ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 292, 2001-07-23 10:00

יעקב ליצמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

יעקב ליצמן: על סדר היום הארכת מינוי מ"מ מנכ"ל בית הנשיא.

יעקב ליצמן: אני קיבלתי מכתב מנשיא המדינה מר משה קצב בו הוא כותב לנו: "הנדון: מר משה גורל-הארכת מינוי מ"מ מנכ"ל בית הנשיא.

יעקב ליצמן: בברכה, משה קצב.

יעקב ליצמן: " מי בעד?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: אושר פה אחד.

יעקב ליצמן: אני סוגר את הישיבה לעשר דקות.

בשעה 10: 2.

בשעה 10: צו היטלי סחר (היטל בטחה על יבוא טובין להגנה על הייצור המקומי) (הוראת שעה) (מס' 2), התשס"א-2001

יעקב ליצמן: אני מחדש את ישיבת ועדת הכספים.

יעקב ליצמן: על סדר היום צו היטל סחר (היטל בטחה על יבוא טובין להגנה על הייצור המקומי) (הוראת שעה) (מס' 2), התשס"א-2001.

יעקב ליצמן: מר ראובן פסח, בבקשה.

ראובן פסח: אני ממונה על היטלי סחר במשרד התעשייה והמסחר.

ראובן פסח: חוק היטלי סחר סעיף 2 קובע כי שר התעשייה והמסחר ביחד עם שר האוצר רשאי להטיל בצו היטל על יבוא טובין לישראל, כאשר המטרה שעומדת לפנינו היא הגנה על יצור מקומי מפני נזק ממשי שנגרם או עלול להיגרם על ידי יבוא מתחרה, בהתחשב בתועלת למשק הנובעת מהיבוא.

ראובן פסח: ענף הלבידים בארץ בשנים האחרונות עבר מספר משברים.

ראובן פסח: הטיפול בהיטל הזה החל בחודש נובמבר שנה שעברה, לאחר שבשלב ראשון פנו אלינו היצרנים וטענו שיבוא במחיר זול במיוחד עומד להגיע מסין.

ראובן פסח: מאוחר יותר הסתבר שאכן הגיע יבוא זול יותר מסין ובעקבות זה פתחנו בבדיקה.

ראובן פסח: בשלב מסוים במהלך הבדיקה החלטנו שיש לנו מספיק ראיות לקבוע שיש איום על תעשייה מקומית וחששנו לענף.

ראובן פסח: אנחנו פנינו לאוצר והצענו שהאוצר יעלה את המכס, דבר שהיה באפשרותו לעשות בכפוף להסכמי הסחר של מדינת ישראל.

ראובן פסח: האוצר השיב לנו שהוא רואה בעדיפות שאנחנו נפעל במסגרת היטל בטחה אם נמצא לכך הצדקה.

ראובן פסח: באמצע חודש מאי הגענו למסקנה שיש מקום להיטל בטחה בשיעור של 50 דולר.

ראובן פסח: אנחנו הצגנו את הנושא לאוצר ולאחר שהאוצר השתכנע בעמדתנו, שר התמ"ס ושר האוצר חתמו על ההיטל והוא נכנס לתוקפו בראשון לשביעי.

ראובן פסח: אני רוצה להסביר בכמה מילים על איזו מוצר מדובר.

ראובן פסח: עץ לביד או לבידים כפי שזה נקרא בדרך כלל, זה דיקט שמיוצר שכבות שכבות של מה שאנחנו קוראים קילופים.

ראובן פסח: קילוף נוצר כאשר לוקחים בול עץ עצום והופכים אותו לשכבה מאוד דקה של מילימטר לשני מילימטר.

ראובן פסח: לוקחים מספר קילופים ומצמידים אותם יחד בלחץ עם דבק שמדביקים אותם ולמעשה זהו עץ הלביד.

ראובן פסח: המוצר כולל סוגים שונים של עצי לבידים, זה מתחיל מעץ צפצפה, עץ אורן ונגמר בעץ שנקרא חומש שהוא עץ אדום שמביאים מגבון שבאפריקה.

ראובן פסח: בהתאם לסוג העץ, למספר שכבות, ולעובי וכך הלאה, נקבע סוג הלביד ואיכותו וכמובן גם מחירו.

ראובן פסח: יש מספר מוצרים בסיסים שהם 4 מילימטר, 12 מילימטר, ו-16 מילימטר.

ראובן פסח: המידות האלה הן לא תמיד מדויקות.

ראובן פסח: מדובר במוצר שהוא לא לגמרי פשוט להגדרה.

ראובן פסח: למעשה, גם בצו יש פטורים שונים שניתנו על ידי המנכ"ל והם אינם כלולים בהיטל הזה.

ראובן פסח: בעניין שלפנינו, תחילה אנחנו בדקנו האם יש נזק לתעשייה המקומית.

ראובן פסח: אין ספק כי התעשייה המקומית כאן נמצאת במצב קשה.

ראובן פסח: למרות הגורמים האחרים שקיימים במשק, אפשר לקבוע די בוודאות שהלביד הסיני הוא אחד מגורמי הנזק העיקריים.

ראובן פסח: היבוא מסין עלה מבערך 2% מהצריכה המקומית לקרוב ל-30% מהצריכה המקומית.

ראובן פסח: היום, זה כמות של יותר מ-50% מהיבוא, כאשר במחירים הוא קצת פחות כיוון שהלביד הסיני הוא יותר זול.

ראובן פסח: מקורות האחרים ליבוא הם אירופה, איטליה וספרד.

ויצמן שירי: האם דין 4 מילימטר כדין 10 מילימטר כדין 16 מילימטר מבחינת ההיטל?

ראובן פסח: מבחינת ההיטל נכון להיום, כן.

ויצמן שירי: מדובר כאן על תעשיית הרהיטים ואני בעד העניין שתעשיית הרהיטים תקבל באיזשהי צורה הגנה, כי החלק היחסי של העץ המיובא הוא יחסית מזערי בתעשייה הכוללת של תעשיית הרהיטים.

ויצמן שירי: חומר הגלם במקרה הזה הוא לא המרכיב העיקרי בתעשייה הזו.

ויצמן שירי: העבודה היא המרכיב העיקרי, היות והעבודה היא המרכיב העיקרי אני אומר בצורה ברורה כי אין להעמיס עליהם.

ויצמן שירי: על מנת שלא ניצור מצב של אבטלה נוספת בכל מה שקורה יש לתת לעניין הזה התייחסות נקודתית אחרת.

ויצמן שירי: אבל אין הדעת יכולה לסבול, עם כל הכבוד ואני אומר זאת מידיעה, שבתעשיית הרהיטים אותו דין יהיה ל-16 מילימטר ול-18 מילימטר.

ויצמן שירי: בשקלים המחיר ירד ב-50% כתוצאה מהיבוא.

ויצמן שירי: אני אומר כי צריך להפריד את תעשיית הרהיטים כי צריך לתת הגנה לתעשיית הרהיטים.

ויצמן שירי: אני בעד.

ויצמן שירי: אם צריך לצורך העניין אפילו לסבסד משהו בתעשיית הרהיטים אז זה בסדר, אבל לא יכול להיות שיהיה דין שווה על כל המידות, עם כל מה שמשתמע, כי מה שמתאים לא' לא מתאים לב'.

ראובן פסח: אני אחזור לנושא של מה היו השיקולים לקבוע את מידת ההיטל בסוף, אני קודם רוצה להציג את הרקע של התעשייה הזו.

ראובן פסח: עיקר היבוא היום חוץ מסין מגיע מאיטליה וספרד, כאשר יש כמויות לא קטנות גם מפינלנד וארצות הברית.

ראובן פסח: בתעשייה המקומית עד לפני יותר משנה, נכון להיום, היו ארבעה מפעלים כאשר אחד מהם הוא יחסית קטן.

ראובן פסח: מפעל לבידי אשקלון נסגר באפריל שנה שעברה, המפעל הקטן נקרא אל-רן והוא היום מתפקד בכמות מאוד קטן.

ראובן פסח: נכון להיום, יש שני מפעלים גדולים שפועלים בשוק והם: תע"ל וקלת.

עופר חוגי: כמה הם מהווים בשוק באחוזים?

ראובן פסח: היום הם בערך בין 40% ל-50% מהשוק.

עופר חוגי: כמה עובדים יש שם?

ראובן פסח: בסביבות 400-450 עובדים.

ויצמן שירי: האם זה נכון שהיצרנים האלה גם מייבאים?

