה פר תלמיד, לא משנה איפה הוא נמצא.

משה גפני: הוא רק צריך להגיד איפה הוא לומד ולשם שולחים את הביקורת.

משה גפני: משרד הדתות לא בונה כיתה אחת.

אבשלום וילן: אני הייתי מבטל את משרד הדתות ומעביר את כל הישיבות למשרד החינוך.

אבשלום וילן: תלמידי ישיבות חרדיות בקושי לומדים מתמטיקה ואנגלית.

אבשלום וילן: איפה ההכשרה לחיים?

אבשלום וילן: יכולתם להשתלט על כל שוק התכנות, להביא מיליארדים של שקלים ודולרים, אבל לזה צריך תשתית.

אבשלום וילן: אם 210 אלף תלמידי ישיבות ועוד 9700 אברכים היו לומדים גם לימודים חיצוניים ומגיעים עם תשתית סבירה של ידע, כל פניה של מדינת ישראל היו נראים אחרת.

יעקב ליצמן: אנחנו נשמח להעביר את זה לשמחון.

אבשלום וילן: זה לא שייך לשמחון.

אבשלום וילן: 3 שבועות עד חודש ימים אי אפשר להעביר לאזרחי ישראל כספים בגלל שאתם החלטתם שסילבן שלום לא מקיים התחייבויות בייגה באישור התקציב הקודם.

אבשלום וילן: אחר כך אתם לא מבינים למה הזעם הציבורי הוא כל כך גדול.

אבשלום וילן: למה מגדל הכותנה החרדי מחפץ חיים לא מקבל את הכספים המגיעים לו כדין?

אבשלום וילן: הוא לא יכול לגמור את השנה משום שאתה מחזיק את שר האוצר בגרגרת.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: אחרי זה אתם שואלים למה תוקפים אתכם.

יעקב ליצמן: משרד האוצר אומר שאין לו כסף.

יעקב ליצמן: אם אין לו כסף, צריך לבדוק למה לנושאים שהוא כן מביא לכאן יש כסף.

יעקב ליצמן: השאלה מה עדיף על מה.

יעקב ליצמן: הוא התחייב בתקציב המדינה לתת פר ראש כך וכך כסף.

יעקב ליצמן: חסרים חודשים וחצי.

אבשלום וילן: האם את מה שמופיע בחוברת 2001 בחורי הישיבות לא קיבלו?

יעקב ליצמן: נכון.

אבשלום וילן: בגלל זה אתה רוצה שכל המדינה תסבול?

יעקב ליצמן: התפקיד של ועדת הכספים הוא לומר למה למשהו אחד יש כסף ולשני אין.

יעקב ליצמן: יושב-ראש ועדת הכספים בודק את זה.

יעקב ליצמן: הוא מנסה שבועיים לבדוק עם אגף התקציבים, עם המנכ"ל, עם שר האוצר, עם שר הדתות, עם ראש הממשלה ועם אורי שני.

יעקב ליצמן: יושב ראש ועדת הכספים מנסה להגיע לחקר האמת.

יעקב ליצמן: אחרי שקיבלתי מכתב מהיועצת המשפטית של מרצ..

אבשלום וילן: אני לא חושב שהדרך המשפטית היא לטפל בדברים.

יעקב ליצמן: אתה צריך לבוא בטענות ליוסי שריד, לא אלי.

אבשלום וילן: ביקשתי לזמן אותך ואת שר האוצר ללשכתו של יושב-ראש הכנסת כדי לגמור את הסיפור.

אבשלום וילן: לא יכול להיות מצב שאזרחי מדינת ישראל יהיו בני ערובה.

אבשלום וילן: אולי אתם צודקים בדרישה שלכם, אבל אי אפשר להעניש את כל המדינה.

יעקב ליצמן: אנחנו נקבל את ההחלטה שלך לפנות ליושב-ראש הכנסת כדי שיזמן אותי ואת שר האוצר.

אברהם שוחט: אני תומך בכל מילה שאמר אבו.

אברהם שוחט: כל הסיפור של העיכוב הוא לא בסדר.

אברהם שוחט: אני לא מסתיר את דעתי, שאם יש מחוייבות לשלם אז צריך לשלם.

