ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 330, 2001-11-28 00:00

יעקב ליצמן: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

יעקב ליצמן: הדיון היום הוא דיון מיוחד לכבוד יום הנגב שאנחנו מציינים היום בכנסת.

יעקב ליצמן: אין צורך להכביר מילים בחשיבותו של הנגב למדינת ישראל.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים סיירה לפני כשנה בנגב עם אלי גולדשטיין, יו"ר ועדת הכספים הקודם.

יעקב ליצמן: היינו באוניברסיטת באר שבע.

יעקב ליצמן: התרשמנו מאוד מהדברים.

יעקב ליצמן: ייתכן שבעתיד נערוך סיור נוסף.

יעקב ליצמן: אני אף מבקש להודיע כאן שברצוני לקיים בנגב את אחת מישיבות הכנסת, אחרי הדיונים על התקציב.

יעקב ליצמן: אבקש רשות מיוחדת לכך.

נחום לנגנטל: יש לי כמה הצעות למקומות מתאימים, כולל אוכל נהדר.

יעקב ליצמן: אני לא אוכל בחוץ, אבל הסיור שערכנו אז היה באמת נהדר.

יעקב ליצמן: אני מקווה שאחד מדיוני ועדת הכספים יתקיים בנגב, אחרי הדיון התקציבי.

יעקב ליצמן: אני מבין שאנחנו דנים היום גם בחוק מסוים.

יעקב ליצמן: כעת אתן את רשות הדיבור לפרופ' אבישי ברוורמן, יו"ר ועדת ההיגוי, נשיא אוניברסיטת בן גוריון.

יעקב ליצמן: הוא יסביר את הדברים.

יעקב ליצמן: אולי יסביר לנו מה זה נגב.

יעקב ליצמן: בהמשך אעביר את ניהול הישיבה לאיש הנגב, ח"כ ויצמן שירי.

יעקב ליצמן: ואחר כך יעבור ניהול הישיבה לח"כ ישראל כץ.

ישראל כץ: אנהל אותה לא כאיש הנגב אלא כמי שדואג לנגב.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: כבוד הרב ליצמן, היו"ר, שר האוצר לשעבר ידידי אברהם שוחט, ח"כ ויצמן שירי, ח"כ נחום לנגנטל, ח"כ ישראל כץ, ח"כ אמנון כהן וח"כ מוסי רז – וכל עמיתיי מהנגב שנמצאים כאן, שלום לכולכם.

יעקב ליצמן: אפתח בצורה לא שגרתית.

יעקב ליצמן: אני קורא עיתונים לעתים.

יעקב ליצמן: היום קראתי מאמר של דני רובינשטיין, שבו אינטלקטואל פלשתיני מסביר איך לממש את זכות השיבה של הפלשתינים לישראל.

יעקב ליצמן: הוא אומר שרוב היהודים מתרכזים היום ב10%- משטחה של המדינה ושיש שטח אדיר באזור הנגב שאפשר ליישב בו מיליון או שני מיליון פלשתינים.

יעקב ליצמן: זוהי רק הרישה של דבריי.

יעקב ליצמן: מכאן אעבור לנושאים שלנו.

יעקב ליצמן: מדינת ישראל צריכה לבחור היום האם היא רוצה לבנות מדינה בין חדרה לגדרה – כפי שהיה בעידן האחרון, וזה עידן חמור יותר מעידן בן-לאדן, או שהיא מגדירה את התקופה הנוכחית כעידן הפריפריה.

יעקב ליצמן: המדינה צריכה להתחיל היום תקופה חדשה, שבה סדר העדיפויות הלאומי הוא בנגב ובגליל.

יעקב ליצמן: כעת מצטרף לדיון גם ראש עיריית באר שבע, מר יעקב טרנר, אני מקדם אותו בברכה.

יעקב ליצמן: לצערי הרבה מאוד אנשים לא מבינים את מצב גידול האוכלוסייה.

יעקב ליצמן: אני חושב שהרב ליצמן מבין זאת, ואף אני, אך לא כולם מבינים.

יעקב ליצמן: יש צורך שכל אישה תלד 2.2 ילדים כדי לשמור על אותו גודל של האוכלוסייה.

יעקב ליצמן: בגרמניה, קצב הילודה הוא 1.4 ילדים לאישה, באיטליה 1.2 ילדים, ובספרד הקתולית הממוצע הוא 1.1 ילדים.

יעקב ליצמן: כנראה שהנשים הקתוליות מתפללות לאפיפיור אך בולעות את הגלולה.

יעקב ליצמן: בקצב הזה האוכלוסייה באירופה בעתיד תהיה 60% מהאוכלוסייה היום, וזה יביא להתמוטטות כללית של מערכת המסים והביטוח – אלא אם כן תהיה הגירה מסיבית מצפון אפריקה ומתורכיה, ואז יהיו בעיות אחרות באירופה.

יעקב ליצמן: בישראל קצב הילודה הממוצע הוא 2.8 ילדים לאישה.

יעקב ליצמן: מ10- מיליון איש ממערב לירדן היום, נגיע ל20- מיליון איש בשנת 2040.

יעקב ליצמן: גם כשנחלק את הארץ הזאת יהיו פה לפחות 12 מיליון ישראלים בשנת 2040.

יעקב ליצמן: אם 4-3 מיליון מהם לא יהיו בנגב, יהיו במדינה איכות חיים נמוכה וצפיפות גבוהה.

יעקב ליצמן: מדינת ישראל הייתה המדינה האי-שוויונית ביותר עד לשנת 1975, והיום היא המדינה האי-שוויונית השנייה בעולם המערבי.

יעקב ליצמן: נכון, כמו שאומר ח"כ שוחט, שהחישוב הזה הוא לפני תשלומי מסים ותשלומי סעד.

יעקב ליצמן: אבל מה שעצוב במדינת ישראל הוא שבמקום להשקיע בתשתיות, בתחבורה, בפרויקטים לאומיים, בחינוך וברפורמות, היא משקיעה רק בתשלומי העברה.

יעקב ליצמן: היא עלולה לקרוס.

יעקב ליצמן: מדינת ישראל לא השקיעה בנגב משתי סיבות: ראשית, כמות האוכלוסייה הייתה נמוכה.

יעקב ליצמן: רוב ממשלות ישראל התרכזו במרכז, להוציא ממשלת רבין - שר האוצר היה ח"כ שוחט - שפעלה בכיוון של תשתיות, רפורמות והשקעה בחינוך.

יעקב ליצמן: שנית, ואת זה אמרה פעם לי הגברת גאולה כהן ואני חוזר על כך כעת: מי שבקונצנזוס – דוחים אותו.

יעקב ליצמן: מי ששנוי במחלוקת – פועלים בעבורו.

יעקב ליצמן: היום אפשר לקדם את הנגב והגליל והישיבה היום היא בנושא הנגב.

יעקב ליצמן: מה הייתה הטעות האסטרטגית האדירה בנגב?

יעקב ליצמן: ראשית, דו"ח מבקר המדינה מראה שלא הושקעו משאבים.

יעקב ליצמן: שנית, אין די בהשקעת משאבים - הרי אפשר להעביר מיליונים של דולרים לארצות שהן כמו בורות שחורים והכספים מגיעים ועוברים מייד לשחיתות או למערכות שאין בהן בקרה ואכיפה.

יעקב ליצמן: החכמה היא לגבש אסטרטגיה ותפיסה.

יעקב ליצמן: מה שאנחנו אומרים כבר זמן רב, וכבר נאמר היום בצורה הברורה ביותר הוא שהאסטרטגיה לפיתוח הנגב, כולל כספים ועם מנגנון ביצועי, חייבת להיות כוללנית.

יעקב ליצמן: במשפט אחד אומר זאת – וידידי יאיר חזן מאופקים בוודאי יסכים עמי בנושא זה – שזהו משל אופקים.

יעקב ליצמן: בכל שנתיים יש אבטלה של 20% באופקים ואז יש כינוס של "פופוליטיקה".

יעקב ליצמן: פעם זכיתי גם אני, לפני חמש שנים, להתראיין בנושא על ידי כתב בכיר.

יעקב ליצמן: הוא שאל מה הפתרון לאופקים ואני השבתי שהפתרון הוא לפתח את באר שבע, ליצור בה תחבורה למרכז ולעיירות, להשקיע וכו'.

יעקב ליצמן: הוא הזכיר לי שהוא מדבר על אופקים ושאני משיב לו על באר שבע.

יעקב ליצמן: שאלתי אותו מה המרחק בין אופקים לבאר שבע.

יעקב ליצמן: הוא השיב: "שעה נסיעה".

יעקב ליצמן: כמובן שלא אזכיר את שמו של הכתב, אבל כולנו צופים בו מדי יום.

יעקב ליצמן: השבתי לכתב שהמרחק מביתי בשכונה ט' בבאר שבע לאופקים הוא 14 דקות נסיעה.

יעקב ליצמן: מר חזן נכנס בדיוק לאולם, ואני מברך גם אותו.

יעקב ליצמן: אני גדלתי ברמת יצחק, שכונת פועלים ברמת גן.

יעקב ליצמן: מישהו טען שיש אבטלה שם בגלל המרחק לתל אביב?

יעקב ליצמן: אני הייתי נוסע מרמת יצחק ל"הבימה" בקו 63.

יעקב ליצמן: האם בשכונה שמרוחקת 10 דקות מניו יורק מישהו מדבר על בעיה נקודתית?

יעקב ליצמן: ייתכן שזה נוח לפוליטיקאים, כי כך הם יכולים להיטיב עם החברים התעשיינים, ליישב אותם באופקים, לתת להם סובסידיה, להקטין את האבטלה ולזכות בבחירות.

יעקב ליצמן: אבל אחרי הבחירות עוזבים, הסובסידיה מתבטלת והאבטלה עולה שוב ל20%-.

יעקב ליצמן: זה כמו "נחום תקום".

יעקב ליצמן: ידידי, בוגר האוניברסיטה יאיר חזן, יסכים אתי בוודאי.

יעקב ליצמן: האסטרטגיה לפיתוח הנגב היא ברורה.

יעקב ליצמן: יש בה ארבע נקודות והיא צריכה לעבוד במקביל.

יעקב ליצמן: ראשית, מטרופולין גדול בבאר שבע, המחובר באמצעות כבישים משופרים.

יעקב ליצמן: המרחק לדימונה הוא 20 דקות, ואם נשפר את הכביש לאופקים המרחק יהיה 12 דקות.

יעקב ליצמן: שנית, האוניברסיטה שילשה את גודלה על פני זמן, וטובי הצעירים מכל הארץ רצים אליה.

יעקב ליצמן: 50% מהסטודנטים מגיעים מתל אביב והגליל ו50%- מגיעים מהנגב.

יעקב ליצמן: אלה צעירים שרוצים להתיישב בנגב.

יעקב ליצמן: בני הנגב מאוד מעוניינים להישאר בנגב.

יעקב ליצמן: שלישית, יש רכבת לבאר שבע.

יעקב ליצמן: אני מזכיר זאת לידידי שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אני שר האוצר לשעבר.

אברהם-בייגה שוחט: אם פרופ' ברוורמן לא יבהיר זאת, כל ההפגנות יגיעו אליי.

4407: בארצות הברית שר אוצר הוא תמיד שר אוצר.

4407: אני זוכר שכשהייתי צעיר הגעתי לבנק העולמי ופניתי אליך, ח"כ שוחט, ואל הפקידים ודרשתי רכבת מהירה לבאר שבע.

4407: אתם חישבתם וטענתם שהרכבות יהיו ריקות.

4407: יש כאלה שלא יודעים זאת עד היום, אבל לפני שנתיים הגיעו הרכבות לבאר שבע.

4407: יש 18 רכבות, כולן מלאות.

4407: לפני ארבעה חודשים היו 36 רכבות, וכולן מלאות.

4407: הציבור רציונלי.

4407: ברור שצריך רכבת מהירה מדן ועד אילת.

4407: אפשר לממן זאת באגרות חוב או בשוק פרטי BOT וסובסידיה.

4407: יש תחנה שאני קורא לה "קפה בגדד" שאפשר להזיז מעט ולבנות גשר ממנה לאוניברסיטה.

4407: אנחנו קוראים גם להקמת קריית היי-טק טכנולוגית.

4407: באר שבע חייבת להיות עיר טכנולוגית, עיר מדע של צעירים.

4407: טובי האנשים בעולם מוכנים להצטרף לכך – גם חתני פרס נובל.

4407: האדם שהמציא את התרופה הנמכרת בעולם מבקר כאן

4407: כדי לעזור ולהקים את המכון הלאומי לביו-טכנולוגיה שראש הממשלה הצהיר עליו.

4407: צריך משאבים לכך.

4407: מעבר לכך בכל אזור הנגב יש מיליון או שני מיליון צעירים, שירצו להתיישב במקום, ומחירי הדירות הם 20% מהמחירים בתל אביב.

4407: נושא אחר – שדה תעופה בנבטים: כמו שעשתה העיר אטלנטה שלא הייתה עיר גדולה במיוחד והקימה לה מרכז, צריך להתחיל בקרגו ובצ'רטר.

4407: שלא יטענו שאין ביקוש.

4407: התכנון צריך להיות לפי האוכלוסייה העתידית.

4407: כשיתחילו לפעול – הדברים יקרו.

4407: רביעית, יש לחולל רפורמות בכל נושא החינוך.

4407: בתל אביב התקיימה אולימפיאדת ילדים במתימטיקה.

4407: 35% מהמצוינים הם מהנגב.

4407: יש ילד בדואי בכיתה ב', עמיר אבו-פרחה שמו – גאון.

4407: פיתחנו עם קרן רש"י את פרויקט ה"קידומטיקה" בנגב.

4407: מכל העיירות, כולל עיירות בדואיות, מגיעים ילדים ויושבים יחד.

4407: יש ילדים אדירים.

4407: צריך לתת להם גיבוי.

4407: נפתח את התכנית הגדולה בארץ, שבה בכל יום שישי תלמידי בתי ספר חלשים יותר מבאר שבע, מעיירות בדואיות ומעיירות פיתוח, יבואו לאוניברסיטה כדי לקבל גיבוי במתימטיקה ובפיזיקה.

4407: יהיו תוצאות אדירות.

4407: אפשר כבר לראות אותן.

4407: הבעיה היא שאין אסטרטגיה כוללת, ואני אומר זאת בכאב – כאדם שהשקיע במאבק בעוני ובאי שוויון ברחבי העולם, ופועל לכך בנגב כבר 11 שנים.

4407: אין אסטרטגיה כוללת ואין אחריות וסמכות.

4407: הדוגמה שישראל צריכה ללמוד ממנה היא צפון קרוליינה.

4407: אני תמיד מדבר על באר שבע כעל עמק הסיליקון, אבל צפון קרוליינה היא הדוגמה.

4407: זו הייתה המדינה השנייה בעונייה בארצות הברית.

4407: רק מיסיסיפי הייתה ענייה יותר.

4407: הגיע מושל שהיה לו חזון.

4407: הוא החליט להשקיע באוניברסיטאות ולהקים פארק.

4407: למרות כל הסובסידיות היה צורך להכריח את IBM להגיע לשם.

4407: היום בצפון קרוליינה יש 33,000$ לנפש, והיא מתחרה בעמק הסיליקון.