ראובן פסח: אני לא יודע אם הם מייבאים.

ויצמן שירי: אני מודיע לך שאתה טועה, ואני אומר לך שגם תע"ל וגם קלת אפיקים מייבאים.

ראובן פסח: יכול להיות שיש היום יבוא מסוים שעלול להיות מבולבל עם לביד שנקרא: מלמין ומדובר בלבידים חצי גמורים.

ראובן פסח: זה מהווה חלק מחומר גלם של הלביד.

ראובן פסח: יכול להיות שלזו הכוונה פה.

ראובן פסח: שני המפעלים שקיימים היום נמצאים בקשיים והם נמצאו בקשיים עוד לפני היבוא הסיני.

ראובן פסח: מפעל קלת מופעל על ידי מפרק לאחר שהוא היה סגור במשך תקופה מסוימת.

ראובן פסח: מפעל תע"ל נכנס לקשיים בשנים האחרונות, כאשר חלק מהקשיים הם פיננסיים וחלקם ניהוליים.

ראובן פסח: אחד הנושאים שעלו בחקירה הוא שיש בעיה רצינית גם של תחרות בין שני המפעלים.

ראובן פסח: תוצאת הבדיקה שערכנו היא שהיום אין הצדקה ליותר ממפעל אחד בישראל.

ראובן פסח: למעשה, הם מייצרים היום פחות מ-50% מהייצור המקומי וגם אם הם במצב יותר טוב ייצרו יותר, עדיין היבוא מהווה איום מספיק כדי למנוע את הכוח המונופוליסטי של החברה.

ראובן פסח: יתר על כן, יש סכנה ממשית שברגע שלא יהיה מפעל מקומי המחיר בכל מקרה ייקבע לא על ידי היבוא הסיני, אלא על ידי היבוא האירופי והסינים יתיישרו בהתאם למחירים של הייבוא היום שהוא יותר יקר.

אבשלום וילן: זה נימוק מוזר.

אבשלום וילן: בשוק שיש בו תחרות בינלאומית כזו, האם אפשר לעשות מניפולציה על שישה מיליון אזרחים?

אבשלום וילן: אנחנו קטנים מידיי לסוג כזה של מניפולציה.

ראובן פסח: אנחנו בדקנו ייצוא מהרבה מדינות.

ראובן פסח: המדינות המובילות בלבידים הן מלזיה ואינדונזיה.

ראובן פסח: שם יש את כל סוגי העצים בבית, יש שם יערות עד.

ראובן פסח: סין היא אחת מיבואניות העץ הגדולות בעולם.

ראובן פסח: מסתבר שהסינים מוכרים לישראל אפילו במחירים יותר נמוכים מהאינדונזים והמלזים.

ראובן פסח: יתר על כן, הסינים מייבאים בכמויות עצומות מאינדונזיה וממלזיה לבידים במחירים גבוהים בהרבה מאשר הם מייצאים.

ראובן פסח: השאלה למה הם עושים זאת היא שאלה טובה ואין לי תשובה חד משמעית לכך.

ראובן פסח: יש הבדלים ברורים בין היצוא הסיני לבין המערב.

ראובן פסח: הכלכלה הסינית היא לא כלכלת שוק נורמלי.

ראובן פסח: ברור הוא כי הסינים חוששים כנראה מהאירופאים ומהאמריקאים והם מוכרים להם במחירים שהם דומים לשוק האירופי והאמריקאים.

ראובן פסח: לעומת זאת, לקוריאה ולטיוואן הם מוכרים במחירים אפילו יותר נמוכים מאשר לישראל.

ראובן פסח: היבוא שלהם הוא במחירים הרבה יותר גבוהים, כאשר בשנת אלפיים מחירי היבוא לסין עלו ומחירי היצוא מסין ירדו.

ראובן פסח: אני מדבר על מחירי היבוא מאינדונזיה וממלזיה בעיקר וזה בערך 80%-90% מיבוא הלבידים לסין.

ראובן פסח: משנת 1999 לשנת 2000 מחירי היבוא שיצא מהנמל של אינדונזיה וממלזיה היו יותר גבוהים מאשר בשנת 1999.

ראובן פסח: חייבים לציין כי החלק היותר יעיל בתעשייה המקומית זה ייצוא לבידים בעיקר לאירופה.

ראובן פסח: מדובר בלבידים מאוד איכותיים.

ראובן פסח: צריך להבין כי מהעצים שמגיעים לתעשייה ניתן להשתמש בערך כ- 20% ללבידים באיכות מאוד גבוהה.

יעקב ליצמן: כמה עולה קוב לבידים?

ראובן פסח: קוב לבידים עולה מסין בין 200 דולר ל-330 דולר.

יעקב ליצמן: אתה רוצה 25% יותר מזה, אתה רוצה 50 דולר.

ראובן פסח: נכון.

יעקב ליצמן: זה לא נורמלי להטיל על זה 50 דולר.

יעקב ליצמן: תסלח לי, אנחנו נלחמנו על 3% עבור הכוספאות בשמן.

ראובן פסח: מחיר חלק מהלבידים מסין ירד מ-280 דולר ל-200 דולר.

ראובן פסח: אין לנו תשובה חד משמעית אבל ההערכה הכי טובה שאני יכול לעשות היא שלירידה הזו אין לה הצדקה כלכלית.

ראובן פסח: הערכתי היא שלפחות 50 דולר מזה זה כנראה מסיבות שונות.

יוסף יצחק פריצקי: אתה מייקר עכשיו תשומה לתעשיית הרהיטים הישראלית.

ראובן פסח: התשומה של הלבידים משתנה ממוצר למוצר כמובן.

ראובן פסח: בדלתות למשל, התשומה יכולה להיות מאוד גבוהה, אלא שבאופן מעשי לא יהיה היטל על הלבידים שמגיעים לדלתות כיוון שהיבוא של לבידים לדלתות מגיע מפינלנד ומארצות הברית ומאירופה.

יוחאי פיסו: לא נכון.

ראובן פסח: התעשייה המקומית טוענת שלא כך.

ראובן פסח: אנחנו עוקבים אחר ענף הלבידים לאורך שנים ובענפים הרלוונטים מדובר עד 20% בארונות מסוימים, ולהערכתנו ההיטל של 50 דולר כפי שקבענו, יגיע להשפעה של משהו בין 2% ל-3% על המחיר לצרכן.

ראובן פסח: לפי הערכתי, כיוון שמדובר על ירידת מחירים משמעותית של הלביד הסיני החל מינואר השנה, המחיר עדיין לא גולם מעבר לרווחים לענף הרהיטים, הוא לא גולם למחיר לצרכן, ולכן הוא לא השפיע עדיין על סך כל הביקוש.

ישראל כץ: האם המיתון והתחרות לא מורידים את המחירים?

ראובן פסח: לא בטווח כזה מהיר.

ויצמן שירי: מר פסח, אתה אומר שזה ייקר ב-3%.

ויצמן שירי: האם המרכיב של חומר הגלם בתעשיית הרהיטים הוא 15%?

ראובן פסח: זה קרוב ל-20% מהתעשייה, לא מהמחיר לצרכן.

ויצמן שירי: אם זה 20%, אז זה לפחות 4%.

ראובן פסח: זה 4% למחיר המפיץ.

ראובן פסח: ליצרן זה יהיה 3%.

ראובן פסח: זוהי הערכתי.

ראובן פסח: אני רוצה לציין שלושה דברים: ראשית, כיצד קבענו את המחיר?

ראובן פסח: ההערכה שלנו שפער המחירים בין היבוא הסיני לייבוא האירופאי הוא בין 30 דולר ל-100 דולר.

ראובן פסח: הבעיה היא בעיה של הערכת איכות הלבידים.

ראובן פסח: מצד שני, מהו הנזק שנקבע לתעשייה ומה נדרש על מנת להגן על התעשייה.

ראובן פסח: היה ברור לנו שהיטל במחיר קטן לא יעזור לתעשייה.

ראובן פסח: הסינים מסוגלים לספוג את זה ולכן חשבנו שאנחנו לא רוצים להעביר את היבוא של הסינים לאירופאים, אלא רק להגן ככל האפשר על התעשייה המקומית, בלי לפגוע בסך כל הייבוא הסיני, אלא רק להעלות את המחיר שלו, ולכן נראה לנו שהכי נכון זה לקבוע 50 דולר.

ראובן פסח: על ידי זה לא נעביר הטיה של יבוא סיני.

עופר חוגי: האם שני המפעלים שנמצאים בארץ יכולים לספק היום את כל ה-100%?