אברהם שוחט: אני לא רוצה להתייחס למספרים של הגידול שהביאה יעל בתוך השנה.

אברהם שוחט: אני חושב שצריך לקרוא בספר התקציב את הגידולים.

אברהם שוחט: אני אקח רק את אותה אוכלוסייה, שבגין קבלת הכסף אסור לה לעבוד.

אברהם שוחט: לא מעניין אותי תלמידות האולפנא של בני עקיבא שמקבלות עוד 200 שקל לחודש לעומת תלמיד תיכון שלומד בערד ולא מקבל.

אברהם שוחט: כל זה סיפור נפרד.

יהושע ישי: אין לשניהם אותה עלות.

עופר חוגי: הבת באולפנה נמצאת בפנימייה.

אברהם שוחט: אני מדבר על אותם 85 אלף שהם בכוללים יום מלא, חצי יום, או בישיבה גבוהה.

יגאל ביבי: לא.

יגאל ביבי: מדובר על 41 אלף.

אברהם שוחט: מדובר באלה שלומדים בישיבה גבוהה ואסור להם לעבוד, ובאלה שלומדים חצי יום בכולל.

אברהם שוחט: מבחינתי יש 85 אלף איש שאסור להם לעבוד כי הם מקבלים עזרה מהמדינה.

אברהם שוחט: חלקם הגדול הופך להיות בעלי משפחות והעזרה שניתנת היא לא העזרה הזאת בלבד.

אברהם שוחט: המספרים האלה גדלו ב-50% ב-5 שנים.

אברהם שוחט: אם תיקחו את מספר התלמידים בכולל יום שלם, אז ב-1996 זה היה 27 אלף, ב-2001 זה היה 42 אלף.

אברהם שוחט: יש חוט מקשר בין הפירסומים על העוני בבני-ברק לבחורים האלה.

אברהם שוחט: אלה המספרים שיוצרים את העוני בבני-ברק ומורידים, בין השאר, את מדינת ישראל למצב של עוני בלתי נסבל.

אברהם שוחט: כל הפרוצדורה הזאת, שכל מי שרוצה הולך לישיבה ומנהל אורח חיים שאסור לו ללכת לעבוד, חייבת להיפסק.

אברהם שוחט: חלק מהם לא יושב בישיבות כי הוא לא מסוגל ללמוד שם, וחלק אחר עובד עבודה לא מדווחת כדי לקיים את עצמו.

אברהם שוחט: הדבר הזה חייב להיפסק.

אברהם שוחט: אני לא אומר שבישיבות לא צריכים להיות אנשים גדולים בתורה, שיכולים ללמוד ולהשאר 10 ו-15 שנים.

אברהם שוחט: זה בסדר.

יעקב ליצמן: תעשו מה שאתם רוצים עם מי שלא לומד.

אברהם שוחט: מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה את המספרים האלה שישנם כאן.

אברהם שוחט: אני שמח שהדיון מתקיים אחרי הפירסום על בני ברק.

אברהם שוחט: אם תקרא טוב את הפירסום אתה תראה שב-7 ערים מתוך 10 היתה ירידה בעוני, ואילו בירושלים ובבני-ברק היתה עליה גדולה.

אברהם שוחט: אנחנו כמו עיוורים מסתכלים על העניין הזה.

אברהם שוחט: לכם כאנשים פוליטיים יש אינטרס בדבר.

יעקב ליצמן: שיהיה עוני?

אברהם שוחט: אין לכם אינטרס שיהיה עוני, יש לכם אינטרס שהמספרים יהיו גדולים ככל האפשר כי זה יוצר השפעה פוליטית, זה יוצר הרבה מאוד דברים שנוחים לכם.

אברהם שוחט: אתם גורמים בעניין הזה עוול לילדים ולאנשים.

אברהם שוחט: אם אתם חושבים שממשלת ישראל או הציבור החילוני יוכל לתת תשובה לעוני הזה דרך תקציב המדינה – אתם פשוט טועים.

יעקב ליצמן: מה המסקנה?

אברהם שוחט: אתם צריכים להבין שמספר התלמידים בישיבות חייב להיות מוגבל.

אברהם שוחט: אני לא נכנס אם זה צריך להיות 4000 במחזור, 2000 במחזור או 1000 במחזור.