4407: ההבדל הוא שהיה מושל שהיו לו אחריות וסמכות, והוא עבד על החינוך, הטכנולוגיה והתחבורה.

4407: העסק פרץ.

4407: אגב, זמן הנסיעה מבאר שבע לתל אביב הוא 75 דקות, וברכבת היא 68 דקות.

4407: אני פונה אל אחיי הבדואים: כל שנה אני אומר זאת, ואני אינני היחיד.

4407: צריך לבנות בנגב דוגמה לישראל חדשה, של בני יצחק ובני ישראל.

4407: צריך להשקיע באופן מסיבי בתשתיות ובחינוך ביישובים הבדואים ואז להפעיל חוק וסדר: בחלק מהמקומות להתיר התיישבות ובחלק מהמקומות לא להתיישב.

4407: זה סיפור פשוט.

4407: יש מרכז בדואים, ופרופסורים בדואים ותלמידים בדואים.

4407: השנה, בפעם הראשונה בהיסטוריה, תקבל דוקטורט MD ברפואה אישה בדואית, רניה שמה.

4407: כל האסטרטגיה צריכה להיות של תן-וקח.

4407: נקודה נוספת: אסור לנו לחשוב שאנחנו יכולים לעכב את כל השינויים הללו.

4407: אם נחכה, לא יהיה נגב ותהיה אנרכיה כללית.

4407: השאלה היא האם ממשלת ישראל והכנסת מסוגלות להעביר משאבים ולבצע שינויים.

4407: על פרויקט "לב הנגב" ידבר כאן שמוליק ריפמן.

4407: הוא כולל את אזור שדה בוקר, מצפה רמון וירוחם.

4407: המטרה היא לפתח את המקום ולהפוך אותו למרכז תיירות גדול.

4407: ועוד הצעות: את כל התעשיות הכבדות, תע"ש, תעשיות מפרץ חיפה, צריך להתחיל להעביר לאזור הנגב, בתהליך של עשר שנים.

4407: יש באזור בעיות נקודתיות, אך אפשר לפתור אותן.

4407: אילת היא כבר טריטוריה נפרדת.

4407: אם מחליטים לפעול לפי התכנית הזאת, אפשר יהיה לגייס את טובי המשקיעים בעולם.

4407: אני פונה ליו"ר הסוכנות ולמנהיגים היהודיים: מעולם לא היה העם היהודי עשיר כל כך ומבולבל כל כך.

4407: במקום לבנות מתנ"ס פה ומתנ"ס שם, ראש הממשלה, יו"ר הכנסת, או כל אחד אחר צריך להבהיר לעולם היהודי שיש לעם היהודי תכנית פעולה: בכוונתו לעלות דרומה וצפונה יחד עם אחיו הערבים והבדואים.

4407: צריך להצהיר שהממשלה תשקיע בכך כמה מיליארדים, ותבקש סיוע דומה מהשוק הפרטי.

4407: אם נעשה זאת, חפצי חיים אנחנו.

4407: הילדים בתל אביב, ולא רק הילדים בבאר שבע, מצפים לעמוד לפני אתגרים.

4407: בבאר שבע יש 6,000 סטודנטים המעורבים בקהילה.

4407: הם רוצים דוגמה אישית, ולא כנסת, ולא ממשלה של 40 שרים שבהן כל אחד מפריע לאחר ודורש תפקיד והתקדמות.

4407: הצעירים רוצים לשמוע "אנחנו" ולא "אני", לשמוע שפועלים ועובדים.

4407: אין פתרונות קסם לאבטלה או לבעיות אחרות.

4407: הפתרונות הן רק בעבודה סיזיפית, יום יום ושעה שעה.

4407: אני עדיין מתפלל שכנסת ישראל תתעשת ותעביר משאבים לנגב, ושהממשלה תעבור לשינוי ביצוע ולשינוי אסטרטגיה.

ויצמן שירי: תודה.

ויצמן שירי: אעביר את רשות הדיבור לח"כ שוחט, ואחר כך ידברו חברי כנסת, ראשי גופים ורשויות, ולבסוף אורחים אחרים.

ויצמן שירי: לפני שאחליף את ח"כ ליצמן כיו"ר הישיבה, אני מבקש להבהיר: מיום שהגעתי לכנסת ראיתי לנגד עיני רק את נושא הנגב, גם כשח"כ שוחט היה שר האוצר בממשלה שלנו.

ויצמן שירי: זה היה כל כך משמעותי, שכשהייתי עולה לנאום היו חברים אומרים, כמו איוב קרא למשל: "הנה אדון נגב".

ויצמן שירי: אינני צריך להוכיח לאיש עד כמה אני נאמן לנגב, אבל בשבוע האחרון מסתובבת יותר מסתם שמועה זדונית שמגרוני יצאה אמירה, או ששיתפתי פעולה, או שנעניתי לבקשה - לבטל ולו חוק אחד מחוקי הנגב.

ויצמן שירי: זה לא היה ולא נברא, לא מיני ולא מקצתי.

ויצמן שירי: מעבר לכך, אעמוד מול ראש הממשלה, כמו שעמדתי מול ח"כ שוחט יחד עם כל החברים, כדי לעמוד על כך שהחוקים שעברו בכנסת יתקיימו.

ויצמן שירי: שנית, החוקים הללו היו חוקים שעברו בדין אחרי דו"ח קשה מאוד של מבקר המדינה בשנים 1998-1997 שהראה שתושבי הנגב הופלו בצורה קשה מאוד – לא אשתמש במילה "גזענית".

ויצמן שירי: ההבדל בהשקעה בין תושבי יהודה ושומרון לתושבי הנגב עלה על 2 מיליארד ש"ח.

ויצמן שירי: אף אחד, גם לא ראש הממשלה הנוכחי שהבטיח לפני הבחירות לדאוג לנגב, וגם לא שר האוצר שהבטיח לשדרג את הרכבת לנגב, איננו יכול להעז לנסות לפגוע בחוקי הנגב כהוא זה.

ויצמן שירי: את העניין הזה נבהיר.

ויצמן שירי: כל מי שמכיר אותי יודע שאני אומר בדרך כלל רק את מה שאני חושב, גם אם זה לא פופולרי.

ויצמן שירי: אני עומד על דבריי, וימים יגידו מי נוהג בהגינות ומי נוהג בצביעות ומי נוהג על בסיס פוליטי.

ויצמן שירי: הדבר האחרון שאני מבקש לומר: בתקציב המדינה לשנת 2002 לא מופיעה אפילו אגורה שחוקה אחת לטובת המגזר הדפוק ביותר במדינת ישראל.

ויצמן שירי: ישבתי עם חברי כנסת שמייצגים את המגזר הערבי על כל המשתמע ממנו, ומקבלים חלק גדול מכוחם מערביי ישראל בצפון.

ויצמן שירי: כל הכסף שהוקצה לאוכלוסייה זו, מיליארד שקלים, מופנה לתושבי הגליל.

ויצמן שירי: גם הנציגים הללו יודעים שבעיית הבדואים היא בעיה אמתית.

ויצמן שירי: אני מקווה מאוד שלמרות המצוקה התקציבית הקשה מאוד של המדינה, יפעלו בנושא.

ויצמן שירי: ידענו לצאת למאבקים למען אופקים, מצפה רמון ובאר שבע, וכן למען חוקי הנגב - ואני מקווה שכולנו נדע להתאחד גם בנושא זה.

ויצמן שירי: זה לא אינטרס של הבדואים בלבד, זה גם אינטרס שלנו.

ויצמן שירי: מדובר בבית שלנו.

ויצמן שירי: אם הם חיים בצריפים, אנחנו צריכים להיות מוטרדים.

ויצמן שירי: אם הילדים הבדואים הולכים בלי נעליים, אנחנו צריכים להיות מוטרדים.

ויצמן שירי: אם לא יתחילו לפעול ביישובי קבע ובתקציבים, ולא בסיסמאות – אני לפחות לא אוכל להצביע בעד התקציב, ואני מאמין שגם סיעת העבודה לא תוכל להצביע בעד, מאותה סיבה.

ויצמן שירי: אני נותן את רשות הדיבור לח"כ שוחט.

אברהם-בייגה שוחט: בוקר טוב לכולם.

אברהם-בייגה שוחט: אפתח במשהו נוסטלגי קצת.

אברהם-בייגה שוחט: היום לפני קצת פחות מארבעים שנה ביום 10 בדצמבר 1961 הגענו מתל אביב, 20 איש בחמישה ג'יפים, ועברנו דרך באר שבע, דרך בית פלט ודרך כסייפה עד שהגענו לגבעות שעליהן יושבת היום ערד.

אברהם-בייגה שוחט: מיותר לומר שהנסיעה מבאר שבע לשם ארכה בערך ארבע וחצי שעות כי לא הייתה דרך.

אברהם-בייגה שוחט: היו שם רק כמה צריפים מבתים מפורקים וישנים של הסוכנות.

אברהם-בייגה שוחט: והצוות התחיל להקים את המקום בהנהגתו של לובה אליאב.

אברהם-בייגה שוחט: כך העניין התחיל.

אברהם-בייגה שוחט: במשך 32 שנים הייתה לי הזכות להיות מעורב באופן פעיל ביותר במה שקורה בנגב – בערד, בבאר שבע, בהתפתחות בית החולים, בהתפתחות האוניברסיטה, במפעלי המים, בכבישים, בתעשייה הכימית.

אברהם-בייגה שוחט: יש לי עמדה ברורה ומוצקה בשאלה מה צריך לעשות ומה צריך לא לעשות כדי לחולל שינויים בנגב ובאוכלוסיית הנגב, תוך כדי נקיטת עמדה ראלית והמעטה בסיסמאות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו יכולים למצוא את עצמנו עטופים בסיסמאות עד אין קץ, אך מהן לא יצא מאומה.

אברהם-בייגה שוחט: ותוך כדי כך נאבד את המעשים האמתיים שצריך לעשות – ויש מה לעשות.

אברהם-בייגה שוחט: מי שחי את התפתחות הנגב במשך העשורים הללו יודע שהיו נקודות מפנה.

אברהם-בייגה שוחט: אין ספק שהקמת הכור האטומי ליד דימונה חוללה שינוי אדיר בנגב, באוכלוסייה כולה ובעיר באר שבע – בכל הנוגע להיקף ההשקעות ולסוג האוכלוסייה.

אברהם-בייגה שוחט: התעשייה הכימית, הרחבת מפעלי ים המלח והקמת מפעלי הפוספטים ורותם ופרי קלאס – גם כל המערכת הזאת הביאה לקפיצת מדרגה.

אברהם-בייגה שוחט: ברמת השירותים, בית החולים והאוניברסיטה הן שתי הנקודות המרכזיות בהתפתחות של השירותים בבאר שבע, ואלה אינם רק שירותים אלא גם מוסדות שנותנים חיות.

אברהם-בייגה שוחט: אם ייטלו מבאר שבע ומהנגב את האוניברסיטה – ייעלם משם הלב.

אברהם-בייגה שוחט: נשאלת השאלה מה צריך לעשות ומה אפשר לעשות כדי לאפשר טיפול מחדש בנגב.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש לומר בנושא זה משהו שאמרתי בכל תפקידיי - כשהייתי ראש המועצה בערד, כשפעלתי בוועדה המחוזית, כשהייתי יו"ר ועדת כספים וכשהייתי שר אוצר: אם מישהו רוצה להציע פתרון לבעיות המיוחדות של הנגב, עליו להתעסק בנגב.

אברהם-בייגה שוחט: חוק רגב, שעוסק באשקלון ובקריית גת – בגלל לחצים קואליציוניים שחברים שיושבים בתוך ועדת הכספים ומייצגים את אשקלון ואת קריית גת – הוא חוק שעושה רק עוול לנגב.

אברהם-בייגה שוחט: מי שלא מבין שיש הבדל בין ירוחם ודימונה לבין אשקלון וקריית גת, איננו מבין מהו סדר עדיפויות ואיננו מבין שלממשלה יש מגבלות ושצריך להחליט איפה ולמי עוזרים, ואיך עוזרים.

אברהם-בייגה שוחט: אין ליצור מצבים שבהם עושים פשרה בישיבה בקומה הראשונה בוועדת הכספים, ואחר כך משנים ומזיזים את הקו למעלה בגלל שהגיעו לדיון חברי כנסת תושבי אשקלון וקריית גת.

אברהם-בייגה שוחט: אם רוצים לטפל בנגב צריך לטפל בנגב.

אברהם-בייגה שוחט: אין למדינה אין-סוף משאבים.

אברהם-בייגה שוחט: היא לא תשקיע שוב ושוב.

אברהם-בייגה שוחט: הרי בתור עומד חוק הגליל, ואחר כך יהיה חוק יהודה ושומרון.

אברהם-בייגה שוחט: פתאום נמצא את עצמנו מוציאים 5 מיליארד ש"ח בצורה שלא תהיה אפקטיווית לאף אחד מאלה.

אברהם-בייגה שוחט: מקובלת עליי התפיסה שהציג פרופ' ברוורמן בכל הנוגע לחשיבות פיתוחה של באר שבע כמרכז הנגב, בגלל העובדה שבעיר כזאת אפשר לפתח עוצמה גדולה של שירותים לכל הנגב – אם אמצעי התחבורה יהיו טובים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מכיר כמעט כל כביש באזור, ויודע מתי נסלל, ומתי שופץ.

אברהם-בייגה שוחט: כמובן שהמצב היום טוב פי עשרה מהמצב לפני 15 שנים, אבל כמובן שיש עוד מה לעשות בתחום הרכבות והכבישים.

אברהם-בייגה שוחט: וצריך לראות הכול כיחידה אחת:

אברהם-בייגה שוחט: אם לא יהיה פיתוח לא יהיה אפשר להקים בית חולים בדימונה או אוניברסיטה בערד או משהו אחר באופקים.

אברהם-בייגה שוחט: צריך לפתח את הנגב, כמדיניות, ולהשקיע משאבים עצומים בבאר שבע.

אברהם-בייגה שוחט: את זה הממשלה יכולה לעשות.

אברהם-בייגה שוחט: היא יכולה לתת עדיפות לכבישים בנגב, למשל.

אברהם-בייגה שוחט: כשהייתי שר אוצר בקדנציה השנייה, כל הכבישים העוקפים של באר שבע קיבלו עדיפות.

אברהם-בייגה שוחט: הם לא היו בסדר העדיפויות של משרד האוצר או של משרד התחבורה.

אברהם-בייגה שוחט: כוונתי לגשר אברהם, לכביש העוקף המזרחי, לכביש לכיוון אשקלון שהוגדל ועוד.

אברהם-בייגה שוחט: היה כביש אחד שחשבתי שיביא פתרון, אך לצערי נכשלתי בכך.

אברהם-בייגה שוחט: ראיתי שהצפי לכביש מצפה רמון שהולך דרומה הוא שבע שנים, וביקשתי שיסיימו את הפרויקט זאת בתוך שלוש שנים.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי לדיוויד לואיס שאני עושה את הכביש ושהוא יבנה את המלון.

אברהם-בייגה שוחט: בסופו של דבר זה לא עלה יפה.

אברהם-בייגה שוחט: המשק הישראלי והכלכלה הישראלית עברו שינויים מבניים.