ראובן פסח: לא.

עופר חוגי: בין כה וכה הם לא מסוגלים היום לספק את כל הסחורה.

עופר חוגי: אז מה הרווח שלך כשאתה נותן להם היום היטל?

ראובן פסח: מטרת ההיטל איננה לסגור את השוק.

ראובן פסח: ההפך.

ראובן פסח: אנחנו כן רוצים לראות פה יבוא לבידים מסין.

ראובן פסח: אנחנו רוצים לראות פה יבוא לבידים מאירופה.

ראובן פסח: המטרה היא ליצור איזשהי תחרות בסיסית.

ויצמן שירי: אתה תגרום לזה שלא תהיה תחרות.

ויצמן שירי: כשיש יבוא יש תחרות.

ראובן פסח: לדעתנו, מצב שבו יש שני מפעלים הוא לא יעיל ורק אם יהיה כאן מפעל אחד תהיה לו זכות קיום.

ראובן פסח: ליותר מזה אין זכות קיום.

ראובן פסח: אנחנו כן חושבים שיש מקום לייבוא.

ראובן פסח: אנחנו לא רואים בהיטל הזה מחסום לייבוא, אלא רק העלאת המחירים של הייבוא ומתן אפשרות של תחרות ליצרנים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: נציג המפעלים שמייבא חומר גלם, בבקשה.

עו"ד אביגדור דורות: אני נציג של חברת "מקור הפורמייקה" ו"בירמן".

יעקב ליצמן: אנחנו לא קיבלנו את המכתב.

עו"ד אביגדור דורות: התנאי הראשון והשלישי הם התנאים שהיום ברור שהם לא התמלאו.

עו"ד אביגדור דורות: התנאי הראשון הוא שתוצג תוכנית מיזוג בין שלושת המפעלים הקיימים שעדיין קיימים למרות שמפעל אחד לא עובד שנה.

עו"ד אביגדור דורות: מדובר במפעלים: קלת, תע"ל ולבידי אשקלון.

עו"ד אביגדור דורות: נאמר כי שלושת המפעלים יתאחדו למפעל אחד.

עו"ד אביגדור דורות: הנאמנים של מפעל תע"ל הודיעו לבית המשפט ב-3 ליולי חודש זה, שהמפרקים של קלת הודיעו להם שהם מתנגדים למיזוג והם לא יתנו לזה יד.

עו"ד אביגדור דורות: כך הודיעו הנאמנים של מפעל תע"ל.

עו"ד אביגדור דורות: בית המשפט מפקח על חברת תע"ל שנמצאת בהקפאת תהליכים.

עו"ד אביגדור דורות: נמסרה הודעה כי המפרקים של קלת הודיעו שקלת איננה מעונינת במיזוג ולא באיחוד פעילויות, ולכן ברור שהתנאי הראשון הזה לא התקיים.

עו"ד אביגדור דורות: אני רוצה להגיב לכמה דברים שאמר מר פסח.

עו"ד אביגדור דורות: ראשית, הוא אמר שבית המשפט קיבל לפני כמה זמן את עמדת התמ"ס.

עו"ד אביגדור דורות: זה לא מה שקבע בית המשפט.

ישראל כץ: אנחנו רוצים לשמוע מה עושים המפעלים עם חומר הגלם הזה.

ישראל כץ: זה מה שמעניין אותנו.

ישראל כץ: אנחנו לא בית משפט.

יוחאי פיסו: אני הבעלים של חברה שנקראת "מקור הפורמייקה".

יוחאי פיסו: אנחנו מייבאים את הלבידים מסין, אבל אנחנו חברה יצרנית.

יוחאי פיסו: בחברה שלנו יש כ-150 עובדים, מתוכם כ-100 עובדים מועסקים בייצור, וההיטל הזה נועד להפלות בין מפעל למפעל בצורה ברורה.

יוחאי פיסו: המפעל שלנו יושב בצ'ק פוסט בחיפה.

יוחאי פיסו: אנחנו חברה משפחתית שלא נזקקת לשום תמיכה ועזרה ממשלתית.

ישראל כץ: אולי תסביר לנו מה אתם עושים עם החומר שאתם מייבאים?

יוחאי פיסו: אנחנו מייבאים חומר ואנחנו מעבדים ומצפים אותו.

יוחאי פיסו: אנחנו עושים את השולחן הזה שלפניכם ואת הארון שעל הקיר בחדר הזה.

יוחאי פיסו: הלביד מגיע כחומר גלם בלתי מוגמר.

יוחאי פיסו: ברגע שההיטל יצא לפועל, באופן ישיר אנחנו נאלץ לפטר בין 30 ל-50 עובדים ממפעל הייצור שלנו.

יעקב ליצמן: כמה זה באחוזים?

יוחאי פיסו: זה כ-20-25% מכל העובדים של החברה, וזה יהיה גם בחברות כמונו.

יוחאי פיסו: יש עוד שלוש-ארבע חברות כמונו וגם הן תאלצנה לפטר את אותו מספר עובדים.

יוחאי פיסו: אנחנו חברה ששורדת בתנאי שוק קשים, ואנחנו נאלץ לבוא לבקש סעד מהממשלה בגלל שאנחנו לא נוכל להתחרות עם ההיטל הזה.

יוחאי פיסו: מר פסח נתן פה דוגמאות שהייצוא מסין השתנה.

יוחאי פיסו: האם יש למר פסח איזשהו סקר שהוא ביצע בסין לגבי הנתונים האלה?

יוחאי פיסו: האם הוא ערך איזשהי בדיקה לגבי מספר המפעלים שמייצרים בסין?

יוחאי פיסו: אין שום נתונים, הכל דברים בעלמא.

יעקב ליצמן: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל כ"ץ, בבקשה.

ישראל כץ: אני תמיד בעד להגן על תוצרת הארץ ועל עובדים.

ישראל כץ: אם זה היה מקרה קלאסי של מפעלים יצרניים שנמצאים במקומות שונים ומייצרים מול יבוא נקי שמכה את אלה שמייצרים כאן בארץ, לי לפחות לא הייתה התלבטות.

ישראל כץ: אם זה היה היצף אז ודאי שהיינו פועלים כפי שפעלנו בדברים אחרים.

ישראל כץ: כאן מדובר ביצרנים שצריך למצוא הרבה דרכים כדי לסייע להם, מול יצרנים שמייבאים גם כן את החומר הגלם ומבצעים בו עבודה מוספת.

ישראל כץ: אם מדובר על 100 עובדים מתוך 150 אז זה שני שליש עובדים שעוסקים בייצור.

ישראל כץ: זה אחוז גבוה מאוד.

ישראל כץ: שאר העובדים כנראה עוסקים בשיווק ומינהלה ובדברים אחרים.

ישראל כץ: יש לא מעט חברות כאלה.

ישראל כץ: יש עוד לפחות שלוש-ארבע חברות.

ישראל כץ: לדעתי, במקרה הזה לא צריך להקשות עליהם.

ישראל כץ: לא מדובר כאן בהיצף.

ישראל כץ: אתם בעצמכם לא טוענים להיצף.

ישראל כץ: אין כאן היצף שבו מוכרים לנו יותר בזול מהמחירים בשוק המקומי מתוך מטרות של תחרות לא הוגנת.

ישראל כץ: לכן, הנטייה שלי כאן היא לא להטיל את ההיטל.

ישראל כץ: מר פסח, אתה לא פרטת בסקירה שלך מה עושות החברות האלה וזה חלק שחסר כאן.

ישראל כץ: כשאתה מדבר על ענף הרהיטים אנחנו צריכים לחלץ ולנסות להגיע למה עושים עוד יצרני רהיטים עם חומרי גלם.

ישראל כץ: כאשר מכינים סקירה על ענף הרהיטים, אז מן ההגינות היה לתאר מראש שיש עוד כאלה שמייבאים אולי את המוצר הזה בשלמותו אבל הוסיפו גם דברים אחרים.

ישראל כץ: כך אנחנו היינו רוצים להסתכל על ענף הרהיטים.

ישראל כץ: אם מישהו מייבא רהיט מושלם, אז זה כבר דבר אחר.

ישראל כץ: לא בזה אנחנו מדברים עכשיו.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ויצמן שירי, בבקשה.

ויצמן שירי: מר פסח, אתה התייחסת למספרים ולנתונים וזו למעשה סתירה טוטלית.

ויצמן שירי: לא פעם משרד האוצר וגם ממשרד התמ"ס, הגיעו הנה והסבירו למה אנחנו צריכים להתחיל להקל ולהתחיל להתאים את עצמנו לעולם הגלובלי.