אברהם שוחט: אני יודע מה משך הלימוד הממוצע שם.

יעקב ליצמן: גם לסטודנטים.

אברהם שוחט: בוודאי.

אברהם שוחט: משך הלימוד הממוצע של סטודנט עם תואר שני הוא 5-6 שנים.

יעקב ליצמן: אתה מגביל אותנו בכמות?

אברהם שוחט: אני מגביל בכמות את מספר הלומדים.

אברהם שוחט: יש שתי אפשרויות: או שהציבור הישראלי לא יוכל להסכים לעניין הזה ויקיא אתכם החוצה מתוך העניין, או שבמקום 80 אלף איש יהיו לכם 200 אלף איש שלא עובדים ויבוא מישהו אחרי הלפרט ויעשה תיקון לחוק הלפרט שזה לא יהיה 800 שקל מהילד החמישי אלא 2000 שקל לילד והמדינה תתרושש.

אברהם שוחט: התוצאה של הדברים האלה זה בני ברק.

אברהם שוחט: 50% גידול ב-5 שנים אלה המספרים שצריכים להסתכל עליהם.

אברהם שוחט: אתם יודעים בדיוק כמו כל אחד אחר שיושבים שם אנשים שלא מסוגלים בכלל ללמוד.

אברהם שוחט: במקום להפוך את זה לדבר איכותי, זה הופך לדבר פוליטי של יצירת כוח פוליטי.

אברהם הלפרט: מאז קיומו של העם היהודי היה שבט הלוי שישב ולמד ולא התעסק בשום תעסוקה אחרת.

אברהם הלפרט: הדבר הזה היה אפילו במצרים, שכולם היו חייבים לעבוד עבודת פרך חוץ משבט הלוי שלא עבד.

אברהם הלפרט: פרעה לא פגע בהם ונתן להם להמשיך את לימודיהם.

אברהם הלפרט: שבט הלוי היה הנשמה של העם היהודי.

אברהם שוחט: אבל אצלנו גם ראובן, גם לוי, גם שמעון, גם יהודה לומדים.

אברהם שוחט: כולם לומדים.

אברהם הלפרט: כשהייתי ילד קטן הייתי שומע את תנועות הנוער שרות: "ארץ ישראל בלי תורה היא כמו גוף בלי נשמה.

אברהם הלפרט: "

אברהם שוחט: על תטיף לי.

אברהם הלפרט: אני לא מטיף לך, אני אומר את המציאות.

אברהם הלפרט: ברוך ה' עולם התורה שוקם במדינת ישראל.

אברהם הלפרט: אני אומר את זה לזכותה של מדינת ישראל.

אברהם הלפרט: אתה הולך ומבקר את זה שקיימים בארץ ישראל 40 אלף אברכי כוללים, שזה פחות מאחוז מהאוכלוסייה של העם היהודי.

אברהם הלפרט: מה כל כך רע בחצי אחוז הזה שלומד תורה?

אבשלום וילן: על מה אתה מדבר?

אבשלום וילן: תראה את המספרים.

אבשלום וילן: 220 אלף בחורי ישיבות.

אברהם הלפרט: מה, אתה לוקח אולפנות ותלמידי תיכון?

אבשלום וילן: כל אחד מקבל את השקל שלו.

אברהם הלפרט: אני רוצה להתייחס לדבריו של אבו וילן על כך שיושב-ראש הוועדה מחזיק בגרוגרת את כל המדינה ולא מעביר תקציבים.

אברהם הלפרט: לפני שנה בדיוק באנו לבייגה שוחט, שהיה אז שר אוצר, ואמרנו "התקציב של הישיבות הוא לא ראלי, חסרים 250 מיליון שקל.

אברהם הלפרט: למה אתם לא מתקצבים את התקציב בצורה ראלית".

אברהם הלפרט: מה בייגה אמר?

אברהם הלפרט: "רבותי, כמה שייחסר פר גולגולת אתם תקבלו.

אברהם הלפרט: " זה נכון, בייגה?

אברהם שוחט: נכון.

אברהם הלפרט: מה קרה?

אברהם הלפרט: כל מה שאמרנו לפני שנה התאמת.