אברהם-בייגה שוחט: פרופ' ברוורמן, אי אפשר להעביר את תע"ש לנגב כי אין תע"ש.

אברהם-בייגה שוחט: צריך להבין זאת.

4407: אפשר להעביר תעשיות אחרות.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר המרכזי שצריך לעשות הוא לתת לנגב את חלקו בתעשיות שיובילו את מדינת ישראל בעשור הבא.

אברהם-בייגה שוחט: אלה הטכנולוגיות המתקדמות, המחקר ועוד.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שפרופ' ברוורמן פועל בנושא זה.

אברהם-בייגה שוחט: אינני יודע איפה עומד הפרויקט שהסכמנו להקצות לו בשעתו 600 דונם ליד האוניברסיטה.

אברהם-בייגה שוחט: זה יכול להיות לב לבו של שינוי מהפכני בנגב.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא קל, החברות העולמיות לא יאכלסו מייד את המקום, אבל זה הכיוון הנכון.

אברהם-בייגה שוחט: אם הממשלה צריכה להשקיע בתשתית, צריך לעשות זאת, וצריך גם למצוא יזם שיבנה את המבנה.

אברהם-בייגה שוחט: אם יש פיתוח אוניברסיטאי נוסף צריך, לדרוש שזה יהיה בנגב כמדיניות ממשלתית.

אברהם-בייגה שוחט: בשנת 1994 פרופ' ברוורמן הציע לבנות פקולטות חדשות באוניברסיטה.

אברהם-בייגה שוחט: שאלתי אם הוא יכול לגייס כסף.

אברהם-בייגה שוחט: הוא אמר שהוא יכול לגייס 25 מיליון דולר.

אברהם-בייגה שוחט: הוצאתי לו מכתב שהאוצר יקציב סכום זהה.

אברהם-בייגה שוחט: לא אהבו את זה בות"ת.

4407: אבל בסוף זה היה הכסף של ות"ת, הם לא הוסיפו לי כלום.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני יודע מאיפה הם לקחו את זה.

אברהם-בייגה שוחט: הייתה התחייבות של האוצר ל25- מיליון דולר.

אברהם-בייגה שוחט: כנ"ל לגבי בית הספר לרפואה.

אברהם-בייגה שוחט: אחד התנאים לסיום המשבר של קופת החולים היה השקעה של 100 מיליון ש"ח לשיקום בתי חולים.

אברהם-בייגה שוחט: חצי מזה הלך לבית החולים סורוקה, כמדיניות.

אברהם-בייגה שוחט: אני מתנגד לחוק נגב שנותן הקלות במס משני טעמים: ראשית הוא איננו מתייחס לנגב אלא גם לקריית גת ולאשקלון – אלה אוכלוסיות עצומות שאינן בנגב, ומעולם לא קיבלו הקלות במס.

אברהם-בייגה שוחט: הן בשולי הנגב.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שיש בעיות גם באזור ההוא, אבל צריך ליצור הבדל.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה צריכה, באמצעות סעיפי התקציב, להשקיע במה שייתן את הטון בעתיד.

אברהם-בייגה שוחט: חייבים לפתור את בעיית הבדואים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מכיר את התביעות של הבדואים, יש הטוענים שצריך להקים 50 יישובי בדואים.

אברהם-בייגה שוחט: לא יהיו 50 יישובים.

אברהם-בייגה שוחט: אי אפשר לפתח יישובים של 3,000 איש ברמה נאותה, ואי אפשר לתת כך שירותים.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שטוענים שבשעתו היהודים בנו מושבים של 300 תושבים – אבל זו הייתה תקופה אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: צריך להתייחס לבעיה הבדואית ולתת פתרון אמתי ונכון, תוך השקעות גדולות של הממשלה ואיסוף של הבדואים – בהבנה, ברגישות ובשכל.

אברהם-בייגה שוחט: זה דבר חיוני ממדרגה ראשונה.

אברהם-בייגה שוחט: עתידו של הנגב תלוי במידה רבה מאוד גם במציאת פתרון לאוכלוסייה הבדואית.

ויצמן שירי: ח"כ שוחט היה תמיד עקבי בנושא החוקים.

ויצמן שירי: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור למר יאיר חזן, אני מבקש להגיב לדבריו.

ויצמן שירי: אולם אני מבקש שהנוכחים לא יעירו הערות ביניים.

ויצמן שירי: אינני מסכים עם ח"כ שוחט, היו לי עמו ויכוחים לא קלים גם כשהיה שר האוצר שלי.

ויצמן שירי: במשך שנים אני זוכר הרבה מאוד סימפטיה והנה, בתקציב הקרוב, 4% מתקציבי הפיתוח של כל מדינת ישראל יוקצו ל60%- משטח מדינת ישראל בנגב.

ויצמן שירי: זו עוד שנה של סימפטיה.

ויצמן שירי: ייתכן שדרך החקיקה הזאת ילמדו שצריך להתייחס אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: לא אכנס לזה, אולם אני יודע כמה כסף הושקע בשנת 1995.

אברהם-בייגה שוחט: הושקעו כמה מאות מיליונים.

ויצמן שירי: אני נותן את רשות הדיבור למר יאיר חזן, ראש עיריית אופקים.

יאיר חזן: שלום לכולם.

יאיר חזן: אני מודה למארגנים על היום הזה, ועל שהזמינו אותנו.

יאיר חזן: זוהי תקופה קשה, במשק יש הרבה הפגנות ושביתות, ואינני רוצה שהיום הזה יצטייר כיום השביתות של הנגב – כמו שקורה בעכו.

יאיר חזן: איננו מציגים פנים מסכנות.

יאיר חזן: אני אומר זאת לחבריי ולחברי הוועדה, אני בטוח שכל החברים מסכימים עמי.

יאיר חזן: אנחנו יושבים בחבל ארץ שהמדינה מאוד זקוקה לו, אנחנו חלוצים וציוניים ורוצים לדאוג שחבל הארץ הזה יקבל את מה שמגיע לו בעוגה הלאומית.

יאיר חזן: דו"ח מבקר המדינה הוא ההוכחה הטובה ביותר למצב.

יאיר חזן: זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של מבקר המדינה שנערך דו"ח מקיף על התייחסות הממשלות השונות לנגב.

יאיר חזן: בדו"ח הזה רואים את עמדתו של המבקר לגבי התקציבים שניתנו לנגב בתחומים השונים: חינוך, בריאות, תשתיות.

יאיר חזן: המבקר כותב בצורה מפורשת שהנגב הוזנח.

יאיר חזן: הוא השווה את הנגב לאזורים אחרים בארץ, והדברים כתובים ורשומים.

יאיר חזן: הגעתי לוועדה לביקורת המדינה של הכנסת שדנה בדו"ח המבקר.

יאיר חזן: העלינו את הדברים, והתשובות היו מגוחכות.

יאיר חזן: כשדיברנו על רכבת, מנכ"ל רכבת ישראל אמר שלדעתו רכבת לאופקים תהיה רק בעוד 30-20 שנה.

יאיר חזן: אלה היו התשובות.

יאיר חזן: צריך לשנות את ההתייחסות: חשוב להבין זאת.

יאיר חזן: כשמדברים על תשתיות צריך גם לבצע.

יאיר חזן: מר ריפמן הציג נתונים שהראו שאחוז ההשקעה בתשתיות שמגיעות לנגב הוא מזערי.

יאיר חזן: יש תקציב, מדברים על השקעה בתשתיות – אבל איפה החלק שהולך לנגב?

יאיר חזן: אפשר לכמת זאת.

יאיר חזן: אלה אחוזים בודדים - שמעתי שהנתון הוא 1% או 2%.

יאיר חזן: הנגב פזור על פני שטחים עצומים.

יאיר חזן: תשתיות נוגעות לשטח, לא לאנשים, ולכן לא מדובר באחוז מסוים מתוך התקציב, אלא באחוז מסוים לשטח שהוא 60% מהמדינה.

יאיר חזן: זה מחמיר את הבעיה עוד יותר.

יאיר חזן: רכבת לבאר שבע היא נושא חשוב, אבל צריך לדבר גם על רכבת שתצא מבאר שבע לתל אביב דרך צפון הנגב: אופקים, נתיבות, שדרות, אשקלון, אשדוד.

יאיר חזן: כך גם צפון הנגב יחובר באמצעים תחבורתיים למרכז הארץ.

יאיר חזן: אין מה להרחיב את הדיבור על חשיבותה של הרכבת.

יאיר חזן: לעניין החינוך, שנדון הרבה כל כך.

יאיר חזן: בשנת 1965 ח"כ שוחט היה ראש המועצה בערד ואני הייתי תלמיד בבית ספר יסודי, והיו אז ארוחות בבית הספר.

יאיר חזן: המדינה הייתה אז עשירה, ונתנה הזנה לילדים בבית הספר.

יאיר חזן: אני זוכר שקיבלנו ארוחות צהריים, יותר משוקו ולחמנייה.

יאיר חזן: המדינה כנראה הייתה אז הרבה יותר עשירה מהיום.

יאיר חזן: היום מדברים על יום חינוך ארוך: הורים מאופקים פונים אלינו ומבקשים לצמצם את יום החינוך הארוך.

יאיר חזן: הם לא יכולים להשאיר את הילדים עד 15:30 בבית הספר, כי אין מזגנים בכיתות ואין ארוחת צהריים.

יאיר חזן: אי אפשר להשאיר כך את הילדים עד אחר הצהריים.

יאיר חזן: אין להם כוחות, הם לא מתרכזים.

יאיר חזן: זה מיותר.

יאיר חזן: ההורים מבקשים לשחרר את הילדים ב14:00- או ב14:30-.

יאיר חזן: בדקתי כמה עולה מפעל הזנה כמו פעם בעיר אופקים.

יאיר חזן: זה עולה כ4- מיליון ש"ח, ואפשר אולי לשתף קצת את ההורים בכך.

יאיר חזן: כלומר, בסכומים קטנים אפשר לעשות זאת.

יאיר חזן: זה יפתור הרבה בעיות של רווחה, של ילדים שמגיעים הביתה אחרי הלימודים ואין להם מה לאכול – ויש גם כאלה.

יאיר חזן: לא אאריך בדיבור.

יאיר חזן: אפשר לעשות הרבה יותר בתחום החינוך.

יאיר חזן: צריך להשקיע משאבים.

יאיר חזן: אי אפשר להתייחס לכל חלקי המדינה לפי אותם קריטריונים.

יאיר חזן: צריך לקבוע קריטריונים שונים בתחום החינוך לכל אחד מהאזורים.

יאיר חזן: משרד החינוך עובד לפי קריטריונים מסוימים, אבל צריך לעשות דיפרנציאציה.

יאיר חזן: אני מקבל את דברי ח"כ שוחט, שיש להתייחס אחרת לאזורים שונים.

ישראל כץ: הוא לא דיבר על החוק הזה, אלא על ההטבות במס, שם יש דיפרנציאציה מובהקת.

יאיר חזן: אני מדבר על חוק עידוד השקעות הון בהקשר זה.

יאיר חזן: אי אפשר להשאיר את החוק הזה במתכונתו הקיימת.

יאיר חזן: הוא לא מועיל במאומה.

יאיר חזן: האבטלה מתחילה להתפרץ באשדוד, באשקלון, בירוחם ובדימונה.

יאיר חזן: אם לירוחם ולדימונה יש מעמד זהה לאשדוד ולאשקלון – אף אחד לא יבוא לירוחם ולדימונה.

יאיר חזן: וגם לא לאופקים.

ויצמן שירי: זה לא נכון.

ויצמן שירי: זה חוק שאני העברתי.

ויצמן שירי: אופקים מקבלת עד 32%.

ויצמן שירי: מר רוסו יודע על המענקים, הוא נוכח כאן.

ויצמן שירי: אפילו מר אלברט ארז כעס שהוא מקבל פחות מאשר המפעלים באופקים.

יאיר חזן: שמעתי שייתנו לאזור התעשייה באשקלון מעמד של אזור פיתוח א'.

ישראל כץ: זה נכון, אגב, אבל זה לא קשור לחוק הזה.

יאיר חזן: אם יעשו זאת, המשמעות היא להרוג את דימונה, ירוחם, מצפה רמון ואופקים.

יאיר חזן: אף אחד לא יבוא אלינו.

יאיר חזן: נכון שבאשקלון יש בעיה קשה של אבטלה.

יאיר חזן: אבל צריך למצוא פתרון אחר.

יאיר חזן: החוק הזה כבר לא שווה כלום.

יאיר חזן: אנחנו חיים בשטח, נפגשים עם יזמים ועם משקיעים.

יאיר חזן: ההטבה הזאת היא כבר לא אטרקציה.

יאיר חזן: מה גם שראשי ערים מסוימים נותנים פטור מלא מארנונה באשדוד – וזה בניגוד לחוק.

יאיר חזן: אסור לעשות זאת.

יאיר חזן: אנחנו לא יכולים לעשות זאת, כי זה גם פוגע בהכנסה של העיר.

יאיר חזן: כך יש עדיפות לאזורי התעשייה באשדוד ובאשקלון על פני אזור התעשייה באופקים.

יאיר חזן: צריך למצוא פטנט אחר.

יאיר חזן: אסור לבטל את חוק הנגב.

יאיר חזן: הוא נחקק ביזמת חברי כנסת פרטיים בגלל אזלת ידה של הממשלה.

יאיר חזן: אילו הממשלה הייתה חושבת על הנגב ומציעה הצעות חוק, ייתכן שחברי הכנסת לא היו מציעים הצעות מטעמם.

יאיר חזן: אך הממשלה לא עשתה זאת.

יאיר חזן: ההצעות של חברי הכנסת עברו, ויביאו ברכה לנגב, ולא רק למעמד הגבוה, אלא גם למעמד הביניים: עובדי עירייה אומרים שנוספו להם עוד 1,000 ש"ח לשכר הנטו.

יאיר חזן: בכל המאבקים הרגילים נוספו להם סכומים זעירים של 50 ש"ח או 100 ש"ח.

יאיר חזן: תוספת כזאת משמעותה הגדלת כוח הקנייה, אנשים יקנו יותר והמסחר יגדל.

יאיר חזן: לדעתי הכסף יחזור למדינה בסופו של דבר.

יאיר חזן: אסור בשום פנים ואופן לבטל את החוק.

ויצמן שירי: את זה צריך לומר לראש הממשלה, מר חזן.

אברהם-בייגה שוחט: הבעיה היא לא אופקים.

ויצמן שירי: נשמע כעת את ח"כ כץ, ואני אשמור על זכותו לדבר.

ישראל כץ: אני מברך את כל הנוכחים.

אלברט ארז: אולי תציין כבר "דרום" ו"נגב", נמאס לי לשמוע.

אלברט ארז: כנראה שלח"כ שוחט יש בעיה.

אברהם-בייגה שוחט: מר ארז, בכל בוקר שאתה קם, תגיד תודה על "אינטל".

ויצמן שירי: אי אפשר להתכחש לזכויותיו של ח"כ שוחט.

ישראל כץ: מר ארז, אתה לפחות פטור כבר מהוויכוחים הפנימיים בתוך מפלגת העבודה, אז אין סיבה שתעלה כעת את הטענות הללו.