ויצמן שירי: ברגע שאנחנו מתחילים להטיל מסים, אז שוב זה כניסה שלכם לתוך כיסי הציבור.

ויצמן שירי: לכל דבר יש פרופורציה.

ויצמן שירי: אנחנו בעד להגן על היצרנים המקומיים, אבל אני לא ראיתי אתכם מתאבדים ומתעקשים להגן על מפעל "סלילי החולה" בקריית שמונה.

ויצמן שירי: ישבו פה אנשים שעבדו שלושים שנה ובכו, וכאן אמרו: אין שום זכות לתעשיית הטקסטיל במדינת ישראל.

ויצמן שירי: לא ראיתי אתכם שוכבים פה על שולחן ומדברים על "דימונה טקסטיל" שנסגרה ושלחה 400 איש הביתה.

ויצמן שירי: אמרו: אין שום זכות קיום למפעלי מגבות במדינת ישראל.

ויצמן שירי: אנחנו יודעים את הדבר הזה.

ויצמן שירי: אני גם לא אומר שאין שום זכות קיום לתעשיות העץ במדינת ישראל.

ויצמן שירי: שיתחרו.

ויצמן שירי: אתם במו ידיכם תיצרו מונופולים.

ויצמן שירי: אני אומר מידיעה ובצורה ברורה כי לפני חמש שנים פלטה שלא הייתה מיובאת עלתה במדינת ישראל 90 שקלים.

ויצמן שירי: היום פלטה מיובאת מחו"ל עולה ששים שקלים.

ויצמן שירי: יכול להיות שהבאת מחיר הגלם כרוכה בעלות כל כך גבוהה שאפילו אם הם יהיו סופר יעילים, שכר המינימום לא יכול ליצור מצב של תחרות.

ויצמן שירי: זה כך בתעשיות שלמות כל הענפים.

ויצמן שירי: אנחנו ראינו כאן מה קרה עם כוספאות עבור שמן כאשר דיברו על 3%.

ויצמן שירי: אמרו כי כל מיני תרגילים נעשו ושקנו חברי ועדה.

ויצמן שירי: מה לא נכתב?

ויצמן שירי: אני לא בעד לסגור שום דבר.

ויצמן שירי: אני בעד להתחרות.

ויצמן שירי: אני בעד הגנה על 400 העובדים שיש בשני המפעלים האלה, אבל אני אומר לך שלא מדובר על 400 עובדים אלא מדובר על 4000 עובדים שעובדים בתעשייה שמסביב.

ויצמן שירי: אני מדבר על אלה שמייבאים ומעבדים.

ויצמן שירי: רק לפני כמה חודשים ביטלנו מס קניה על כל מיני מוצרים בשביל להתאים את עצמנו על מנת שנהיה חלק מהעולם הגלובלי.

ויצמן שירי: העניין הזה לא יכניס לקופת המדינה שום דבר, זה יכניס לקופתם של היצרנים.

ויצמן שירי: כנראה שיש פה מה שנקרא גם לחצים פוליטיים.

יעקב ליצמן: תודה רבה, אנה שניידר, בבקשה.

אנה שניידר: אני רציתי להעיר הערה משפטית.

אנה שניידר: ההיטל הזה פורסם באחד ביולי 2001.

אנה שניידר: תוקפו לשלושה חודשים.

אנה שניידר: כלומר, כבר כמעט חודש עבר והוא בתוקף.

אנה שניידר: זה סוג היטלים שנכנסים לתוקף אלא אם הוועדה מבטלת אותם.

יעקב ליצמן: מה קורה אם אנחנו לא נאשר?

אנה שניידר: אם אתם לא מאשרים אז מעתה ואילך אין יותר היטל.

יעקב ליצמן: נניח ונצביע נגד, האם מחזירים בחזרה את מה שגבו בחודש הזה לאלה ששילמו הרי זה לא קיבל אישור?

אנה שניידר: לא מחזירים בחזרה.

אנה שניידר: ההיטלים האלה חלה עליהם אותה פרוצדורה כמו על צווי מכס ומס קנייה.

אנה שניידר: פירושו של דבר, הם מוטלים מייד על ידי הרשות המבצעת.

אנה שניידר: תוקפם לששים ימים אלא אם כן הוועדה מאשרת אותם או מבטלת אותם.

אנה שניידר: אם היא מבטלת אותם הם בטלים מאותו רגע שהוועדה החליטה.

אנה שניידר: אם היא מאשרת אותם, הם ממשיכים להתקיים כמו שפורסמו.

אנה שניידר: הששים ימים האלה ניתנים לוועדה על מנת לאשר אותם או לבטל אותם.

אנה שניידר: במקרה הספציפי הזה הוחלט שההיטל יהיה רק לשלושה חודשים, ויש להם סמכות כי על פי החוק אפשר להטיל את ההיטל עד מקסימום שנתיים, אבל לא חייבים למצות את השנתיים.

אנה שניידר: הם החליטו שמטילים אותו לשלושה חודשים.

אנה שניידר: המשמעות של המצב המשפטי הוא כדלהלן.

אנה שניידר: מאחר והכנסת יוצאת לפגרה יש צורך להחליט היום באופן פוזיטיבי או לאשר את ההיטל או לבטל אותו.

אנה שניידר: אם מבטלים אותו אז לא יחזירו את הכסף.

אנה שניידר: הוא מתבטל מרגע ההחלטה של הוועדה.

אנה שניידר: אם הוועדה רוצה להמליץ לשנות את שיעור ההיטל או לעשות דיפרנסציה אז צריך לזכור גם שמדובר בהיטל שמוטל על טובין והשימוש שלהם הוא לא רלוונטי לצורך הטלת ההיטל.

אנה שניידר: אפשר לעשות הבחנה בין עובי הלבידים אם זה מעשי, אני לא יודעת.

אנה שניידר: אם רוצים לעשות הבחנה, היא צריכה להתייחס לטובין ולא לשימוש בהם.

ויצמן שירי: למעשה, אנחנו נמצאים במצב בו הצו קיים בפועל.

ויצמן שירי: יתכן כי אדם אחד לא ידע שהצו הזה נכנס לתוקפו מהיום למחר, כי הרי לא מודיעים בהודעה מראש.

ויצמן שירי: הצו מתפרסם באותו יום שהוא נכנס לתוקף.

ראובן פסח: לא.

ראובן פסח: ב-17 ביוני כל היבואנים קיבלו הודעה.

ויצמן שירי: נניח ואני יבואן שהזמין סחורה בסין ועוברים לפחות שלושה חודשים עד הרגע שהסחורה מגיעה הנה.

ראובן פסח: פחות.

ראובן פסח: אני רק יכול להגיד לך שביוני הם ייבאו פי שניים יותר מהממוצע בחודשים קודמים.

ראובן פסח: הם ידעו מראש, הם התארגנו לזה.

ויצמן שירי: אז מה שאתה אומר שהם בקלקולציה שלהם כבר הכניסו כבר את ההיטל.

ויצמן שירי: יש כאלה ששילמו על ההיטל, כאשר האוניה היא באמצע הדרך בלב ים.

ויצמן שירי: אם אנחנו מבטלים את העניין, הם לא מקבלים את ההיטל בחזרה.

יעקב ליצמן: כמה זמן מותר לתמ"ס להגיש בקשה בלי לקבל את האישור?

אנה שניידר: ששים ימים.

יעקב ליצמן: האם זה רק להיטל או לעוד דברים?

אנה שניידר: לכל סוגי הצווים.

אנה שניידר: המטרה של ההטלה בצורה כזו היא על מנת שלא תיווצר אגירת מלאים.

יעקב ליצמן: אנחנו יכולים לבטל את הצו והם יגישו אותו מחדש.

יעקב ליצמן: אפשר לעבוד עלינו.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת פריצקי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: נכון שאנחנו מדברים כאן במפעלים שמייצרים, אבל אנחנו מדברים גם על חומר גלם לתעשייה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מאוד מצטער, אני לא קיבלתי כאן נתונים ראויים, עם כל הכבוד הראוי, איך זה ישפיע על עובדי תעשיית הרהיטים בישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אני מניח שהתעשייה של ריהוט שמתעסקת בלבידים היא בדרך כלל השכבות הנמוכות.

יוסף יצחק פריצקי: אני מניח שזה עבור מטבחים בדירות פשוטות.