אברהם הלפרט: מה זה חלק מהגידול הגדול שמדברים עליו כאן?

אברהם הלפרט: אם יש זיופים אז יש את משטרת ישראל.

אברהם הלפרט: מה הסיבה האמיתית?

אברהם הלפרט: בשנים עברו משרד הדתות לא היה מתוקצב כראוי, לא היה נשאר לישיבות, ולכן חלק מהישיבות לא היו מעדכנות רשימות, אלפי תלמידים לא היו קיימים בישיבות.

אברהם הלפרט: בייגה יודע את זה.

אברהם הלפרט: בא האוצר ואמר "לא, אנחנו רוצים שהכל יהיה ממוחשב.

אברהם הלפרט: " בסדר, אם רוצים שהכל יהיה ממוחשב חייבים לשלם בצורה ראלית.

אברהם הלפרט: חסרים 250 מיליון שקל שבייגה הבטיח שהוא ישלם.

אברהם הלפרט: כאשר אנחנו מגיעים לחודש נובמבר, דצמבר ואין תקציב, מתחילים להגיד שאנחנו רמאים, גנבים.

אברהם הלפרט: אנחנו התרענו על זה לפני שנה.

אברהם הלפרט: מרעיבים עשרות אלפי תלמידים.

אברהם הלפרט: הייתי רוצה לשמוע ממך, אבו, אם לא היו מעבירים לקיבוצים את התקציב שמגיע להם כמה חודשים, מה היית אומר?

אבשלום וילן: אין תקציב לקיבוצים, אנחנו שולחים אותם לעבוד.

אפי אושעיה: אם המדינה החליטה לתקצב אותם – שתשלם.

אברהם הלפרט: אם היה איזה שהוא גוף, אבו, שלא היו מעבירים לו כספים שהובטחו לו, מה היית רוצה שהיושב-ראש יעשה?

אבשלום וילן: שיצביע אי-אמון בממשלה, שיעזוב את הקואליציה.

אבשלום וילן: למה הוא מחזיק בני-ערובה?

אברהם הלפרט: 3 שנים לא עודכן תקציב הישיבות.

אבשלום וילן: המנכ"לית של משרד החינוך אמרה שאתם מקבלים ב-20% יותר ממוסדות חינוך אחרים.

אברהם הלפרט: לא רק שהתקציב לא עודכן, אלא באה סגנית הממונה על תקציב המדינה באוצר ואומרת שמקצצים בשנה הבאה עוד 5.5% מתקציב הישיבות.

אברהם הלפרט: בישיבות אפשר לעשות מה שרוצים: להרעיב את התלמידים, להרעיב את האברכים.

אברהם הלפרט: אפשר לעשות כל ביקורת שרוצים, אבל להוציא את כל האברכים למסדר כמו שעושים לפושעים ולזהות כל אחד לפי התמונה שמופיעה בתעודת זהות זה דבר שלא ייעשה.

אברהם הלפרט: זאת פגיעה נוראה בעולם הישיבות, בראשי הישיבות, בכל עולם התורה.

אברהם הלפרט: לא נעבור על זה בשתיקה.

נחום לנגנטל: להוציא אנשים החוצה במסדר זיהוי כמו פושעים ולבקש מכל אחד להתקרב כדי שיוכלו לזהות אותו זה יותר מידי.

נחום לנגנטל: אני מבין שרוצים לבדוק, אבל לא זאת הדרך.

יגאל ביבי: אדוני שר הדתות, עם תקציב כזה אני לא מקנה בך.

יגאל ביבי: התקציב הוא בושה וחרפה.

יגאל ביבי: בזמני התקציב היה יותר גדול.

יגאל ביבי: התקציב שלו לא הולך וגדל אלא הולך ופוחת.

יגאל ביבי: עם תקציב כזה הוא לא יכול לנהל את משרד הדתות.

יגאל ביבי: כדאי לסגור את המשרד.

יגאל ביבי: או שיהיה תקציב נורמאלי למשרד הדתות, או שיסגרו אותו.

יגאל ביבי: אני לא מדבר על זה שכבר שנתיים לא בונים בתי כנסיות, מקוואות.

יגאל ביבי: התקציב הוא לא ראלי.