ישראל כץ: אני מברך את כל נציגי הנגב, יהודים, בדואים, בני אברהם.

ישראל כץ: תפקיד הממשלה והכנסת – כל אחת בתחומה - הוא להגדיר את היעדים, בשיתוף ההנהגות המקומיות.

ישראל כץ: זה לא התפקיד של פרופ' ברוורמן.

ישראל כץ: הוא יכול לעשות זאת כמיטב כוחו, ולהצטרף לממשלה או לכנסת בהליך פוליטי מקובל, ולנסות להשפיע.

ישראל כץ: טוב שהוא מנסה לפעול, יש לברך אותו.

ישראל כץ: אך האחריות מונחת על כתפי הממשלות והכנסת.

ישראל כץ: עליהן להגדיר יעדים בגודל אוכלוסייה, ברמת הכנסה, תעסוקה וסוגיה, חינוך, בריאות, תרבות – כל אחד מהתחומים.

ישראל כץ: זהו אזור רחב, ודל מאוד באוכלוסייה – אך חיוני ביותר מבחינה לאומית ואסטרטגית.

ישראל כץ: אי אפשר לתת לאזור כזה להתנהל בשולי תקציב המדינה, ולתת לפקידים – שיוצרים עשרות אלפי סעיפים בחוק – ליצור גם סעיפים שאולי יתאימו גם לנגב או לכל פריפריה אחרת.

ישראל כץ: תפקידנו הוא להגדיר את היעדים.

ישראל כץ: העברתי את חוק הנגב למתן הטבות במס הכנסה בעזרת חברים אחרים, שגם יושבים כאן.

ישראל כץ: וכמו שאמר מר חזן בסוף דבריו, אם הממשלה לא עושה זאת – זה נעשה בכנסת, על ידי חברי הכנסת.

ישראל כץ: ח"כ שוחט העיר הערה שאני מבקש להגיב עליה.

ישראל כץ: הוא בקיא נתונים ואני לא חולק עליהם, אולם יש בינינו הבדלים בהשקפת העולם: עובדה שמכל החוקים שמדברים עליהם, לגבי אזורים בארץ וכו', החוק היחיד שעבר באופן ברור וגורף הוא חוק הנגב.

ישראל כץ: הרי לא יושבים בכנסת אנשים חסרי אחריות.

ישראל כץ: הם לא קמים ומחוקקים חוקים סתם כך, לטובת שכונות ברמת אביב או לטובת שכונת רחביה בירושלים, או לטובת שכונת קטמון בירושלים.

ישראל כץ: היה דו"ח של מבקר המדינה, הממשלה לא עשתה די.

ישראל כץ: זו המציאות.

ישראל כץ: לכן אנחנו פעלנו.

ישראל כץ: הממשלה הייתה רשאית, בכל אחד משלבי החקיקה, להתערב או להצטרף או להציע אלטרנטיוות.

ישראל כץ: היום יש המון כוונות טובות והמון הצהרות.

ישראל כץ: ספר התקציב כבר נסגר, ועכשיו רק מחפשים איפה לקצץ מתוכו.

ישראל כץ: אתן דוגמאות לשני חוקים שנמצאים בתהליכי חקיקה שונים בכנסת, חלקם במסגרת חוק ההסדרים, חלקם בחקיקה רגילה.

ישראל כץ: אלה חוקים שהממשלה דוחפת.

ישראל כץ: זו יכולה להיות התוצאה אם לא נתערב.

ישראל כץ: החוק הראשון הוא חוק לעידוד השקעות למחקר ופיתוח.

ישראל כץ: לרשותו של המדען הראשי במשרד התעשייה עומדים כ1.4- מיליארד ש"ח בשנה.

ישראל כץ: בחוק הקיים היום יש סעיף שמורה להשקיע אחוז מסוים מתוך תקציבי המו"פ בפריפריות.

ישראל כץ: מתכוונים להוציא את הסעיף הזה מהחוק.

ישראל כץ: הממשלה תומכת בחקיקה הזאת.

ישראל כץ: לפי גרסתם של פקידי משרד האוצר יש להוציא את הסעיף הזה, שמבטיח פיתוח בפריפריה.

ישראל כץ: דיברו כאן על מפעלי היי-טק, תעשייה ביו-טכנולוגית ועוד, אבל את החוק ההוא עומדים לשנות.

ישראל כץ: יש בנגב אוניברסיטה – אבל לפי החוק החדש היא תקבל פחות כסף למו"פ, כי הפריפריאליות לא תוגדר כקריטריון.

יאיר חזן: גם היום 90% מהכסף מושקע במרכז.

ישראל כץ: היום יש לפחות חוק שמגדיר את אחוז ההשקעה בפריפריה.

ישראל כץ: אם רוצים לחזק את הפריפריה צריך להציע להקצות כסף רק למי שהולך לפריפריה.

ישראל כץ: הרי אלה לא משאיות שיש להוביל – אלא מדובר במוחות ובתנאים.

ישראל כץ: החוק השני שמטפלים בו כעת הוא החוק לעידוד השקעות הון.

ישראל כץ: מדובר בכ800- מיליון עד מיליארד ש"ח בשנה.

ישראל כץ: נכון שהביצוע בסוף מגיע לסכומים אחרים, לצערנו.

ישראל כץ: ראשית, המטרה היא להקשות את המצב בחוק.

ישראל כץ: אינני בטוח שזה הזמן לעשות זאת.

ישראל כץ: אני חייב לשבח דווקא את השרה דליה איציק בנושא זה.

ישראל כץ: היא הבינה את מה שכולנו אומרים בוועדת הכספים כבר זמן רב: כ50%- מהכסף הזה, שהמדינה נותנת ולא יזם פרטי – מגיע להשקעות במרכז.

ישראל כץ: זאת משום שיש שם מסלולים של פטור ממס.

ישראל כץ: מפעל שיודע שהוא עומד להיות רווחי, ישב באזור המרכז, וייהנה ממסלול של פטור ממס.

ישראל כץ: זה כמו כסף שהמדינה נותנת.

ישראל כץ: מפעל שיודע שאיננו עומד להיות רווחי הולך לפריפריה – כי הוא רוצה מענקים.

ישראל כץ: אחר כך הוא נסגר, או שסוגי העבודות ורמת השכר בו הם מסוג מסוים.

ישראל כץ: לפעמים מפעל כזה גם לא עומד בהתחייבויות.

ישראל כץ: אם כן, ח"כ שוחט, אלה שתי דוגמאות לחקיקה בעצם הימים הללו.

אברהם-בייגה שוחט: למה ח"כ כץ פונה אלי?

ישראל כץ: כי ח"כ שוחט מייצג בעיני את גישת ההגנה על הפקידות הכלכלית-המקצועית, ואתה עושה זאת ביושר.

ויצמן שירי: הוא כבר לא בממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש לתקן.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש לענות לדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מתנגד לשני התיקונים הללו.

אברהם-בייגה שוחט: וההערה לא רלוונטית לעניין.

ישראל כץ: בסדר, תודה רבה.

ישראל כץ: אני מבהיר שאני מדבר על הממשלה הנוכחית.

אברהם-בייגה שוחט: אגב, דברי ח"כ כץ על המענקים אינם נכונים, אבל זה לא משנה.

ישראל כץ: זה נכון לחלוטין.

ישראל כץ: זה היה כ48%-, אני יכול להציג את הנתונים.

ויצמן שירי: אבל ח"כ שוחט הוא לא הכתובת לכך.

ישראל כץ: ציינתי את הגישה בלבד.

ישראל כץ: אם ח"כ שוחט איננו מעוניין שאציין שזו גישתו, אבהיר שזו גישתה של ההנהגה הכלכלית של משרד האוצר לדורותיו.

ישראל כץ: לא הייתה כאן כוונה לנגח, אלא להביא דוגמה.

ישראל כץ: אני מדבר על הגישה הכלכלית הקלסית, אלה שתוקפים את חוק הנגב בתקשורת.

ישראל כץ: הם טוענים שהחוק שערורייתי, הם חושבים שבנגב אין אנשים.

ישראל כץ: האם החליטו בחוק לשלוח כסף לאזור שאין בו אנשים?

ישראל כץ: החוק הזה איננו חוק סוציאלי, אלא חוק כלכלי.

ישראל כץ: הוא בא לתמרץ אנשים שעובדים ולהגביר את הרווח בכל רמות השכר.

ישראל כץ: זהו ויכוח עקרוני: אני מתנגד לתיקון בחוק המו"פ שיבטל את הפריפריות.

ישראל כץ: אני מקווה שכולם ינהגו כך.

ישראל כץ: אני מעוניין שחוק עידוד השקעות הון לא יהיה כלל מסלול של פטור ממס באזור המרכז.

ישראל כץ: זו האפשרות לשלוח תעשיות מתוחכמות לפריפריות.

ישראל כץ: החוק שהעברתי למתן הטבות במס הכנסה הוא דיפרנציאלי הרבה יותר ממה שקיים בגליל.

ישראל כץ: בכפר ורדים בגליל מקבלים 15% במס, אפילו בג"צ הכניס אותם לכך.

ישראל כץ: בקריית גת זה 10%, ובאשקלון זה 5% - וזו הדינמיקה של כל חקיקה, וכל אחד עושה פשרות.

ישראל כץ: בעומר זה 5% ובבאר שבע זה 12%.

ישראל כץ: ביישובי הבדואים ההקלה היא 20%-15% כדי לתמרץ ולסייע.

ישראל כץ: הייתה הסכמה כללית בוועדה בנושא זה.

ישראל כץ: הכי קשה היה לקדם את נושא באר שבע, היו רגעים שרמזו לי באוצר שזאת הבעיה היחידה בחוק.

ישראל כץ: הגישה של פרופ' ברוורמן היא שהנחתה אותי, גישת המטרופולין.

ישראל כץ: באר שבע, בלי לפגוע באחרים, צריכה לקבל סיוע בראש ובראשונה.

ישראל כץ: איננו רוצים נגב וגליל שבהם רק מקבלים קצבאות וקבלה של כספים מפקידי האוצר – כמו אבטלה, דמי שיקום וכו'.

ישראל כץ: יש כאן חוק כלכלי ממדרגה ראשונה.

ישראל כץ: אני צופה שבתוך כמה שנים, אם יעבדו בשקט על הדברים, ואם הממשלה תוסיף את מה שהיא אמורה להוסיף: תשתיות ועוד – ולא על חשבון החוק הזה - יהיה סיכוי לשיפור.

ישראל כץ: אסור שהממשלה תצמצם פעילותה בנגב על חשבון החוק הזה, שמחתי לשמוע את דבריו של ח"כ שירי בנושא זה.

ישראל כץ: בחוק הזה הפטורים מגיעים לכמיליארד ש"ח בלבד, ובכל המדינה כולה יש 29 מיליארד ש"ח מפטורים.

ויצמן שירי: אני מבקש שח"כ כץ יסיים את דבריו.

ישראל כץ: אמרתי לח"כ שוחט שאתמול ראש הממשלה הכריז שהוא עומד לתת פטור למשקיעים ישראלים בענף ההיי-טק.

ישראל כץ: הפטור עולה מיליארדים.

ישראל כץ: לא הוצאתי מילה נגד.

ישראל כץ: ייתכן שהחוק ההוא חשוב, אבל כל הזמן הזה לא שמענו מילה אחת למה נותנים פטורים לכל מיני גורמים.

ישראל כץ: אתנגד לביטול כלשהו בחוקי הנגב.

ישראל כץ: אני מצפה שהכנסת תגן על החקיקה שחוקקה.

ישראל כץ: אפעל שהממשלה תגבה את החוקים בתקציב המדינה, בתקציבים ראויים.

ויצמן שירי: כעת ניתנת רשות הדיבור לראש עיריית באר שבע, מר יעקב טרנר.

יעקב טרנר: בוקר טוב.

יעקב טרנר: קל יחסית לדבר אחרי ששומעים את ח"כ כץ, שמייצג את שלושת חוקי הנגב שנועדו לעשות צדק עם הדרום.

יעקב טרנר: אין, לא היה ולא יהיה, יום תל אביב, יום ראשון לציון או יום חיפה.

יעקב טרנר: יש רק יום הנגב.

יעקב טרנר: אולי יהיה גם יום הגליל.

יעקב טרנר: אשתמש בבאר שבע כמשל: אנחנו, אזרחי הדרום ואזרחי באר שבע בתוכם, מקבלים פחות ממה שמקבל אזרח במדינת ישראל המרכזית, באופן ברור.

יעקב טרנר: כוונתי לאזרחים בחולון, חיפה, פתח תקווה, ראשון לציון ותל אביב.

יעקב טרנר: הכול מתחיל ונגמר בתקציבים.

יעקב טרנר: תקציב עיריית באר שבע הוא כ700- מיליון ש"ח.

יעקב טרנר: האוכלוסייה: 200,000 איש.

יעקב טרנר: בחיפה יש בסך הכול 60,000 איש יותר – 260,000 איש אך תקציב עיריית חיפה כפול מזה של עיריית באר שבע.

יעקב טרנר: איך ייתכן?

יעקב טרנר: בחיפה יש תעשייה, יש מסחר.

יעקב טרנר: גם בראשון לציון יש הרבה יותר תעשייה ומסחר מבאר שבע ולכן הארנונות שהעירייה גובה, המסים, יש להם משמעות גדולה הרבה יותר.

יעקב טרנר: נכון שחלק מהתקציב ניתן על ידי המדינה, אבל החלק הזה ניתן במידה שווה, לפי אוכלוסייה, לפי צורך ברווחה, לפי תלמידים.

יעקב טרנר: בבאר שבע אין די תעשייה, אין די מסחר ולכן – באופן טבעי – התקציב נמוך יותר.

יעקב טרנר: הכספים שלא עומדים לרשותנו ועומדים לטובת ערים אחרות, הם אלה שיוצרים את ההבדל בין המרכז לדרום.

יעקב טרנר: חשוב שכולם יבינו זאת.

יעקב טרנר: השוני נובע מתעשייה משופרת, מהעובדה שבדרום כמעט שאין היי-טק – כי הכול הצטבר במרכז, משום שלאורך השנים לא דאגו די שהמפעלים יעברו דרומה ולפריפריה.

יעקב טרנר: המצב דומה בנושא המסחר.

יעקב טרנר: העיר באר שבע גובה 270 מיליון ש"ח בשנה בגין ארנונה.

יעקב טרנר: בחיפה, בראשון לציון, פתח תקווה וחולון הסכומים אחרים לגמרי.

יעקב טרנר: שם יש אזורי תעשייה מפוארים, וכך נוצרים מקורות שמתוכם אפשר לשפר את הרווחה, את התמיכה בספורט, את התמיכה בחינוך – גם בחינוך הלא פורמלי.

יעקב טרנר: את כל אלה אי אפשר לתת אצלנו, לא בהיקפים הגדולים יותר.

יעקב טרנר: סוף סוף המדינה, בזכותם של שלושה חברי כנסת, ובתמיכה טוטלית וגורפת, חוללה שינוי.

יעקב טרנר: הרי ברור שיש כאן עיוות ואי צדק, הרי אי אפשר לתקן את הדברים ברגע, ולהעביר דרומה את כל התעשייה ואת כל המסחר, כדי להעשיר את הדרום.