יוסף יצחק פריצקי: זו תעשייה שגם ממנה מתפרנסים הרבה מאוד אנשים ואם אני מייקר לה את חומר הגלם, אז יש משמעות מסוימת לתעשיית הרהיטים הזו.

יוסף יצחק פריצקי: מר פסח, עם כל הכבוד הראוי, אני בא באיזשהי מילת ביקורת אליך.

יוסף יצחק פריצקי: אתה לא הבאת לוועדה הזו נתונים שלדעתי אתה צריך להביא אותם.

יוסף יצחק פריצקי: למשל, איך זה ישפיע על תעשיית הרהיטים?

יוסף יצחק פריצקי: אתה משרד התעשייה והמסחר, לא רק המסחר, אלא גם התעשייה, ומחובתך להביא בפני הוועדה נתונים בשאלה איזו השפעה יש לזה על תעשיית הרהיטים בישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אם היינו רואים את הנתונים ומגלים כי להפרש אין השפעה אז זה שיקול אחר.

יוסף יצחק פריצקי: עם כל הכבוד הראוי, אין לנו היום נתונים בדוקים ועל המשרד הממשלתי לעשות את זה.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת שירי ויצמן הצביע כאן על דבר חמור ומן הראוי שאנחנו נתקן היום אותו בחקיקה.

יוסף יצחק פריצקי: לא יכול להיות שאדם שעושה עסקה וקונה חומר גלם, ובאמצע הדרך כאשר הסחורה שלו על אוניה מטילים לו היטל.

יוסף יצחק פריצקי: לא יכול להיות דבר כזה.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא יודע אם זה קיים באיזשהי מדינה בעולם.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שאנחנו לא יכולים לאשר את ההיטל משתי סיבות.

יוסף יצחק פריצקי: ראשית, חומר גלם לתעשייה מקומית הוא לא מצב שבו עומדת תעשיה מול ייבוא שצריך להגן עליו.

יוסף יצחק פריצקי: כאן מדובר על חומר גלם לתעשייה מקומית די גדולה, ובסופו של דבר הצרכן ישלם את ההיטל הזה או התעשייה המקומית אחרת תתמוטט.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא חושב שאני צריך לעשות להם את הדבר הזה.

יוסף יצחק פריצקי: שנית, אני לא רוצה לאשר את ההיטל הזה משום שלא הביאו לי נתונים.

יוסף יצחק פריצקי: עם כל הכבוד הראוי תבוא הממשלה לוועדה ותביא נתונים בדיוק על ההשפעה.

יוסף יצחק פריצקי: יש היום את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, יש היום מדדי מחירים, תאמרו לנו איך ההשפעה על השוק.

אנה שניידר: לפי כל דיני הייבוא ועד כמה שאני יודעת גם במקומות אחרים בעולם כך מקובל, המועד החיוב במס נקרא פדייה מפיקוח רשות המכס.

אנה שניידר: זאת אומרת, לא משנה אם הטובין נמצאים בלב ים וגם אם כבר הגיעו לנמל, כל עוד לא נפדו מהמכס אין עדיין חיוב במסים.

אנה שניידר: נניח ומייבאים מכוניות ושמים אותם בבונדדים, במחסנים, רק ברגע שהסחורה נפדית מפיקוח רשות המכס, מתחייב המס וההסכמים עם הלקוחות לוקחים זאת בחשבון.

יצחק לוי: צהרים טובים לכולם.

יצחק לוי: אני נציג של עובדי מפעל תע"ל בפרדס חנה.

יצחק לוי: המפעל מונה 260 עובדים.

יצחק לוי: כל הזמן מדברים בתקשורת על כך שיש לקנות מוצרים כחול-לבן ומכניסים לצרכנים את זה לראש לגבי כל ענף בארץ.

יצחק לוי: למה שאותם יבואנים לא ייקנו את אותו מוצר כחול לבן שאנחנו מייצרים פה בארץ?

יצחק לוי: כך ייווצרו מקומות עבודה ל-260 העובדים שלנו, ולעוד 150 עובדי קלת.

יצחק לוי: אם כל אחד מהיבואנים האלה ייקנה את אותם המוצרים בסיסיים לרהיטים או לכל דבר אחר פה בארץ, תהיה תעשיה גם בתחום הזה וגם להם תהיה תעשיה.

יצחק לוי: בדו"ח סווארי דובר על כך שיש מקום למפעל אחד בארץ וכרגע נעשים מהלכים שונים כדי לאחד בין מפעל תע"ל למפעל קלת.

יצחק לוי: כרגע, ישנה הסכמה עקרונית בין שני המפעלים לגבי המיזוג וזה נעשה בתיווכה הישיר של ההסתדרות.

יצחק לוי: יש גם מגעים עם הבנקים.

יצחק לוי: אותם שלושה חודשים של ההיטל בטחה הם חלק קטן, זה לפחות ההתחלה של תוכנית הבראה כדי שנוכל להצעיד את החברה הזו קדימה.

יצחק לוי: אם אכן יהיה איחוד והבנקים יתנו את העזרה שלהם, הממשלה נותנת את הסיוע על ידי הכשרה מקצועית וזה גם כן אושר דרך משרד העבודה, אם כל הדברים האלה יתממשו ויתבצעו אז ענף העץ יוכל לעבוד תוך מיזוג שני המפעלים למפעל אחד.

יצחק לוי: ויצמן שירי: הצו הזה קיים כבר חודש.

יצחק לוי: מה קרה בחודש הזה, האם אתם ראיתם שפתאום יש עלייה של 100% בהיקפים שלכם או ביכולת הייצור שלכם?

יצחק לוי: ללבידים שלנו יש שם בכל העולם.

יצחק לוי: אנחנו בקשרי מסחר עם אירופה.

יצחק לוי: יש מוצרים שרק אנחנו מייצרים.

יצחק לוי: לא מדברים על זה שסוגרים את השוק הזה לגמרי.

יצחק לוי: עדיין יהיה יבוא.

יעקב ליצמן: זה סוגר את השוק ב-25%.

יעקב ליצמן: הייתה פה מלחמת עולם בנושא 3.5% לכוספאות.

יצחק לוי: אם לא יהיה היטל ביטחה יישמרו רק העובדים של אותם יבואנים.

יצחק לוי: אם אכן יהיה היטל ביטחה לפחות בפרק הזמן זה, יישמרו עוד 400 עובדים.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבין שאם היה איחוד והיו באים לוועדה והיו אומרים לנו: רבותיי, יש איחוד של מפעלים ובכך חסכנו בעלויות, ולכן בואו תנו לנו את השלושה חודשים, אז 100%.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אתה רותמים פה את העגלה לפני הסוסים.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני חושב שמדובר פה בסוגיה של איזונים בין הרבה מאוד שאלות.

עמיר פרץ: אין לאף אחד שום כוונה, בשום פנים ואופן, לגרום לתהליך שבו השמיכה בה מכסים את העובדים בייצור המקומי, תגלה את עורם של העובדים שעוסקים בייבוא.

עמיר פרץ: חלילה.

עמיר פרץ: גם לעובדים שעוסקים בייבוא יש משפחות אותן הם צריכים לפרנס וגם עליהם יש להגן.

עמיר פרץ: השאלה המרכזית שצריכה להישאל כאן היא, מה רוצה מדינת ישראל?

עמיר פרץ: זו ועדת כספים של הכנסת וזוהי ועדת כספים שצריכה לשרת מדיניות ממשלתית או לדחות אותה.

עמיר פרץ: מדינת ישראל צריכה להחליט מה היא רוצה לעשות עם ענף הלבידים.

עמיר פרץ: ענף הלבידים הוא ענף מאוד חשוב שמשפיע על ענף הבנייה וענף הריהוט.

עמיר פרץ: בסופו של דבר יש השפעות אינפלציה מאוד גדולות לכל פריט שנכנס לכלל המכלול הזה של הנושא בו אנחנו עוסקים.

עמיר פרץ: ענף הלבידים היה ענף גדול אבל הייבוא נכנס למדינת ישראל וייצר איזשהי ירידת מחירים.

עמיר פרץ: הגיע שלב שבו מדינת ישראל הגיעה למסקנה שאסור לה לחשוף את השוק הישראלי למצב שבו לא יהיה שום מפעל לבידים בישראל.

עמיר פרץ: ישנם שני מפעלים במשבר.

יעקב ליצמן: בזמנו, הטילו 3.5% היטל על כוספאות.

יעקב ליצמן: בנושא הזה הייתה מלחמת עולם ואז לא שמעתי שההסתדרות באה לוועדת הכספים וצעקה כי חייבים להטיל 7% או 10%.