יגאל ביבי: שירותי הדת לא יוכלו להחזיק מעמד.

יגאל ביבי: או שרוצים שירותים או שלא רוצים.

יגאל ביבי: לא יכול להיות שבכל השירותים במדינת ישראל יהיה 70 30 עם הרשויות, ופה אומרים שהרשויות יתנו 60 אחוז והמשרד 40 אחוז.

יגאל ביבי: כשלרשויות אין כסף אז דבר ראשון הן פוגעות במזוזה, לא נותנות כסף למועצות דתיות, רבנים לא מקבלים משכורות.

יגאל ביבי: הגיע זמן לשנות את הדברים האלה ולהתייחס אחרת לשירותי הדת.

יגאל ביבי: הנושא שהעלה בייגה הוא נושא מהותי וערכי, אבל יש לו השלכות רבות.

יגאל ביבי: האם דמי האבטלה שמשלמים גורמים מוטיבציה לעבוד?

יגאל ביבי: שטרסלר ב"הארץ" עשה טבלה שזעזעה אותי.

יגאל ביבי: הוא השווה אדם שעובד ומרוויח 6000 שקל לאדם שלא עובד.

יגאל ביבי: שניהם בסופו של דבר מגיעים להכנסה של 5200 שקל.

יעקב ליצמן: מעניין איך הוא הגיע לאותו מספר.

יעקב ליצמן: זה מראה שהכל בלוף.

יגאל ביבי: לא הכל בלוף.

יגאל ביבי: יש הרבה ליקויים במשק.

יגאל ביבי: ראשי הישיבות צריכים 3,4 כלכלנים שיגידו שלא רוצים את ה- 600 שקל של המדינה, אלא הבטחת הכנסה או דמי אבטלה בגובה 3000 שקל, ואז יהיה עוד מיליארד שקל.

יגאל ביבי: כל תקציב הישיבות הוא 300 מיליון שקל.

יגאל ביבי: זה כסף קטן.

יגאל ביבי: יכול להיות שצריך לתת ללמוד רק לאלה שיכולים ללמוד, אבל זה דבר אחר.

יגאל ביבי: יש הרבה נתונים אחרים שגורמים לחוסר מוטיבציה ללכת לעבודה, לא רק ה-600 שקל.

יגאל ביבי: קיצבת ילדים מהילד החמישי זה 850 שקל.

יגאל ביבי: למה את זה אתה לא תוקף?

יגאל ביבי: מתוך 29 אלף תושבים ברהט, יש 2900 משפחות של 4 ילדים ויותר.

יגאל ביבי: בתל-אביב, שיש בה 345 אלף תושבים, יש 2500 משפחות של 4 ילדים ויותר.

יגאל ביבי: כל ילד כזה זה בחור ישיבה.

יגאל ביבי: למה אתם לא יוצאים נגד זה?

יגאל ביבי: כלכלית בחורי ישיבות זה חיסכון למדינה.

משה גפני: יש שני ויכוחים עם בייגה: ויכוח אחד אידיאולוגי, וויכוח אחד הוא על הנתונים.

משה גפני: אני רוצה להקריא לציבור את הנתונים.

משה גפני: הנתונים מראים שמספר תלמידי הישיבות גדל באופן דרמטי בשנים האחרונות.

משה גפני: אם הנתונים כל כך גדולים, תקציב משרד הדתות היה צריך לגדול ב-20%,30% וכו'.

משה גפני: לקחתי 3 ספרים מספר התקציב המונח לפנינו: אחד זה מוסדות להשכלה גבוהה; אחד משרד החינוך ואחד משרד הדתות.

משה גפני: בתקציב מוסדות להשכלה גבוהה בשנת 2000 היה 5 מיליארד 286 מיליון 846 ובשנת 2002 גדל ל-5 מיליארד 839 מיליון 018.

משה גפני: תקציב משרד החינוך היה בשנת 2000 21 מיליארד 925 אלף 739 וגדל ל24 מיליארד 580 מיליון 206 בשנת 2002.

משה גפני: תקציב משרד הדתות, לעומת זאת, ששם יש את הגידולים הענקיים האלה, קטן ממיליארד 625 בשנת 2000 למיליארד 586 בשנת 2002.