יעקב טרנר: זה לא הולך כך.

יעקב טרנר: המעשה שנעשה הוא פיצוי, פיצוי הכרחי.

יעקב טרנר: המדינה נתנה אותו ברמת הפרט, אבל היא חייבת לתת אותו ברמת העירייה.

יעקב טרנר: בעיר באר שבע מעולם לא הייתה שנה בלי גירעון.

יעקב טרנר: זה לא שייך לראשי הערים, כך זה עד היום.

יעקב טרנר: יש לעירייה גירעונות שאף אחד לא יצליח להוציא אותנו מתוכם.

יעקב טרנר: זאת משום שהעירייה מנסה לתת לתושבים קרוב למה שנותנים במקומות אחרים במדינה, ומשתמשת לצורך כך ביותר כסף ממה שיש לה.

יעקב טרנר: נכון שאפשר להחליט ש700- מיליון הוא הסכום, לתת את זה לאזרחים – ושיתה

יעקב טרנר: פך העולם.

יעקב טרנר: אבל אז יגדלו בדרום אזרחים סוג ב', כאלה שלא מקבלים די, שהמדינה לא דאגה לתקצב אותם.

יעקב טרנר: צריך לתת מענקים, מענקים שלא קשורים לכלום.

יעקב טרנר: אני רוצה מענק שיישר אותנו עם ראשון לציון.

יעקב טרנר: אזרחי באר שבע עושים לא פחות מאזרחי ראשון לציון.

יעקב טרנר: החובות שלהם זהות, הם הולכים לאותו צבא ומשלמים מסים כמו כל אחד.

יעקב טרנר: אנחנו דורשים שהמדינה תיתן לנו, ושלא ינסו לגעת בחוקי הנגב.

יעקב טרנר: כי זה ניסיון מאוחר מאוד, אך מבורך, לעשות צדק עם מי שהיו חייבים לעשות עמו צדק מזמן.

יעקב טרנר: זה הסיפור של עיירות הדרום.

יעקב טרנר: יש לנו אוכלוסייה נפלאה ואנשים נהדרים, והם לא מבינים מדוע עליהם לקבל פחות מאחרים.

יעקב טרנר: זו התביעה שלנו ממדינת ישראל.

ויצמן שירי: נשמע כעת את ח"כ פריצקי.

ויצמן שירי: אני מבקש לכבד את האורחים ואת סדר הדוברים שנקבע מראש.

ויצמן שירי: החלוקה תהיה כמו שאמרתי בהתחלה.

סופה לנדבר: אני גם מבקשת לדבר.

סופה לנדבר: אני מרגישה שאני עם הנגב ורוצה לדבר, אבל אם זה לא יצליח, אלך לוועדה אחרת.

ויצמן שירי: כעת ידבר ח"כ פריצקי, ובהמשך תינתן זכות דיבור לכולם.

יוסף יצחק פריצקי: שלום לכולם.

יוסף יצחק פריצקי: ראשית אני מבקש לפנות אל תלמידי בית הספר ע"ש רוגוזין בקריית גת.

יוסף יצחק פריצקי: ברוכים הבאים, ותודה שבאתם.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו מדברים עליכם, בעצם.

יוסף יצחק פריצקי: אתם דור העתיד.

יוסף יצחק פריצקי: אם אתם תישארו שם, תהיה לנגב תקומה.

יוסף יצחק פריצקי: אם לא, חבל על כל הכסף שאנחנו שופכים שם.

יוסף יצחק פריצקי: לכן אני רוצה לדבר אל הילדים קצת ציונות, זה מותר, לא מילה גסה.

יוסף יצחק פריצקי: גם אליי דיברו כך.

יוסף יצחק פריצקי: למרות שהמילה "ציונות" היא כבר לא שכיחה בישראל.

יוסף יצחק פריצקי: חילקו כאן מדליה של דוד בן גוריון, שכתוב עליה "בנגב ייבחן העם בישראל".

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש לספר סיפור אישי קצר: בשנת 1967 הייתי בכיתה ז' או ח'.

יוסף יצחק פריצקי: היה סיור מטעם בית הספר לשדה בוקר.

יוסף יצחק פריצקי: התמונה שהכי שמורה אצלי בלב היא תמונה שלי ושל דוד בן גוריון בספרייה שלו בשדה בוקר.

יוסף יצחק פריצקי: לפעמים כשרע לי על הלב, וזה קורה לפעמים בגלל המצב, אני נוסע לשם.

יוסף יצחק פריצקי: המקום נותן כוח.

יוסף יצחק פריצקי: זה אדם שעמד לבד, והאמין – מול כל הגלים, והאמין בחזון שאני עדיין מאמין בו.

יוסף יצחק פריצקי: הנגב הוא שאלה של ציונות פשוטה.

יוסף יצחק פריצקי: הכנסת הולכת ונהיית יותר ויותר לא ציונית – ולא אומר "אנטי ציונית".

יוסף יצחק פריצקי: ציונות משמעותה לקבוע יעדים לאומיים לכולם, לעם.

יוסף יצחק פריצקי: משמעה להחליט שהמדינה משקיעה בתשתיות תחבורה, כי כולם נוסעים ברכבת: העני, העשיר, הערבי, היהודי, הדרוזי, הצ'רקסי – כולם.

יוסף יצחק פריצקי: כשהרכבת מחברת בין היישובים הם מתחילים להרגיש קרובים יותר.

יוסף יצחק פריצקי: הייתי בביקור אצל מר גבי ללוש בדימונה.

יוסף יצחק פריצקי: הבעיה שם היא לא כל כך העוני והאבטלה כמו תחושת הניכור, למרות שהמרחק מבאר שבע לדימונה איננו רב.

יוסף יצחק פריצקי: יש שם מסילת ברזל, ואין קושי תקציבי לשפץ אותה, זה כלום יחסית לתקציב.

יוסף יצחק פריצקי: וכך נותנים רווחה לאנשים בתחום הפשוט של הגעה להצגת תאטרון, או קניות אחרי הצהריים, או פעילות של סטודנט בפרויקט פר"ח בדימונה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל מה לעשות?

יוסף יצחק פריצקי: הכנסת היום היא מאוד מאוד סקטוריאלית.

יוסף יצחק פריצקי: כל מי שמדבר כאן גבוהה גבוהה צריך להסתכל לתוך עצמו.

יוסף יצחק פריצקי: צריך לשאול את כל החברים הנפלאים שיושבים כאן על מה הם מוכנים לוותר מתוך החוקים הסקטוריאליים שהם העבירו, כדי שהכסף הזה יעבור לנגב.

יוסף יצחק פריצקי: אם ישאלו אותם שאלה כזאת, יתברר שזה לא כל כך פשוט.

יוסף יצחק פריצקי: קל לומר: תנו מיליארד ש"ח לישיבות, אבל תנו גם לנגב.

יוסף יצחק פריצקי: זה מאוד קל.

יוסף יצחק פריצקי: קל מאוד להעביר חוק לא ציוני של משפחות ברוכות ילדים ואז לומר: לכו לנגב.

יוסף יצחק פריצקי: גם זה קל.

יוסף יצחק פריצקי: קל מאוד לשמור על אינטרסים של מים לחקלאים במרכז הארץ: בבאר טוביה, בשפיים, אך לא לחקלאים בגליל ובדרום, ובמקביל לומר: תנו לנגב.

ישראל כץ: זו פרשנות שלך, ח"כ פריצקי.

יוסף יצחק פריצקי: נכון, זו הפרשנות שלי.

ישראל כץ: לכן הצבעת נגד חוק הנגב.

יוסף יצחק פריצקי: אומר מדוע הצבעתי נגד חוק הנגב.

ישראל כץ: הרי זו מטרה לאומית.

ישראל כץ: אם חוק הנגב היה חל על רמת אביב, ח"כ פריצקי היה מצביע בעד.

ויצמן שירי: אני מבקש משני הצדדים להפסיק.

ויצמן שירי: ח"כ כץ, גם בעיני לא מוצאים חן כל הדברים שנאמרים.

ויצמן שירי: אבל צריך להפגין קצת סולידריות.

יוסף יצחק פריצקי: זה מה שעצוב.

יוסף יצחק פריצקי: אני מודיע לכם כאן: התנגדתי לחוק הנגב, ואמשיך להתנגד לחוק הנגב.

יוסף יצחק פריצקי: אני גם אומר מדוע התנגדתי: משום שלדעתי חוק לא צריך לתת הטבה של 5% לתושבי עומר – ואני פונה אל פיני בדש בידידות ובחברות.

2183: ההוצאות שיש לתושבי עומר הן פי עשרה מההוצאות של תושבי רמת אביב.

ויצמן שירי: מר בדש, מייד תינתן לך זכות הדיבור.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שחוק שנותן הטבות מס לא מסייע לאנשים הפשוטים, כי יש אנשים שבכלל לא מגיעים לסף המס – כי אין להם עבודה.

יוסף יצחק פריצקי: הדבר הנכון הוא להשקיע את הכסף של החוקים בתקציב ובתשתיות.

יוסף יצחק פריצקי: החברים בוועדת הכספים יודעים שאם יש השקעות בתשתיות ובתקציב, השינוי אפשרי.

יוסף יצחק פריצקי: לשם הכסף צריך להגיע.

יוסף יצחק פריצקי: לו הכסף של חוק הנגב היה מושקע במסילת ברזל בדימונה, או בתשתיות ביוב בחורה – היינו במצב אחר.

יצחק סבן: צריך גם את זה וגם את זה.

יוסף יצחק פריצקי: לא ניתנים שני הדברים.

יוסף יצחק פריצקי: אין במדינת ישראל די כסף לכולם, הלוואי שהיה.

יוסף יצחק פריצקי: צריך לחלק את העוגה.

2183: יש הרבה כסף במקומות אחרים.

יוסף יצחק פריצקי: אתה צודק.

יוסף יצחק פריצקי: על כך בוכה הנביא.

יוסף יצחק פריצקי: יש כספים בהסכמים קואליציוניים ולסקטורים, כמו שאומר מר בדש.

יוסף יצחק פריצקי: אני מציע לכם, אנשי הנגב, ללכת לחברי הכנסת הסקטוריאליים – אני אתן רשימה של חברי כנסת כאלה – ולדרוש מהם לוותר על חוקים שלהם.

ויצמן שירי: נשמע את פיני בדש, ראש המועצה המקומית עומר.

ויצמן שירי: מה קרה, ראיתם מצלמות והשתגעתם?

סופה לנדבר: זה אתה שמשתגע מהמלצמה, ח"כ שירי.

סופה לנדבר: זאת חוצפה.

ויצמן שירי: אני מבקש לשמור על השקט.

ויצמן שירי: מי שיפריע לא יקבל רשות דיבור.

טלב אלסאנע: למה לא ניתנת רשות דיבור לנציגי האוכלוסייה הבדואית?

טלב אלסאנע: הישיבה מנוהלת בצורה מגמתית.

ויצמן שירי: יש סדר.

ויצמן שירי: האם אתה מוכן לוותר על רשות הדיבור שלך ולהעביר אותה לנציג אחר, ח"כ אלסאנע?

ויצמן שירי: אם כן, אעשה זאת מיד.

טלב אלסאנע: לא, אבל הישיבה נמשכת כבר שעה וחצי ונציג הבדואים עוד לא דיבר.

2183: יש דבר אחד בנגב בלי סוף: סימפטיה.

2183: את זה יש לנו מכאן ועד הודעה חדשה.

2183: טבענו בסימפטיה.

2183: אבל היא לא עוזרת לנו.

2183: יש כאן שלושה ח"כים: ח"כ שירי, ח"כ כץ, ח"כ סבן, שעשו את מה שהממשלה הייתה צריכה לעשות.

2183: הם מילאו את הווקום שיצרה הממשלה.

2183: גם ש"ס מילאה את הווקום שהממשלה הותירה בכל הנוגע לטיפול באוכלוסיות החלשות ביום לימודים ארוך, למשל.

2183: היא לקחה תקציב מהמדינה ומבצעת זאת, ומפיקה מזה רווח פוליטי.

2183: הממשלה לא יכולה להתעלם מווקום.

2183: יש גם חוק הגליל.

2183: בגליל הטבות המס גדולות יותר.

2183: הממשלה העבירה זאת, זה לא עבר כחוק פרטי.

2183: יש שם הכול, רק שזה הגיע מידי הממשלה ואף אחד לא שם לב לכך.

2183: אני תומך בכך.

2183: לאנשי הגליל יש גם הנחות של 50% על קרקעות, מה שאין בנגב.

2183: צריך לתת גם לגליל וגם לנגב.

ויצמן שירי: להפך.

2183: המדינה הרי גובה עמלה מכל עסקה.

2183: אבל בזכות ההטבות במס אנשים התחילו לחייך, כמו שאמר מר חזן.

2183: הם התחילו לנסות לצאת מהחובות ולשפר את עצמם.

2183: זה יצר תהליך כלכלי.

2183: ההנחות במס עולות 28 מיליארד ש"ח בשנה.

יוסף יצחק פריצקי: זה רע מאוד.

2183: אפילו לא אחוז וחצי מזה מגיע לנגב, כולל חוקי הנגב.

2183: שלישית, השינוי שרוצים לשנות בחוק עידוד השקעות הון משמעו מוות.

2183: עד היום למדינה היו 30% סיכון וליזם היו 70%.

2183: היום המדינה מתכוונת להסתכן ב7%- והיזם יסתכן ב93%-, ואם הוא יהיה נחמד הוא אולי יקבל הטבה.

4407: זה אסון.

4407: אסור שזה יהיה.

2183: נכון לאתמול נאמר לי, שמאחר שהיום כל הארץ במצב קשה, פותחים מכרז בכל הארץ.

2183: זו אבדה גדולה מאוד.

2183: מאחר שבאר שבע היא מרכז הפריפריה של הנגב, היא חייבת להיות חזקה.

2183: כך כל הנגב יהיה חזק.

2183: צריך להחליט שבתוך 4-3 שנים מסייעים לבאר שבע בהיקף של 300 מיליון ש"ח.

טלב אלסאנע: שלום לכולם.

טלב אלסאנע: היתרון של היום הזה, החשיבות שלו, הוא בהזדמנות לשים את בעיות הנגב על סדר היום הציבורי - על סדר יומן של ועדות הכנסת ושל הכנסת כולה.

טלב אלסאנע: אבל חוץ מהעלאת הבעיה ואבחונה, צריך לתת מענה, להעניק טיפול לבעיות.

טלב אלסאנע: אני סבור שאין כל סיבה לחשוב שבאמצעות ביטול החוקים הללו יחול שיפור.

טלב אלסאנע: זה רק יכול להעמיק את המצב הקשה.

טלב אלסאנע: במקום שיממנו ויתקצבו בהטבות יתקצבו בדמי אבטלה או בהבטחת הכנסה.

טלב אלסאנע: מערכת החינוך מנציחה את מצב הנחשלות.

טלב אלסאנע: צריך לשנות זאת.

טלב אלסאנע: צריך להשקיע יותר בחינוך, למשוך יותר מורים מוסמכים למקום.

טלב אלסאנע: אני רואה באוניברסיטת בן גוריון מנוף חשוב מאוד לקידום החינוך ולהתמודדות עם האבטלה והעוני דרך החינוך.