יעקב ליצמן: זה בדיוק אותו הדבר.

עמיר פרץ: חבר הכנסת ליצמן אני מאוד מעריך אותך והגיע הזמן שתעריך גם אותי.

יעקב ליצמן: אני מעריך אותך.

עמיר פרץ: אני לא יודע.

עמיר פרץ: לפי שהשאלה שלך אתה לא כל כך מעריך אותי.

עמיר פרץ: אני לא מחליף את המקצוענים בישראל.

עמיר פרץ: נניח וועדה של משרד התמ"ס ושל משרד האוצר הייתה חושבת שהיטל ביטחה הוא 1%, אז אני לא הייתי בא להתווכח פה על האחוזים.

עמיר פרץ: אנחנו קודם כל עברנו את התהליך ברשויות המקצועיות כפי שנקבעו על ידי מדינת ישראל, ולא על ידי.

עמיר פרץ: לי אין את הכלים לבדוק מה יהיו ההשפעות של היטל הבטחה על ענפים אחרים במשק.

עמיר פרץ: את זה צריך לשאול את אנשי המקצוע.

עמיר פרץ: אין שום כוונה שמפעלי הלבידים בישראל, גם אחרי האיחוד, ייקחו יותר נפח מהנפח הקיים בכלל הלבידים בישראל.

עמיר פרץ: הרי הנפח הקיים היום לא עומד להשתנות.

ויצמן שירי: האם אתה יכול להגביל אותם מלגדול?

ויצמן שירי: במפעל חרסה שמייצר אסלות יש 200 עובדים שלא מקבלים את אותה הגנה כאשר מביאים אסלות מרומניה,

עמיר פרץ: בכל ענף יש שלב שבו אם אתה מחליט שהענף הזה ראוי להיות כולו יבוא וזה בסדר.

עמיר פרץ: ליבואן הזה יש היום מקורות יבוא זולים במידה מסוימת ויכול להיות כי מחר יימצא יבואן אחר שימצא מקורות זולים עוד יותר.

עמיר פרץ: המדינה צריכה להחליט האם הענף הזה מתקיים או לא ואנחנו הגענו לשלב שבו צריך להחליט.

עמיר פרץ: אני לא נכנס סתם להרפתקאות.

עמיר פרץ: אני קודם בודק האם הממשלה שותפה.

עמיר פרץ: הממשלה היא גוף שאמור לבחון את העניין המקצועי ואת עניין האיזונים.

עמיר פרץ: מה אמרה הממשלה?

עמיר פרץ: הממשלה אמרה: יש לנו שני תנאים להיכנס לעניין.

עמיר פרץ: אנחנו הצענו את שירותנו.

עמיר פרץ: כמו שנתנו 4.5 מיליון שקל לקלת אפיקים שמופעלת באמצעות מפרק, וגם אם המפעל ייסגר אני לא מצטער לרגע כי במשך שלוש שנים הייתה שם פרנסה ל-150 איש שהם מקבוצות שאף אחד כאן לא מייצר להן פרנסה.

עמיר פרץ: זה בפני עצמו היה ראוי.

עמיר פרץ: הממשלה אמרה כי אם רוצים בה כשותפה אז יש לדאוג לשני דברים.

עמיר פרץ: ראשית, יש לדאוג ששני המפעלים יסכימו לאיחוד.

עמיר פרץ: אם הם לא יסכימו לאיחוד, היא לא בעסק.

יוסף יצחק פריצקי: האם יש אישור של הממונה על ההגבלים העסקיים לאיחוד הזה?

עמיר פרץ: זו שאלה בפני עצמה.

עמיר פרץ: חבר הכנסת פריצקי, אני לא אמור להחליף את המדינה.

עמיר פרץ: אני תמיד לוקח לי תפקיד אחד והוא להיות מאיץ.

עמיר פרץ: כלומר, המדינה במערכת הבירוקרטית שלה לא מצאה שני מיליון להפעיל במקרה של "עוף-קור" ולכן אנחנו נתנו את שני המיליון.

עמיר פרץ: עבר חודש, המדינה הצטרפה בסכום של עוד ששה מיליון והמפעל הזה כבר עובד שנה וחצי ומרוויח.

עמיר פרץ: אותו הדבר כאן.

עמיר פרץ: באנו ואמרנו שכפי שסייענו בקלת אפיקים, אנחנו מוכנים להיות שותפים למדינה בסיוע בשני דברים.

עמיר פרץ: ראשית, סיוע כספי ישיר.

עמיר פרץ: שנית, סיוע בהבאת שני המפעלים לאיחוד שהוא עניין בעייתי, כי מפעל אחד מופעל על ידי מפרק ואילו המפעל השני מופעל על ידי נאמן.

עמיר פרץ: אלו אופרציות שונות לגמרי וכלל לא פשוט לחבר ביניהן.

עמיר פרץ: אנחנו הלכנו לבנקים וביקשנו לתת מפרק גם בתע"ל כדי שמבחינה משפטית יהיה לשני הגורמים קל יותר לדבר.

עמיר פרץ: הבנקים רוצים לדבר על האינטרסים שלהם.

עמיר פרץ: הקרקע שם שווה 50 מיליון, כאשר החובות הן קרוב ל-80 מיליון.

עמיר פרץ: כולם עושים את החשבונות שלהם.

עמיר פרץ: חברים יקרים, אם אנחנו החלטנו שכל ענף הלבידים יהיה ייבוא, אז בסדר גמור.

עמיר פרץ: עלינו לשבת ולבחון כיצד אנחנו בתהליך מסודר גורמים לכך שהמפעלים ייסגרו.

עמיר פרץ: המדינה תבוא ותאמר באומץ מה היא מוכנה להציע לאנשים הללו בטבריה ובפרדס חנה.

עמיר פרץ: אני נגד שיטת הקטסטרופה.

עמיר פרץ: אנחנו נדרשים לזה בעל כורחנו.

עמיר פרץ: התוכנית של שלושת החודשים פלוס האיחוד צריכה ללכת כחבילה אחת אחרת בית המשפט לא יאשר.

עמיר פרץ: אני לא מאמין שבתוך שלושה חודשים שבהם יש צו הם פתאום תופסים 100% מהשוק, עם כל הכבוד.

עמיר פרץ: הם בקושי הצליחו לעבור את תקופת הביניים הזו.

עמיר פרץ: אני יכול להתחייב כי אין שום כוונה להרחיב פסי ייצור.

עמיר פרץ: יש כוונה לשמור על נפח הייצור שלהם.

ויצמן שירי: אבל יש עניין להרחיב את הצו מעבר לשלושה חודשים בכל מקרה.

ויצמן שירי: זה מה שייקרה בפועל, כי בשלושה חודשים לא מקבלים כלום.

עמיר פרץ: חבר הכנסת שירי ויצמן, אני מציע שבעוד חודשיים תחליט אם אתה רוצה שיהיה פה מפעל או לא.

עמיר פרץ: אם תחליט שלא, אז אין בעיה.

עמיר פרץ: אבל אי אפשר לקיים את המפעל הזה מול ירידת המחירים שישנה.

עמיר פרץ: אם אתם רוצים שהעובדים ירוויחו 100 דולר, ואני מבין שזו עמדת ש"ס, אז זה בסדר גמור.

עמיר פרץ: היבואנים מביאים מאזורים בהם מרוויחים 100 דולר בחודש.

עופר חוגי: זה לא קשור.

עמיר פרץ: זה קשור מאוד.

עמיר פרץ: אני רוצה להניח שהיטל הבטחה כפי שהוא נקבע, שומר על איזון שבו החבר'ה האלה ממשיכים לספק 60% מהשוק ועדיין להרוויח, והחבר'ה האלה מספקים 40% מהשוק ועדיין מתקיימים.

עמיר פרץ: אני מקווה שזה מה שעושה היטל הבטחה.

עמיר פרץ: אם הוא עושה דבר אחר, אז זו לא כוונתנו.

עמיר פרץ: אם ועדת הכספים מחליטה החלטה שהיא נגד היטל הבטחה, זה אומר סגירת ענף הלבידים בישראל.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת עופר חוגי, בבקשה.

עופר חוגי: אין לנו פה כוונה לסגור אותם.

עמיר פרץ: זו התוצאה.

עופר חוגי: אנחנו רוצים איזון כך שאלה יוכלו לחיות וגם אלה יוכלו לחיות.

עופר חוגי: זו המטרה שלנו.