אברהם שוחט: אמרתי שזה גדל ב-50% משנת 1996.

משה גפני: התקציב היחיד מבין שלושת המשרדים שקטן בשנתיים האחרונות הוא של משרד הדתות.

אברהם שוחט: ומה עם ה-250 מיליון שקיבלו Over ?

משה גפני: אני מדבר על הוצאה למעשה בשנת 2000.

משה גפני: בייגה, יש ויכוח אידיאולוגי בינינו, והויכוח מאוד פשוט: האם מדינת ישראל כמדינת יהודית צריכה שיהיה בה לומדי תורה – כן או לא, ומה הכמות?

אברהם שוחט: לא כן או לא, אלא מה הכמות.

משה גפני: זה מתחיל במה הכמות ומסתיים רחוק מאוד.

משה גפני: הדיון הזה הוכרע על ידך באמצעות הלחץ שאתה מפעיל על משרד האוצר.

משה גפני: הוא הוכרע על ידך מכיוון שאתה אומר לפקידים במשרד האוצר שהמדינה לא יכולה מבחינה אידיאולוגית להרשות לעצמה כמות כזאת.

משה גפני: מה שמשרד האוצר עושה זה מיישם את האידיאולוגיה שלך: מספר התלמידים גדל אבל התקציב קטן.

משה גפני: זה מעמיד את יושב-ראש ועדת הכספים במצב בלתי אפשרי, מכיוון שאנחנו מגיעים לחודשיים וחצי לפני סוף השנה ואין כסף.

אברהם שוחט: ומה אמרתי כשר אוצר?

אברהם שוחט: שכל תלמיד יקבל.

משה גפני: המשמעות של העניין היא, שמשרד האוצר בהכינו את ספר התקציב לשנת 2002 מיישם את האידיאולוגיה שלך.

משה גפני: האידיאולוגיה שלך צריכה לעבור לדיון אחר, היא לא דיון תקציבי.

משה גפני: מספר התושבים במדינת ישראל שנזקקים היום לשירותי דת הוא גדול ממה שהיה לפני 20 שנה.

משה גפני: אפילו אם תיקח ישוב כמו ערד אז תמצא אנשים שנזקקים למקווה.

משה גפני: צריכים לספק להם את זה.

משה גפני: תקציב שירותי הדת קטן.

משה גפני: אתה יכול להסביר לי באיזו מדינה דמוקרטית הולך משרד האוצר, בהנחייתך, נגד התושבים.

משה גפני: איך יכול להיות דבר כזה?

משה גפני: באופקים היו באות נשים למקווה בליל שבת ברכב.

משה גפני: באיזה רשות אתה לא נותן להם שירותי דת?

משה גפני: אתה, באמצעות התקציב, תגיד לאנשים אם כן או לא יהיו להם שירותי דת?

משה גפני: אתה יכול באמצעות תקציב המדינה להחליט שמספר התלמידים בישיבות הוא סטטי ולא יגדל יותר?

אברהם שוחט: כן.

משה גפני: אתה לא יכול.

אברהם שוחט: זה היה עד שנת 1998.

משה גפני: חבר הכנסת בייגה שוחט, יש תמונת מצב.

משה גפני: אתה יודע יפה שאתה לא צודק בעניין.

משה גפני: הוצאה למעשה בשנת 2000 היתה מיליארד 625, שזה שישית מתקציב להשכלה גבוהה, ירד למיליארד 500 בשנת 2002.

משה גפני: זה המשרד היחיד מבין שלושת המשרדים שתקציבו ירד בשעה שהתושבים דורשים יותר שירותים.

משה גפני: אתה רוצה לקיים דיון אידיאולוגי?

משה גפני: נקיים דיון אידיאולוגי, ואז נתחיל לדון על המשמעויות של מערכת החינוך במדינת ישראל.

משה גפני: משרד החינוך אמר שהחינוך החרדי מקבל ב-50% יותר.