טלב אלסאנע: שלישית, בעיית הבדואים כבר מזמן איננה בעיה שלהם בלבד.

טלב אלסאנע: זוהי הבעיה של הנגב.

טלב אלסאנע: אם היא לא תטופל היא תהיה הבעיה של המדינה.

טלב אלסאנע: יש שם נשירה, עבריינות, פשיעה וסחר בסמים.

טלב אלסאנע: לא ייתכן שהגוף הממשלתי היחיד שמטפל באוכלוסייה הבדואית הוא המשטרה, כשיש אבטלה ויש נשירה ויש פשיעה.

טלב אלסאנע: משרד העבודה והרווחה לא מגיע לטפל, משרד החינוך לא מטפל, ושום משרד ממשלתי אחר לא מגיע.

טלב אלסאנע: יודעים רק לשלוח את המשטרה כדי לטפל בבעיות.

טלב אלסאנע: משרד הפנים לא מתכנן יישובים אבל שולח את המשטרה להרוס בתים.

טלב אלסאנע: מנהל מקרקעי ישראל לא מקצה קרקעות ושולח את המשטרה כדי לחרוש אדמות.

טלב אלסאנע: זה מוביל לעימותים מיותרים.

טלב אלסאנע: לסיכום, בתקציב לשנת 2002 מוקצים 4 מיליארד ש"ח למגזר הערבי, למגזר הבדואי.

טלב אלסאנע: אך לאוכלוסייה הבדואית אין תקציב מיוחד לפיתוח תשתית ביישובים המוכרים, ואין שום תקציב מיוחד לתכנון יישובים חדשים.

טלב אלסאנע: המשמעות היא שאין בשורה.

טלב אלסאנע: אם אין בשורה, אין תקווה.

טלב אלסאנע: ואז, מה מצפים מאנשים לעשות?

טלב אלסאנע: אני מתריע מבעוד מועד: המצב על סף פיצוץ.

טלב אלסאנע: אנחנו האחראים לטפל בעניין.

טלב אלסאנע: בוועדה הזאת יש אפשרות לתת פתרונות.

ויצמן שירי: כעת ידבר ראש עיריית קריית גת, מר אלברט ארז.

אלברט ארז: אעיר שתי הערות מקדימות ואחר כך אדון לגופו של עניין.

אלברט ארז: וחבל שח"כ שוחט לא נמצא כאן.

אלברט ארז: תלמידי בית הספר שנמצאים כאן מסיימים עוד מעט את לימודיהם וילכו לצבא.

אלברט ארז: אני מניח שהם יצטרכו גם ללמוד אחר כך, כדי להגיע ל"אינטל" – אולי באוניברסיטת באר שבע, אבל היום, למרות כל המתקפה עלינו, עדיין יש בעיות, למרות "אינטל".

אלברט ארז: אז אולי הצעירים שיגיעו לעבוד שם גם יגורו בקריית גת, בזכות חוקי הנגב.

אלברט ארז: הוועדה עוסקת, בניגוד לרצונה, בתרגיל הסחה.

אלברט ארז: הסעיף המרכזי שנדון כאן היום הוא חוקי הנגב.

אלברט ארז: על מי מאיימים?

אלברט ארז: שייקחו אותם.

אלברט ארז: האם עושים לנו טובה?

אלברט ארז: ממשלות ישראל לדורותיהן יודעות וידעו בדיוק מה לעשות.

אלברט ארז: האם לא הגדירו יעדים לאומיים?

אלברט ארז: האם לא יודעים מה צרכי הנגב והדרום?

אלברט ארז: האם לא יודעים מה לעשות?

אלברט ארז: צריך הנחיות ברורות וביצוע.

אלברט ארז: כל פעם נתפסים לסעיף מסוים ומתמקדים בו.

אלברט ארז: הדיון כאן מועבר בטלוויזיה, כי נתפסים לחוקים האלה.

אלברט ארז: קחו אותם.

אלברט ארז: אם לא תהיה החלטה אמיצה ורצינית, כולל בנושא הרשויות המקומיות, שתכלול פתרונות ברווחה וחינוך – לא יימצא פתרון.

אלברט ארז: אמרתי לראש הממשלה שחרגתי במודע מהתקציב בחינוך, בלמעלה מ40- מיליון ש"ח בשלוש שנים, וכך גם בתחום התשתיות.

אלברט ארז: אני עבריין בעל כורחי.

אלברט ארז: המדינה קבעה שאינני יכול להכניס ילדים לבית הספר, בגלל שנושא הבטיחות לא נפתר.

ויצמן שירי: אני מסכים עם הדברים.

ויצמן שירי: אני מודה למר ארז.

זאב בוים: שלום לכולם, לראש העיר קריית גת, לראש העיר לשעבר של קריית גת, ולתלמידי בית הספר ע"ש רוגוזין מקריית גת.

זאב בוים: אבל מה לעשות, רוב העם היושב בציון יושב בשפלה, במרכז הארץ.

זאב בוים: אם רוצים להניע אנשים וכוחות וסחורות – צריך ליצור תנאים והטבות כדי להניע את האוכלוסייה לפריפריה.

סופה לנדבר: במקום הממשלה.

זאב בוים: כך בדיוק אמרתי.

זאב בוים: מזה התחלתי.

יוסף יצחק פריצקי: מה חשוב יותר, התנחלויות או נגב?

זאב בוים: עכשיו תקשיב לי, ח"כ פריצקי.

ויצמן שירי: אני מבקש מהחברים לא לנהל דיאלוג.

ישראל כץ: מפלגת שינוי עוזרת בתיירות, אבל לאנשים באזור המרכז בעיקר, ובגליל ובירושלים.

יוסף יצחק פריצקי: מה פתאום?

יוסף יצחק פריצקי: מה עם מצפה רמון?

יוסף יצחק פריצקי: שטויות.

זאב בוים: ח"כ פריצקי, אני מציע שתקשיב לראשי הרשויות.

זאב בוים: גם מר ארז, שאמר שהוא לא צריך את חוקי הנגב, רוצה במקומם דברים אחרים.

זאב בוים: צריך להקשיב לאנשי הנגב.

זאב בוים: ח"כ פריצקי לא גר שם ולא חי שם.

זאב בוים: אפשר לשמוע מהם מה החוקים האלה עשו.

זאב בוים: אפשר להתווכח עליהם, אבל בזמן הקצר שהם קיימים הם חוללו שינויים.

זאב בוים: מר דרור דבש ממצפה רמון יכול לספר כמה מורים מוסמכים הצליח לגייס לאזור, בזכות החוקים האלה.

2183: הוציאו מגרשים.

זאב בוים: אם כן, אני מבקש מח"כ פריצקי לא לשפוט את הדברים, ולא לנהל על גב הנגב את המאבקים שלו עם החרדים.

זאב בוים: שימצא לו זירות אחרות.

יוסף יצחק פריצקי: דיברתי, שאלתי?

ויצמן שירי: אני מבקש מח"כ פריצקי לא להגיב בקריאות ביניים.

ישראל כץ: חוק התיירות עלה המון.

זאב בוים: לא אזכיר עוד נושאים נוספים, שחלקם נאמרו, מפאת קוצר הזמן.

זאב בוים: לסיום אני מבקש להתייחס לחשיבות שיש לנוכחות הנגב בכנסת.

זאב בוים: יש חודש ימים עד שיעבור התקציב.

זאב בוים: זוהי רק ההתחלה.

זאב בוים: אם אנשי הנגב – והרבה מזה תלוי בהם – יסתפקו ביום הנגב, לא יקרה כלום.

זאב בוים: אפשר לשאול את פיני בדש, הוא יודע.

זאב בוים: ומכאן ואילך צריכים לשמור על חוקי הנגב לאור המשבר הכלכלי הקשה, שיש לו השלכות על מחשבות חדשות על שאלת תקציב המדינה.

זאב בוים: נצטרך את כל הגיבוי כדי לשמור על חוקי הנגב.

זאב בוים: זה לא יהיה פשוט.

אבשלום וילן: אינני יודע אם אני תושב הנגב.

אבשלום וילן: אני על הגבול, הקיבוץ הוא על כביש קריית גת-אשקלון.

ויצמן שירי: שם הקיבוץ מתחיל ב"נגב", זה בטוח.

אבשלום וילן: נכון, בשנת 1939 נגבה הייתה הנקודה הדרומית ביותר של היישוב אז.

אבשלום וילן: מכאן השם.

אבשלום וילן: כל שנה יש יום הנגב, זה ריטואל שנתי.

אבשלום וילן: כמעט כמו שייקספיר: הכול מילים.

אבשלום וילן: אין מקום למסע פוליטי כאן, אבל צריך לומר את האמת: אני מניח שביני לבין מר בדש וח"כ כץ יש מחלוקת פוליטית, אני לא בטוח.

אבשלום וילן: אבל צריך שמאז שנת 1967, אז התרכז המאמץ הלאומי בשטחים, הנגב משלם את המחיר.

אבשלום וילן: ייתכן שהסיבות מוצדקות מבחינת חלק מהנוכחים, אבל עובדתית עד היום ממשלות ישראל השקיעו בשטחים מסיבות פוליטיות הרבה יותר מאשר בנגב.

אבשלום וילן: סדרי העדיפויות היו שונים.

אבשלום וילן: לדעתי זוהי שגיאה היסטורית שצריך לתקן עכשיו, אבל חשוב לומר זאת, ולא לספר סיפורים.

דרור דבש: לגור בשטחים ולגור בנגב זו ציונות.

אבשלום וילן: לא יעזור כלום: אם לא היו משקיעים בשטחים – מצפה רמון הייתה נראית אחרת.

דרור דבש: הבעיה היא שמשקיעים במרכז.

אבשלום וילן: ייתכן שאתה חושב שזה בסדר להשקיע בשטחים, מר דבש, אבל זה המחיר.

ויצמן שירי: כל מי שיפריע – לא ידבר.

אבשלום וילן: אני לא מדבר דמגוגיה, או סיפורי סבתא, אלא אמת.

אבשלום וילן: הבעיה איננה המרכז.

אבשלום וילן: הבעיה המרכזית היא שהעדיפות של הממשלה הם השטחים.

אבשלום וילן: כל ממשלות ישראל, מאז אמצע שנות השמונים, שבויות בתביעות פוליטיות חרדיות.

אבשלום וילן: רק במשרד הדתות מדובר במיליארד ש"ח ויש עוד מיליארד ש"ח בחוקים פוליטיים.

אבשלום וילן: לא משנה מי יהיה שר האוצר, מדובר בארבעה מיליארד ש"ח בשנה שמוקצים ליעדים הללו.

זאב בוים: ומה לגבי ממשלת ברק?

אבשלום וילן: הוא המשיך באותה מדיניות.

אבשלום וילן: אני לא מחדש כאן דבר.

זאב בוים: ח"כ יוסי שריד היה שם.

אבשלום וילן: האם קשה לנוכחים לשמוע זאת כאן?

אבשלום וילן: זאת האמת.

אבשלום וילן: החוקים של שלושת חברי הכנסת כץ, שירי וסבן הם כסף קטן, והוא גם חוזר בחלקו.

אבשלום וילן: אני מסכים עם הניתוח הזה.

ויצמן שירי: אני מבקש מח"כ וילן לסכם, ולהתייחס לדברי מר ארז.

ויצמן שירי: כולם מתייחסים לחוקי הנגב.

אבשלום וילן: יש כאן חוברת שהוכנה כחומר רקע לדיון.

אבשלום וילן: כתוב כאן כך: "בחוברת שהוכנה על ידי הרשות לפיתוח הנגב חומר רקע לישיבת ועדת הכספים.

אבשלום וילן: הבעיות העיקריות הדורשות השקעות פיתוח בנגב בשנים הקרובות הן כדלקמן: תשתיות תחבורה 3.5 מיליארד ש"ח; פתרון בעיית הבדואים 5 מיליארד ש"ח; פיתוח תשתיות מים וביוב 2 מיליארד ש"ח; ביטול פערים בנושאים שונים 1 מיליארד.

אבשלום וילן: סה"כ 11.5 מיליארד לאורך 5 שנים.

אבשלום וילן: כלומר נדרשים 2.5-2 מיליארד ש"ח בשנה.

אבשלום וילן: אני דיברתי קודם על ארבעה מיליארד.

אבשלום וילן: זה בדיוק הנושא, זה בדיוק נוגע לנגב.

אבשלום וילן: אנחנו צריכים שיהיה לנו אומץ לומר זאת.

אבשלום וילן: אפשר לטעון שמדובר בסיבות פוליטיות, זה לגיטימי, אבל אי אפשר להתעלם מהעובדה הזאת: עד שלא ישנו עדיפויות בממשלה, לא יחול שינוי.

אבשלום וילן: ממשלת ישראל צריכה לראות בנגב יעד לאומי.

ישראל כץ: אני לא מבין, החרדים הם לא בני אדם?

ויצמן שירי: אני מבקש שח"כ כץ יאפשר לח"כ וילן לדבר.

אבשלום וילן: הממשלה צריכה להשקיע בתשתיות תחבורה, בחינוך, בהבאת מפעלי היי-טק, ברכבת ובכל מה שנאמר כאן.

אבשלום וילן: ח"כ פריצקי התנגד לנושא המים, אבל הוא בכלל לא מבין את מערכת המים בישראל.

אבשלום וילן: מי שמכיר את התכניות של פרופ' איסר בנושא מים מליחים יודע שיכולת ההתפלה של מים מליחים בנגב היא פוטנציאל אדיר לחקלאות.

אבשלום וילן: עדיין לא התחלנו לטפל בנושא הזה.

אבשלום וילן: הנושא האחרון הוא נושא הבדואים.

אבשלום וילן: אני חוזר אחרי הדברים שנאמרו כאן:

אבשלום וילן: בלי טיפול ברמה הלאומית לא נצליח להתמודד עם הבעיה, והמחיר יהיה קשה.

אבשלום וילן: מעבר לכך: לטענתי הכנסת עשתה לעצמה חיים קלים גם בנושא חוקי קצבאות ילדים.

אבשלום וילן: הלכנו לפתרון הקל, ואנחנו משלמים על כך מחיר כבד, גם בקרב הבדואים וגם בקרב החרדים.

אבשלום וילן: במקום להתקדם הולכים אחורה.

עמאר אבו מעהר: אני מודה על זכות הדיבור.

עמאר אבו מעהר: אני מברך את אנשי הנגב שהגיעו היום.

עמאר אבו מעהר: אינני חושב שמגיע לנגב היחס שהוא זוכה לו מממשלות ישראל השונות.

עמאר אבו מעהר: אנשי הנגב צריכים לקחת את עצמם בידיים ולא להתבכיין.

עמאר אבו מעהר: אם אין אני לי מי לי, ואם לא עכשיו אימתי.

עמאר אבו מעהר: אנחנו יודעים איך לפעול.

עמאר אבו מעהר: צריך לפעול כמו שפעלנו בחוקים האלה, ולהגיע גם לנושאים יותר חשובים.

עמאר אבו מעהר: מה שניתן הוא מעט מאוד ממה שמגיע לנגב.

עמאר אבו מעהר: אני מבקש להתייחס לנושא הבדואים.