עופר חוגי: הפער בין המחיר של הלביד שנקנה לבין הלביד שמיוצר הוא כמעט 40% יותר.

עופר חוגי: בנוסף לכך, יש פה עוד שתי בעיות.

עופר חוגי: ראשית, גם הם מייבאים ואם אנחנו רוצים שוק חופשי אז אנחנו חייבים לאזן את המצב.

עופר חוגי: אתה לא יכול לתת לאחד מכה בראש ולתת לשני אפשרות לפרוח.

עופר חוגי: צריך פה איזון.

עופר חוגי: הבעיה השנייה היא שהם בסך הכל מייצרים 40% מהשוק.

עופר חוגי: אני חושב שצריך למצוא את עמק השווה כך שהאנשים האלה לא ייפגעו וצריך לתת להם גם זמן כדי להתארגן.

עופר חוגי: אנחנו מכל מקום לא יכולים לתמוך היום במחיר של ה-25%.

אבשלום וילן: אני לא מבין את הלהט הגדול של חבריי לוועדה בנושא הזה.

אבשלום וילן: תראו, זהו תהליך מאוד עצוב.

אבשלום וילן: הענף הזה העסיק אלפי עובדים אבל נשארו שני מפעלים.

אבשלום וילן: ההסתדרות מנסה להציל את המצב כי זה בכל אופן מטה לחמם של מאות משפחות.

אבשלום וילן: חבר הכנסת חוגי, אני מתפלא עליך.

אבשלום וילן: מדובר פה על שני מפעלים היסטוריים.

אבשלום וילן: מה אמרה המדינה?

אבשלום וילן: היא אמרה: בואו נראה בכל אופן אם מהלך ההבראה הזה שהתחילו יצליח או לא יצליח, קחו עוד שלושה חודשים.

אבשלום וילן: יכול להיות שלפי ניתוח רו"ח סווארי זה לא יצליח.

אבשלום וילן: אני לא מבין על הקרבות שמתנהלים על שלושה חודשים.

אבשלום וילן: משרד התמ"ס יכול לבוא ולומר שאין מה לעשות ויש לסגור.

ויצמן שירי: אני רוצה לאלץ אותם להתאחד בשלב ראשון.

ויצמן שירי: קודם שיתאחדו ואחר כך שייבואו הנה.

ויצמן שירי: לא לוקחים את מה שנוח, ואת מה שלא נוח משאירים בצד.

ויצמן שירי: אין דבר כזה.

אבשלום וילן: אני מציע לאשר את השלושה חודשים.

אבשלום וילן: אם חבריי באופוזיציה ובקואליציה צודקים, נגיע לחודש אוקטובר ונראה.

אבשלום וילן: אגב, פתאום כולם על האונייה.

אבשלום וילן: יכול להיות שאת כל הסיפור הזה של הצווים צריך לשנות את בחקיקה.

אבשלום וילן: זה היה מתאים לשנות החמישים, אבל הטלת היטלים בדיעבד הוא דבר שכבר לא מתאים לעסקים של מדינה מודרנית.

אבשלום וילן: צריך להתמודד עם הנושא הזה לא רק במקרה הזה, אלא בכל המכלול ולראות אם יש צורך לשנות את החוק.

אבשלום וילן: חבר הכנסת ליצמן, האם אתה מצביע על הנושא הזה היום?

יעקב ליצמן: כן.

אבשלום וילן: אז אני אבקש התייעצות סיעתית.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת וילן, תודה רבה.

עמיר פרץ: יש לי הצעה.

עמיר פרץ: בחמישי לאוגוסט צריכים להופיע בפני בית משפט עם תוכנית הבראה, ויכול להיות שבית המשפט אז לא יאשר את זה בכלל.

עמיר פרץ: תנו לנו זמן, בואו נקבע פה ישיבה בשביעי לאוגוסט ונשמע מה אמר בית המשפט ואז נחליט, כך גם ניתן אפשרות לצוות המקצועי לשקול מחדש.

יעקב ליצמן: אני רוצה להסביר מה תהיה הפרוצדורה של הדיון מכאן ואילך.

יעקב ליצמן: אני אתן רשות דיבור לנציגי כמה מהמשלחות ואחר כך אני אבקש מכולם לצאת ואנחנו נמשיך לדון בנושא לבד.

יעקב ליצמן: מר מרסלו שמר, בבקשה.

מרסלו שמר: אני מייצג את איגוד יצרני הרהיטים בהתאחדות התעשיינים.

מרסלו שמר: דובר פה על החלק הקטן של אלו שנפגעים מהיטל הבטחה והם יבואני הלבידים שמצפים אותם ומוכרים אותם.

מרסלו שמר: אני מייצג 15 אלף עובדים.

מרסלו שמר: אי אפשר לעשות איפה ואיפה בין העובדים בין של יצרני הלבידים לבין העובדים שמייצרים את הרהיטים.

מרסלו שמר: ההיטל של 50 דולר שיביא להתייקרות ב-3% במחיר, יביא לפיטורים של אלף עובדים.

ראובן פסח: למה לא הגשתה לנו את זה בכתב?

מרסלו שמר: זה נמצא בכתב במסמכים שאנחנו שלחנו, כאשר אנחנו התבקשנו להתייחס אך ורק לייבוא לבידים מסין.

מרסלו שמר: כאשר מדינת ישראל חוסמת באופן מוחלט את יבוא הלבידים, מדינות אחרות באירופה ומדינות אחרות בעולם השלישי ממשיכות לייבא את הלבידים האלו וכך נוצר מצב בו ישראל מייבאת רהיטים כאשר לנו יש תחרות קשה איתם.

מרסלו שמר: הם יכולים לקנות את הלבידים האלה במחיר זול בחוץ לארץ, ואנחנו צריכים עכשיו לקנות את הלבידים בארץ.

מרסלו שמר: זאת אומרת, יש פה מעגל שני שגם אותו צריך לקחת בחשבון.

מרסלו שמר: קשה לי היום להעריך זאת.

מרסלו שמר: אנחנו יצרני הרהיטים משתמשים בחומרי הגלם.

מרסלו שמר: אנחנו גם תעשיינים ואנחנו בעד תעשייה.

יוסף יצחק פריצקי: ידידי, אבל גם אתם מייבאים רהיטים ומותר לכם גם לייבא רהיטים.

יוסף יצחק פריצקי: זה בסדר, אין מה לעשות זה גלובלי.

מרסלו שמר: תעשיית הרהיטים קיבלה במשך שנים הגנות וזו הייתה טעות של הממשלה.

מרסלו שמר: רק בשנת 1999 הסתיים היטל בטחה.

מרסלו שמר: אנחנו לא מדברים על משהו חדש שצץ היום ושפתאום כל המפעלים עם כל הכאב נקלעו לקשיים.

מרסלו שמר: אנחנו מדברים על היטלים אחרי היטלים.

מרסלו שמר: היה היטל בטחה על MDF, היה היטל בטחה על לבידים שהסתיים רק בשנת 1999.

מרסלו שמר: לצערי, המפעלים האלו לא השכילו במשך עשרים שנה להתייעל ולהתקדם.

מרסלו שמר: נכון שהיום הגענו לרגע האמת, אבל היום צריכים לקבל החלטה קשה לא על חשבון יצרני הרהיטים ולא על חשבון העובדים של יצרני הרהיטים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב אלבסטר: המדינה נותנת לכל אחד אישורים לייבא.

יעקב אלבסטר: עם כל הכבוד לחבר'ה האלה, הם מייבאים לבידים מחוץ לארץ, מחפים אותם ומוכרים אותם בשוק.

יעקב אלבסטר: חבר הכנסת ויצמן שירי, האם אתה פעם שאלת אחד מהם כמה עולה הפלטה שלו או בכמה כסף הוא מוכר אותה?

יעקב אלבסטר: האם אתה קבלת הנחת מחירים בגין זה שמייבאים את זה מחוץ לארץ יותר זול?

ויצמן שירי: אני לפני שש שנים קניתי מתע"ל משאית של פלטות במחיר של 90 שקלים לפלטה.

ויצמן שירי: שער הדולר לפני חמש שנים היה 3.20 שקלים.

ויצמן שירי: זאת אומרת, כל פלטה עלה 28 דולר.

ויצמן שירי: היום זה עולה 60 שקלים, כלומר 15 דולר.

ויצמן שירי: אני לא מגן רק עליהם.

ויצמן שירי: בתעשייה יש 400 איש ואני לא מזלזל בזה.

ויצמן שירי: בשלב ראשון, כדי למנוע תחרות בינכם יש ליצור את האיחוד.