משה גפני: אני יכול להגיד לכם שתקציב משרד החינוך הוא 24 מיליארד שקל 580 מיליון בהוצאה, שזה לא כולל 5.5 מיליארד שקל שמעבירים לרשויות המקומיות למערכת החינוך, ותקציב החינוך העצמאי והמוכר, שעל פי נתוני משרד החינוך זה 13.1% באוכלוסיית התלמידים ועל פי נתוני "הארץ" זה 20%, הוא 948 מיליון שקל, שזה כולל את כולם, אפילו את בית הספר הראלי ואת בתי הספר הערבים, המוסלמים והנוצרים.

משה גפני: על פי היחס של מספר התלמידים היה צריך להיות 3.5 מיליארד שקל.

משה גפני: ילד בחינוך החרדי מקבל רבע מילד בחינוך הממלכתי.

משה גפני: אני מסכים לזה, אני רק מבקש.

משה גפני: .

אברהם שוחט: ילד בחינוך החרדי מקבל יותר.

משה גפני: יש לך ספר תקציב אחר?

אברהם שוחט: הוא מקבל יותר.

משה גפני: רק תגידו שילד בחינוך החרדי מקבל רבע מילד בחינוך הממלכתי.

משה גפני: לפחות את הפריבילגיה הזאת תתנו לנו.

אמנון דה-הרטוך: לעניין מבני דת, משרד הדתות קבע קריטריונים בשנת 2000 שיחולו על כספי 1999 ו-2000.

אמנון דה-הרטוך: אני לא יודע מה נעשה אחר כך במשרד הדתות.

אמנון דה-הרטוך: הקביעה שרואה חשבון יוודא שהכספים מגיעים ליעדם, היא קביעה שחלה בהרבה מאוד מקרים.

אמנון דה-הרטוך: רק לאחרונה היה דיון בוועדת הכספים על הקצאת כספים לעמותות שעוסקות בסיוע להגשת תביעות לנפגעי השואה באירופה, ובנושא הזה אם יהיו גופים שיזכו בתמיכה זה יהיה אך ורק לאחר שרואה חשבון יבדוק את המאזנים שלהם ויוודא שהכסף מגיע ליעדו.

עופר חוגי: למה רואה חשבון צריך לבדוק מקווה?

מוסי רז: הוא צריך לבדוק למה בונים בשבות רחל 4 מקוואות ובחולון רק 1.

עופר חוגי: לא צריך רואה חשבון בשביל זה.

אמנון דה-הרטוך: את הטענה שלא נבנו בשנתיים האחרונות מבני דת צריך להפנות לשר הדתות, כי השנה הזאת, ככל הידוע לי, הכספים האלה לא נותבו.

אמנון דה-הרטוך: .

יעקב ליצמן: אדוני, למה לא באת בשעה 10 הבוקר?

יעקב ליצמן: היה דיון מאוד מעניין על תקציב משכן הנשיא.

אמנון דה-הרטוך: אני רפרנט לענייני משרד הדתות.

יעקב ליצמן: אתה יודע על כמה משרדי ממשלה דנו כאן?

יעקב ליצמן: לצערי, אדוני, עד היום לא הופעת באף דיון, זה הדיון הראשון שאתה מופיע בו.

אמנון דה-הרטוך: בנוסף לעבודתי בתחום סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, אני גם רפרנט לענייני משרד הדתות במשרד המשפטים.

יעקב ליצמן: איזה עוד משרדים?

אמנון דה-הרטוך: רק משרד הדתות.

יעקב ליצמן: בדיון על משרד המדע בהשתתפות השר וילנאי נדמה לי שאדוני לא השתתף.

אמנון דה-הרטוך: אני מודה.

יעקב ליצמן: דובר שם על תמיכות ואדוני לא הופיע.

אמנון דה-הרטוך: יש רפרנטים לענייני משרד התרבות מטעם משרד המשפטים.

אמנון דה-הרטוך: אני לא הוזמנתי לזה.

יעקב ליצמן: מה שאתה אומר לי הוא, שהרפרנט היחיד שיש הוא רק לדתות.

יעקב ליצמן: אם אני אראה תוך כמה ימים ששני הדברים העיקריים שדיברנו עליהם בתחילת הישיבה לא מקויימים, יכול להיות שאצטרך לקיים דיון נוסף רק על הנושאים האלה.

יעקב ליצמן: בכדי שלא יהיו חסרים שלושה חודשי תקציב בשנה הבאה אני אקיים ישיבה על זה בשבוע הבא.