עמאר אבו מעהר: אני ראש רשות בדואית.

עמאר אבו מעהר: הרשויות הבדואיות בנגב נתקלות בקשיים אדירים.

עמאר אבו מעהר: עם הזמן הפכנו להיות שק החבטות של המדינה.

עמאר אבו מעהר: יש עיירות שהמדינה החליטה להקים כדי ליישב את הבדואים.

עמאר אבו מעהר: החליטו בתחילה על שבעה יישובים ואחר כך נקבעו יישובים נוספים.

עמאר אבו מעהר: התפקיד היחיד שלנו הוא להיות כלי למשכורות.

עמאר אבו מעהר: חבר שלי אמר לפני שבועיים: יש מנכ"ל שאחראי על פיתוח אזור תעשייה, כשאין אזור תעשייה; יש מנהל פרויקטים ואין פרויקטים.

עמאר אבו מעהר: היישובים שלנו צריכים להיות עצמאיים.

עמאר אבו מעהר: הם צריכים לפתח אזורי תעשייה.

עמאר אבו מעהר: אנחנו לא צריכים להתבכיין כל הזמן, ולבקש כסף ממשרד הפנים וממשרד השיכון.

עמאר אבו מעהר: אנחנו צריכים להביא מפעלים ליישובים שלנו.

עמאר אבו מעהר: אין ספק שצריך לחזק את באר שבע, כבירת הנגב.

עמאר אבו מעהר: אבל יש נקודה אחרת, שנוגעת לוועדת הכספים: אנחנו נמצאים בסוף שנת הכספים.

עמאר אבו מעהר: יש מנהלת לקידום הבדואים בנגב, ובכל שנה היא מחזירה לאוצר קרוב ל160-150- מיליון ש"ח.

עמאר אבו מעהר: הכספים הללו מיועדים לפיתוח היישובים שלנו.

ויצמן שירי: בשנה שעברה מתוך 140 מיליון ש"ח חזרו לאוצר 70 מיליון ש"ח.

עאמר אבו מעהר: והשנה חוזרים 100 מיליון.

אבשלום וילן: זו בושה וחרפה.

קריאה: חברי ועדת הכספים, אתם יכולים לעשות את ההעברות האלה בוועדה.

ויצמן שירי: זה לא נוגע לוועדת הכספים.

ויצמן שירי: תקציב מנהלת הבדואים לא נוגע לוועדת הכספים.

עאמר אבו מעהר: אני אומר זאת באחריות מלאה: הכסף חזר, והוא היה יכול להיות מיועד לפיתוח תשתיות ביישובים, לחינוך, למשאבים ביישובים.

עאמר אבו מעהר: אם הוא יחזור לאוצר – אנחנו יודעים לאן הוא ילך.

עאמר אבו מעהר: הפכנו להיות נותני שירותים.

עאמר אבו מעהר: ברשות שלי ניתנים שירותי רווחה ל60,000- בדואים.

עאמר אבו מעהר: ואני לא נותן פסיק אחד, אחוז אחד, ממה שצריך לתת.

עאמר אבו מעהר: היישוב שלי מונה 7,000 תושבים ואני נותן שירותי חינוך ל25,000- תלמידים.

עאמר אבו מעהר: מספר התלמידים שלומדים גדול ממספר התושבים ביישוב.

עאמר אבו מעהר: כך עושות כל הרשויות: רהט, חורה, לקייה, כספייה, תל שבע.

עאמר אבו מעהר: אין לכך ביטוי בתקציב שלנו, לפחות לא בתקציב המענקים של משרד הפנים.

עאמר אבו מעהר: הגיע הזמן להסתכל לבדואים בעיניים, ולייחס חשיבות למצבם.

עאמר אבו מעהר: יש לבחון זאת בראייה לאומית.

עאמר אבו מעהר: הבדואים צריכים להתפתח עם הנגב, העניין שלהם נוגע לנגב.

סופה לנדבר: חבל שח"כ פריצקי הלך.

סופה לנדבר: הייתי אומרת לו שאם הייתה לו צמרמורת בנגב, במקום שבו קם בן גוריון ואמר שהחזון יהפוך למציאות - הרי שעכשיו כנראה בן גוריון מתהפך בקברו כי החזון שלו הפך להיות חזון מר.

סופה לנדבר: אין צורך שירביצו בנו ציונות ואהבה למדינה.

סופה לנדבר: בנושאי המצוקה כל המדינה הפכה לפריפריה: זה קיים בתל אביב, באשדוד ובאשקלון, בדרום, בצפון ובמרכז.

סופה לנדבר: לדבריו של ח"כ פריצקי על עומר: אני אינני מסכימה לכך.

סופה לנדבר: לדעתי היישוב עומר כל כך קטן בנגב, שלדעתי מיותר לדבר עליו.

סופה לנדבר: זוהי דמגוגיה.

סופה לנדבר: הגיע הזמן שהמדינה והממשלה יגיעו למצב של תכנון רב שנתי.

סופה לנדבר: ההצגה היום היא גרועה ביותר.

סופה לנדבר: אם לא יהיה תכנון רב שנתי נחוקק בכל פעם חוק אחר, ושום דבר לא ייפתר.

סופה לנדבר: אני מבינה שח"כ פריצקי מתנגד לחוקי הנגב ולחוק בנושא עכו ולחוק בנושא בית החולים באשדוד.

סופה לנדבר: הוא תמיד מתנגד להמון חוקים שקמים להציל את המצב.

סופה לנדבר: אנחנו, חברי הכנסת שלא רוצים להתעסק בדמגוגיה, רוצים לעשות צדק.

סופה לנדבר: אם תהיה תכנית רב שנתית לא נבכה כל פעם על נקודה אחרת ועל מצוקה ואבטלה במקומות אחרים.

סופה לנדבר: קראתי מאמר על ילדים שסיימו אוניברסיטה, והם בעלי מקצועות שונים: רופאים, מהנדסים, עורכי דין – אבל אין להם לאן ללכת.

סופה לנדבר: יש היום אוניברסיטה בבאר שבע, אבל זה לא משנה.

סופה לנדבר: גם לא משנה שתקום אוניברסיטה באשדוד.

סופה לנדבר: כי לילדים שמסיימים את הלימודים אין עבודה.

סופה לנדבר: אנחנו יושבים כעת בוועדת הכספים.

סופה לנדבר: האם אתם יודעים מה תקציב המדינה, למרות המצוקה הגדולה כל כך?

סופה לנדבר: 255 מיליארד ש"ח.

סופה לנדבר: וכמה היה לפני שנה?

סופה לנדבר: 227 מיליארד ש"ח.

סופה לנדבר: האם זו מצוקה גדולה, או שאנחנו פריירים של שר האוצר ולא מבינים את העניין?

סופה לנדבר: על שר האוצר לתכנן את הדברים, שיהיה שר טוב.

סופה לנדבר: התקציב גדל.

סופה לנדבר: נכון שיש לנו בעיה ביטחונית, אנחנו מכירים בכך.

סופה לנדבר: זה 25% או 30% מהתקציב.

סופה לנדבר: אבל היתר צריך להיות מושקע בתכנית רב שנתית, כדי שלא נצטרך להילחם על נושאים נקודתיים.

סופה לנדבר: אילו זה היה המצב ראשי העיר של קריית גת ושל באר שבע לא היו בוכים כאן.

סופה לנדבר: יש בדיחה על מישהו שהגיע למסעדה וביקש מהמלצר משהו מקולקל ושרוף ולא טרי.

סופה לנדבר: הוא גם ביקש שהמלצר יקלל אותו.

סופה לנדבר: הוא הבטיח לשלם למלצר 200 דולר לשעה.

סופה לנדבר: המלצר הביא לו את האוכל שביקש ואמר אמר: בסדר, אני אשב כאן ואקלל אותך – אבל בשביל מה אתה צריך את כל זה?

סופה לנדבר: אמר אותו אדם: יש לי רגשות נוסטלגיים כלפי אשתי לשעבר.

סופה לנדבר: גם כאן: פתאום מתעוררים, יש נוסטלגיה לממשלה לשעבר, לשר האוצר לשעבר, לראש הממשלה לשעבר, לאלה שנתנו לחוק לעבור?

סופה לנדבר: לדעתי מחובתנו לא להקפיא את החוק ולתת לאנשים להתקדם בחיים.

דרור דבש: אני ראש מועצת מצפה רמון.

דרור דבש: כמו שפעם הייתה הסתה בין הקיבוצים לעיירות הפיתוח כעת יש הסתה בין יישובי הנגב ליישובי יש"ע.

דרור דבש: לגור ביש"ע, בגליל ובנגב – זוהי ציונות.

דרור דבש: ואין מה לעשות, הציונות עולה כסף, היא לא מביאה כסף.

דרור דבש: הכוח האלקטורלי של כולם, של ח"כ וילן, של הליכוד ושל העבודה, הוא במרכז.

דרור דבש: זאת הסיבה היחידה שמפלים אותנו לרעה – משום שאין לנו די כוח אלקטורלי.

דרור דבש: זאת האמת.

דרור דבש: אתמול התקיים דיון עם מנהל מרכז ההשקעות.

דרור דבש: מתוך תקציב מרכז ההשקעות לא הוקצתה אגורה אחת לפי חוקי הנגב.

דרור דבש: זאת משום שפיזרו את ההשקעה.

דרור דבש: עד היום לא ניתנו כספים בגלל שכל יזם נדרש לעבור מבחנים.

דרור דבש: כעת הולכים להרוג את החוק לגבי הנגב, אך לא לגבי המרכז, משום שכל יזם צריך להביא 93%.

דרור דבש: אך לעומת זאת בהרצליה פיתוח, ברעננה, בתל אביב, במסלול הפטור ממס – נותנים ליזמים מאות מיליונים.

דרור דבש: אני מבקש שחבר כנסת כלשהו יתקן את הנושא ביזמה פרטית.

ויצמן שירי: אם יתעסקו עם העניין במסגרת חוק ההסדרים אנחנו ניאבק באותה דרך.

דרור דבש: לא צריך לעודד השקעות במרכז.

דרור דבש: מי שרוצה לעשות עסק במרכז, שיעשה זאת בלי הכספים של הממשלה.

דרור דבש: בנושא חוקי הנגב הכול כבר נאמר, אבל אני מבקש להתייחס למצפה רמון: אם במצפה רמון החוק של פטור ממס יבוטל, היישוב יחוסל.

דרור דבש: אני יכול להחזיר את המפתחות.

דרור דבש: יש שם 2,500 תושבים, וחצי מהם יעזבו.

דרור דבש: אנשי קבע קנו בפעם הראשונה בהיסטוריה בתים במצפה רמון.

דרור דבש: אם יבטלו את החוק, זה חיסול של היישוב.

ויצמן שירי: צריך לומר זאת לראש הממשלה.

ויצמן שירי: מי שעושה הכול כדי לבטל את החוקים הוא רק ראש הממשלה.

2183: אם ראש הממשלה ושר האוצר יבטלו את החוק, הם לא יהיו ראש ממשלה ושר אוצר.

2183: אנחנו נדאג לכך.

ויצמן שירי: ונחזור על המאבק שהיה בתחילת השנה.

2183: דבר אחד קרה: חוקי הנגב איחדו את כולנו, יהודים וערבים.

איתן חי-עם: אני מכיר את הנגב היטב, אני חי שם הרבה שנים.

איתן חי-עם: הגעתי לנגב כסטודנט לפני כ26- שנים.

איתן חי-עם: אני תושב קיבוץ מגן ומנהל המרכז הרפואי סורוקה.

איתן חי-עם: אני מכיר את הנגב מצוין, אבל אדבר מנקודת המבט של בית החולים סורוקה.

איתן חי-עם: אסביר מה קורה, לתפיסתי.

איתן חי-עם: כדי למנוע אי הבנה, איננו מדברים מעמדת נחיתות.

איתן חי-עם: העבודה שנעשית היא מעולה.

איתן חי-עם: אנחנו מוסד מוביל בארץ, גם באקדמיה, גם בקשרים עם האוניברסיטה.

איתן חי-עם: בכל זאת אצטט כמה נתונים מתוך דו"ח מבקר המדינה.

איתן חי-עם: הם יסבירו שאנחנו מוסד נפלא למרות, ולא בגלל, מה שהמדינה עושה.

איתן חי-עם: אלה נתונים מדו"ח 50ב של מבקר המדינה: בירושלים יש 1.38 מיטות לכל 1,000 ילדים.

איתן חי-עם: בתל אביב יש 1.08 מיטות ובמרכז הארץ 1.17.

איתן חי-עם: בדרום – 0.8 מיטות ל1,000- ילדים.

איתן חי-עם: אני מבהיר שהממד הסוציו-אקונומי לא נלקח כאן בחשבון.

איתן חי-עם: יושבים כאן חבריי הבדואים, וצריך לזכור שכשיש ארבע מעלות מתחת לאפס בנגב מתאשפזים יותר אנשים משם, לעומת מקומות אחרים שיש בהם וסתים ואפשר לחמם.

איתן חי-עם: יש אצלנו גם תחלואה גדולה יותר.

איתן חי-עם: אבל מעבר לכך, לפי חוקי מדינת ישראל מספר המיטות הוא נגזרת של מספר הרופאים, ולאור זאת אפשר להבין את המצב בבית החולים.

איתן חי-עם: יש פחות רופאים ופחות מיטות, והאוכלוסייה במקרה הטוב זהה למקומות אחרים, ואני טוען שאין זה כך.

איתן חי-עם: בנושא חדרי הניתוח: על כל 100,000 איש בירושלים יש 10.7 חדרי ניתוח.

איתן חי-עם: במרכז יש 7.1 חדרים, בתל אביב 7.9 חדרים, ובדרום – 3.6 חדרי ניתוח ל100,000- איש.

איתן חי-עם: כלומר, אם מצליחים לנתח בדורם – זה יותר מנס – ואנו מצליחים לנתח.

איתן חי-עם: התפוקות נפלאות כי האנשים הנפלאים עובדים יום ולילה.

איתן חי-עם: אבל בהשוואה למרכז הארץ, המצב קשה.

איתן חי-עם: סורוקה כמשל: זה מה שקורה בכל הנגב.

איתן חי-עם: לעניין חדרי הלידה: רוב התלמידים הצעירים שיושבים כאן נולדו שם.

איתן חי-עם: בשנת 1960 נפתחו 8 חדרי לידה, והיו 107 לידות בחודש.

איתן חי-עם: הצלחנו בכל מיני "רמאויות" להשיג עוד שני חדרי לידה, אבל היום יש יותר מ1,000- לידות בחודש.

ויצמן שירי: אבל יש תכנית ל24- חדרי לידה, יש אישור לזה.

איתן חי-עם: צריך לראות את הכסף קודם.

איתן חי-עם: אני מודיע לוועדת הכספים שביום ראשון הבא אני מניח את אבן הפינה לבניין בית היולדות, אבל עוד לא ראיתי את הכסף לכך מהמדינה.

איתן חי-עם: אסיים את דבריי: תשתיות בית החולים קורסות.

איתן חי-עם: מטבח בית החולים קורס.

איתן חי-עם: נדרשים לכך 20 מיליון ש"ח.

איתן חי-עם: אי אפשר להקצות את הסכומים הללו מכספי הבריאות.

איתן חי-עם: אם המדינה לא תתעורר, אצטרך יום אחד להודיע שבית החולים נסגר.

איתן חי-עם: בבית חולים סורוקה תוכנן מנחת מסוקים, אך בגלל בעיות תקציב של המדינה אי אפשר ליישם זאת.

איתן חי-עם: אנחנו משתמשים במסוקים יותר מכולם, בגלל המרחקים.

איתן חי-עם: המנחת היחיד שנבנה – והמבין יבין – הוא בבית החולים איכילוב.

איתן חי-עם: אם חושבים שאין אפליה, אני מרים ידיים.

ויצמן שירי: אף אחד לא חושב שאין אפליה.

ויצמן שירי: אבל אני יכול לומר שבשנים האחרונות יש מהפכה אמתית בכל מה שקשור למתקנים ולפיתוח תשתיות.

ויצמן שירי: אפשר לומר שכמעט 50% מתקציב קופת חולים הכללית מוקדש לכך, למרות שסורוקה הוא לא בית חולים ממשלתי.

ויצמן שירי: הושקעו ב4-3- השנים האחרונות סכומים גדולים בבית החולים.

ויצמן שירי: עדיין יש פיגור של 10 שנים לפחות.

איתן חי-עם: כל מילה נכונה.

איתן חי-עם: אך אנחנו עדיין בפיגור.

ויצמן שירי: מה לגבי מכשיר MRI נייד?

איתן חי-עם: זה לא MRI נייד.

איתן חי-עם: החל ב1- באפריל אנחנו מפעילים את המכשיר.

איתן חי-עם: את האישור המיוחד קיבלנו מח"כ שוחט, מהחברים מהנגב.

עסאם מח'ול: אני חושב שהמבחן המרכזי שיעמדו בו חברי הכנסת שדיברו כאן הוא האם הם יצביעו בעד תקציב המדינה הקרוב גם אם חוק הנגב לא נמצא בו.

עסאם מח'ול: זה המבחן האמתי.

ויצמן שירי: להשכלה הכללית, שום חוק מחוקי הנגב לא מופיע בחוק ההסדרים או במקום אחר.

ויצמן שירי: ביטול חוקי הנגב דורש חקיקה ראשית, כולל שלוש קריאות בכנסת.

ויצמן שירי: כמו שאני מכיר את הדברים, אם נצטרך להיאבק, ניאבק.

ויצמן שירי: בינתיים הבעיות הן רק רעש וצלצולים, כדי להפחיד גופים אחרים.

ויצמן שירי: אנחנו נמצאים עם היד על הדופק.

עסאם מח'ול: אני לא רוצה הצהרות כאלה.

עסאם מח'ול: אני רוצה הבטחה: האם אתה וכל החברים כאן מוכנים להתנגד, להפיל את חוק התקציב וחוק ההסדרים אם החוק לא יעבור?

עסאם מח'ול: זאת השאלה המרכזית.

עסאם מח'ול: אחרת כל מה שנעשה כאן הוא דברים בעלמא, צביעות.

עסאם מח'ול: האם האנשים שדיברו כאן על הנגב כל כך יפה מוכנים להרים יד נגד תקציב המדינה?

עסאם מח'ול: אם הם לא מוכנים לעשות זאת, הם משקרים לציבור.

ויצמן שירי: אם השאלה מופנית אליי, אני מבטיח שאצביע כך.

עסאם מח'ול: אני פונה גם לח"כ בוים.

עסאם מח'ול: שנית, אין מקום רק להטיף לאנשי הנגב.

עסאם מח'ול: צריך להאזין להם היטב.

עסאם מח'ול: צריך לזכור מה נאמר בדימונה בהפגנות נגד האבטלה לפני כמה שבועות.

עסאם מח'ול: צריך להאזין מה נאמר שם בנוגע לשני עמים – עם של עשירים ועם של רעבים; עם של מובטלים ועם של אנשים שנהנים מהכול.

עסאם מח'ול: כל עוד אנחנו מתנתקים מהשאלות הללו, אין פתרון.

עסאם מח'ול: בעניין הנגב מדברים יפה אך בעניין הבסיסי – סדר העדיפויות - אנחנו לא יפים.

עסאם מח'ול: אם לא עושים סדר עדיפות חדש, אם לא מאזינים היטב למה שנאמר בדימונה, שכל הדיבורים על חיסולים ואינתיפאדה לא נותנים אוכל לאף מובטל – נמשיך לדבר שטויות.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לקחת את הדברים בידיים.

עסאם מח'ול: שלישית, אי אפשר להתייחס למצב בנגב ולתקציב מבלי לשאול את השאלה לגבי האוכלוסייה הבדואית בנגב.

עסאם מח'ול: היא מהווה 23% מהתושבים שם.

עסאם מח'ול: איזה אחוז מהתקציב המופנה לנגב מגיע אליה?

עסאם מח'ול: האם התושבים הללו, כולל 70,000 תושבים ביישובים הלא מוכרים, נכללים בחוק הנגב?

עסאם מח'ול: אם לא, אין לקרוא לזה חוק הנגב, אלא חוק היהודים בנגב.

ויצמן שירי: מה לגבי רהט?

עסאם מח'ול: אני מדבר על 70,000 אנשים שילדיהם לא יכולים ללכת לבית הספר.

ויצמן שירי: אני מציע שלא נהרוג דבר שהוא טוב.

עסאם מח'ול: אבל צריך להיות נאמנים לאמת.

עסאם מח'ול: אני בעד שנאמר את האמת לציבור: אם לא עושים סדר חברתי וסדר לאומי אחר במדינה, הכל יהיה דיו על הנייר.

ויצמן שירי: בתוך עשר דקות בערך הדיון חייב להסתיים, ואני מבקש מהנוכחים להתחשב בכך.

ויצמן שירי: הדובר הבא הוא אריה קליינמן, נשיא לשכת המסחר בבאר שבע.

אריה קליינמן: צהריים טובים.

אריה קליינמן: בלשכת המסחר של הנגב אנחנו מעריכים שלקראת חודשים מרץ-אפריל כל שרי הממשלה וכל חברי הכנסת יגיעו אלינו, חוץ מח"כ ויצמן שמגיע בכל לילה.

אריה קליינמן: אנחנו עומדים לפני אסון כלכלי חברתי מהקשים ביותר שידעה המדינה.

אריה קליינמן: אני שומע את הדיונים בוועדה, ונדמה לי שאינני חי במדינה הזאת.

אריה קליינמן: שני תהליכים מסוכנים מתפתחים: הרצון לבטל את חוקי הנגב – מי שרוצים בכך אינם יודעים איפה הם חיים; והמגמה להפעיל את חוק חברות כוח אדם – שיגרום לפיטורים המוניים.

אריה קליינמן: מצד שני יש באוניברסיטת בן גוריון בוגרים נפלאים, ויש מכללות טכנולוגיות ואזוריות עם אנשים נפלאים.

אריה קליינמן: יש בוגרי צבא שנתנו את החיים שלהם למדינה, הם משתחררים וגומרים ללמוד – ואין להם איפה לעבוד.

אריה קליינמן: בעיית האבטלה בנגב תגיע לממדים של אסון חברתי.

אריה קליינמן: אנחנו מעריכים, לפי כל הנתונים שיש לנו, שאם כל הגורמים שנמצאים כאן, וגם שלא נמצאים באולם, לא יציבו את הנושא בראש סדר העדיפויות הלאומי, תפרוץ לנו שרפה אדירה בתוך כמה חודשים.

אריה קליינמן: ואז הממשלה והכנסת יגיעו אלינו, אבל יתקשו לכבות אותה.

אריה קליינמן: אני מודה לחברי הכנסת על היזמה ועל קידום החוק.

שי בן אליהו: אני ראש המועצה האזורית ערבה תיכונה.

שי בן אליהו: אצמצם את דבריי לנגב הרחוק.

שי בן אליהו: פרופ' ברוורמן הגיע אלינו לביקור.

שי בן אליהו: הסברתי לו את הדברים.

שי בן אליהו: פרופ' ברוורמן אמר שכשהוא נוסע לתל אביב הוא מרגיש זנב.

שי בן אליהו: עכשיו אני רואה שלזנב יש זנב.

שי בן אליהו: זאת מהות הבעיה.

שי בן אליהו: באזור שלנו, בארבע מועצות אזוריות, חיים 15,000-10,000 על 9,600 קמ"ר.

שי בן אליהו: זה כמעט חצי מדינת ישראל.

שי בן אליהו: האנשים האלה האמינו שצריך להתיישב בכל מקום בארץ, אפילו במקומות הקשים ביותר, וליצור תשתית שממנה יהיה אפשר אחר כך לקלוט מתיישבים נוספים.

שי בן אליהו: במועצה האזורית ערבה תיכונה יש 2,400 איש.

שי בן אליהו: אנשים אינם יכולים לחיות בלי שירותים אך 2,400 איש לא יכולים להחזיק שירותים כשהם במרחק רב כל כך מערים גדולות.

שי בן אליהו: אני מאחל לבאר שבע שתהיה מטרופולין, אבל זה לא יעזור לנו – כי גלי הפיתוח לא יגיעו אלינו.

שי בן אליהו: האנשים זקוקים למקומות עבודה.

שי בן אליהו: יש שני מפתחות לחיים ולצמיחה: בנייה תקציבית ותנאים ליזמים.

שי בן אליהו: אם בבאר שבע חוששים מקריית גת, הרי שאלינו לא יגיע אף יזם, כי התנאים הם כמעט כמו בבאר שבע.

שי בן אליהו: אני מבקש מוועדת הכספים שתשים לב לשתי הנקודות הללו ותסייע לנו.

עובדיה יצחק: אנחנו אחראים על הנגב המרכזי, החולש עד דימונה, ירוחם, ערד, מצפה רמון, סדום ומגזר הבדואים.

עובדיה יצחק: אני תושב דימונה.

עובדיה יצחק: שמעתי כאן את חבריי לנגב.

עובדיה יצחק: אני מבקש לומר לראש המועצה של הבדואים ולראש המועצה של מצפה רמון, ידידי: כולנו חיים באותה קלחת.

עובדיה יצחק: הבעיה של הנגב היתה, ישנה ותהיה.

עובדיה יצחק: מתייחסים אל השטח הזה כאל שטח אקס-טריטוריאלי של המדינה.

עובדיה יצחק: אל האזרחים מתייחסים כאל אזרחים סוג ב'.

עובדיה יצחק: אני חי עם העובדים יום-יום במשך שנים.

עובדיה יצחק: אני יודע בדיוק מה קורה באזור.

עובדיה יצחק: אחרי חמישים שנה קיבלנו תמריץ, סוכרייה כלשהי – ורוצים עכשיו לבטל את כל זה?

ויצמן שירי: בעוד עשרה חודשים יהיה אסון.

עובדיה יצחק: נכון.

עובדיה יצחק: הבעיות החברתיות-הכלכליות שם הן חבית של חומר נפץ.

עובדיה יצחק: בכל רגע היא עלולה להתפוצץ.

עובדיה יצחק: אני מודיע לחברי הכנסת, שרים ואנשי הציבור, אם חבית חומר הנפץ הזאת תתפוצץ, הרבה אנשים ייפגעו מהרסיסים.

עובדיה יצחק: צריך לקחת ברצינות את הנגב.

חנוך בר נוב: אני מנכ"ל פארק תעשיות רותם ליד דימונה.

חנוך בר נוב: הרבה הצעות ודברים חשובים ונכונים נאמרו פה.

חנוך בר נוב: יש המלצות למכביר.

חנוך בר נוב: לדעתי, אם לא תקום מנהלת או משרד מיניסטריאלי, שכל התקציבים שמוקדשים לנגב יעברו אליו, ושם ינהלו את התקציב ולא יתנו לפקידי האוצר להתערב – הכול יישאר דיבורים.

חנוך בר נוב: האוצר יאט פרויקטים, ולא ידחוף אותם.

ויצמן שירי: אסכם את הדברים.

ויצמן שירי: שמענו היום את כל נציגי הציבור, נציגים של גופים שהם חלק אינטגרלי מהעשייה בנגב והעסקת העובדים בנגב ודואגים דאגה אמתית לאזור.

ויצמן שירי: שמענו את נציגי המגזר הבדואי, נציגים של עיירות הפיתוח ושל באר שבע, של אוניברסיטת באר שבע, של בית החולים.

ויצמן שירי: יש הטוענים שמדובר בחקיקה פופוליסטית, הם מדברים על חוקי הנגב וחוק משפחות ברוכות ילדים באותה נשימה.

ויצמן שירי: אין על מה לדבר.

ויצמן שירי: אני מכיר את המספרים ואת העובדות.

ויצמן שירי: מה שנעשה שנים למען תושבי הנגב ולמען המגזר הבדואי זוהי גזענות לשמה.

ויצמן שירי: דרור ידידי יודע ויעיד, שגם כשהייתה ממשלת ברק והיה צורך להשיג משהו – לא עשיתי הנחה לאיש, ולחצתי ודרשתי.

ויצמן שירי: נלחמתי למענו גם להשגת אישורים בוועדות הכי קטנות, אישורים לבתי מלון, הבאתם לבעלים ועוד.

ויצמן שירי: ומעבר לכך, ראש הממשלה יצטרך לבטל בו זמנית את ההטבות שניתנות לתושבי הגליל.

ויצמן שירי: מצבם של תושבי הגליל לא גרוע יותר ממצבם של תושבי הנגב.

ויצמן שירי: ראש הממשלה יצטרך גם לבטל אז את ההטבות במס הכנסה לתושבי יהודה ושומרון, כי מצבם מבחינה ביטחונית אולי קשה יותר, אך לא מבחינה כלכלית – כלל וכלל לא.

ויצמן שירי: רק אחר כך נסכים לבדוק אם יש על מה לדבר.

ויצמן שירי: אסור שראש הממשלה ושר האוצר יתערבו בחקיקה הזאת – שלא נועדה לשרת את הפרט, אלא לתקן עוול היסטורי שנעשה במשך שנים: ההקלות של 50,000 ברכישת דירה נוספת בבאר שבע, או בקריית גת או במצפה רמון נוצרו אחרי 10 שנים שבהן ניתנו כאן, קרוב לכנסת, הנחות של 10,000 ש"ח בקניית אותה דירה.

ויצמן שירי: אני קורא לראש הממשלה להניח לסיפור הזה.

ויצמן שירי: אם ייגע בחוקי הנגב הוא יצטרך להשקיע עוד שני מיליארד ש"ח בדמי אבטלה ובטיפול פסיכולוגי בילדים, על כל מה שמשתמע מזה.

ויצמן שירי: כולנו נעמוד על המשמר.

ויצמן שירי: כרגע הנושא הזה לא מופיע בתקציב המדינה, בחוק ההסדרים.

ויצמן שירי: אבל הנושא יגיע בכל מקרה לוועדת הכספים, וכשהוא יעלה אין לי צל של ספק שלא יהיה רוב לראש הממשלה או לאוצר.

ויצמן שירי: לכן אני מזהיר את ראש הממשלה מראש: עליך לחשוב על הנושא באופן פוליטי כי בסופו של דבר גם תישאר גם עם חוקי הנגב וגם לא ישכחו לך בנגב שזה מה שעשית.