ויצמן שירי: צריך לתת נתונים אמיתיים.

יעקב ליצמן: עד לרגע זה כל אחד נתן את הנתונים שלו ואת האמת שלו, אחר כך נחליט מה שאנחנו רוצים.

יעקב אלבסטר: תע"ל עומדת על מחירים יציבים כבר תקופה של שלוש-ארבע שנים האחרונות.

יעקב אלבסטר: לבידים מורכבים משכבות שמגיעות מחו"ל, ותע"ל משלמת עליהם מכס בדיוק אותו הדבר כמו שמשלמים החבר'ה האלה.

יעקב אלבסטר: ה-12% מתקזזים אחד מול השני.

יעקב אלבסטר: ישנו ייבוא של פלטות מוכנות מחו"ל במחירים שאתם לא קוראים להם מחירי היצף, אבל הם בכל זאת מחירי היצף בשוק.

יעקב אלבסטר: אתם לא יודעים זאת כי זה בא בגלים לתוך השוק ואז כל אחד עושה דילים למשל של הורדת מחירים.

יעקב אלבסטר: מדינת ישראל הקימה מפעלים.

יעקב אלבסטר: אנחנו עובדים כ-54 שנה.

יעקב אלבסטר: נשאלת פה שאלה עקרונית כפי שאמר חבר הכנסת עמיר פרץ.

יעקב אלבסטר: אם אתם רוצים לסגור את הענף הזה נעבור לייבוא, אלא שלא תמיד מגלים מהן האיכויות בייבוא.

יעקב אלבסטר: יש דברים שלא ניתן לגלות אותם כאשר אתה מייבא.

יעקב אלבסטר: יש מוצרים שמגיעים מתחת לשטיח, בלי תווי תקן.

יעקב אלבסטר: אנחנו עובדים עם תווי תקן, ואנחנו עובדים מול התעשייה הצבאית בישראל, וזה מוכח.

ויצמן שירי: האם מישהו מפריע לך להמשיך לעבוד?

ויצמן שירי: תתחרה.

יעקב אלבסטר: אני לא יכול להתחרות בייבוא שהוא כל כך זול מולי.

ויצמן שירי: אם האיכות שלהם היא לא כל כך טובה אתה יכול להתחרות ברמת האיכות.

יעקב אלבסטר: עלותו של דיקט אחד בייצור שלנו, עולה מחיר מסוים.

יעקב אלבסטר: האם אתה יכול לעשות לי בו הנחה?

ויצמן שירי: אני לא יודע, אני רק אומר שאני בעד תחרות חופשית.

ויצמן שירי: בבאר שבע יש מפעל רעפים, "חסין אש" .

ויצמן שירי: תסביר לי למה שמפעל "חסין אש" שמעסיק מאה עובדים או מפעל "חרסה" לא יבוא הנה ויסבירו לנו למה צריך להביא רעפים מתורכיה או מספרד או מאיטליה?

ויצמן שירי: אין היגיון.

יעקב אלבסטר: ההיגיון הוא בשם המדינה.

יעקב אלבסטר: אתם צריכים להחליט האם אתם שומרים את המפעלים?

אוהד אורנשיין: אני אחראי במשרד התעשייה על נושא העץ, נגריות וכו'.

יעקב ליצמן: לפני שאתה ממשיך בדבריך, אני מבקש מנציגי כל המשלחות לעזוב את חדר הוועדה.

יעקב ליצמן: אני מבקש מעכשיו והלאה לנהל את הדיון רק בנוכחות נציגי משרדי הממשלה.

אוהד אורנשטיין: לפני שנה בא אלינו יבואן רעפים גדול מתורכיה שלא היה יכול להתחרות עם המחירים של עצמו וביקש את עזרת הממשלה, ואז גם כן עלתה השאלה האם יש צורך לעזור לתקופה מסוימת למפעל שרוצה לעשות רה-ארגון או שינוי, או שיש לתת לו ליפול מפני שהוא לא יכול לעמוד מול מחירי היבוא.

אוהד אורנשטיין: אנחנו החלטנו לעזור לו בהכשרה ובהשקעות בשיעור הייצור ובשינוי בצורת הייצוא.

אוהד אורנשטיין: היום, המפעל הזה מייצר.

ויצמן שירי: יש לי חדשות בשבילך.

ויצמן שירי: הם השקיעו עשרה מיליון שקלים בליין חדש.

ויצמן שירי: יש להם קרמיקה-פורצלן מצוינת, אבל מחיר הגז יפיל אותם.

ויצמן שירי: בעוד שנה ההסדר שלך איתם יסתיים, ועוד הפעם ניתן להם חמישה מיליון שקלים לסבסוד הגז.

ויצמן שירי: האם בכך פתרת את הבעיה?

אוהד אורנשטיין: לא, פתרנו את הבעיה ברגע שיהיה בארץ גז זול.

ויצמן שירי: אשרי המאמין.

אוהד אורנשטיין: עכשיו אני רוצה להתייחס לשאלה מי ייפגע?

אוהד אורנשטיין: אנחנו באמת שקלנו האם יש טעם לעזור לענף אחד תוך פגיעה ביבואנים, בנגרים גדולים וקטנים?

יעקב ליצמן: האם יש הבדל מבחינת עובדים?

אוהד אורנשטיין: כן, יש הבדל מבחינת השאלה מי ייפגע?

אוהד אורנשטיין: לגבי יבואנים, מדובר בצעד זמני ולא בצעד ארוך טווח.

אוהד אורנשטיין: אם תוך תקופה מסוימת לא יהיה שינוי בענף, הוא ממילא ייפול.

אוהד אורנשטיין: היבואנים עצמם יכולים לייבא ממקורות שונים ולצפות את אותם לבידים.

אוהד אורנשטיין: למשל, הם יכולים לייבא מאיטליה ולצפות אותם בארץ.

אוהד אורנשטיין: הם לא חייבים לייבא מסין ולעשות ציפוי ולעשות מוצרי המשך.

אוהד אורנשטיין: אם נתח השוק לא ישתנה אז לא יקרה כלום.

אוהד אורנשטיין: הם יקנו לביד אחר, המחירים בארץ קצת יתייקרו וזאת הכוונה.

אוהד אורנשטיין: הכוונה היא לתקן את הפער בין המחירים מסין שהם באמת בלתי סבירים לבין מחירי אירופה.

אוהד אורנשטיין: אין שום כוונה לעצור את הייבוא.

אוהד אורנשטיין: יש שתי אוכלוסיות גדולות שמשתמשות במוצר הזה.

אוהד אורנשטיין: האחת, הנגרים הגדולים, והשנייה היא אוכלוסיית הנגרים הקטנים.

אוהד אורנשטיין: עם כל הכבוד להתאחדות התעשיינים, הם לא מייצגים את הענף.

אוהד אורנשטיין: נדמה לי כי בהתאחדות התעשיינים ישנם 60 חברים מתוך אלפיים נגריות, וה-60 חברים האלה כוללים גם את יצרני המזרונים, שזה בוודאי לא תעשיית העץ.

אוהד אורנשטיין: מי שמייצג את ענף העץ הוא התאחדות בעלי מלאכה ותעשייה.

אוהד אורנשטיין: הם מייצגים את הנגר הקטן.

אוהד אורנשטיין: אני שאלתי את הנגרים מה דעתם?

אוהד אורנשטיין: בהיטל בטחה שהיה לפני שנתיים בשיעור יותר קטן לתקופה קצרה הם תמכו.

יעקב ליצמן: מה המשמעות היום בדולרים של היטל הבטחה שהיה אז?

בועז סופר: ההיטל הוטל לשנה בעקבות המשבר בדרום מזרח אסיה כאשר בבת אחת המחירים צנחו בעשרות אחוזים.

בועז סופר: במחצית השנה הראשונה ההיטל היה 140 שקלים, ואני מדבר על סוף שנת 1998.

בועז סופר: זה היה כ-40 דולר במשך חצי שנה וזה ירד ל-20 דולר.

בועז סופר: לאחר מכן זה בוטל.

בועז סופר: זה בוטל אך ורק בגלל אותו משבר בדרום מזרח אסיה.

אוהד אורנשטיין: בזמנו באמת הייתה בעיה של יבוא מקוריאה, כאשר לפי הנתונים קוריאה הייתה יבואנית נטו ויצואנית כמעט אפס.

אוהד אורנשטיין: בעת המשבר היא פתאום התחילה לייצא במחירים זולים, אבל לא מחירים זולים כמחירי סין.

אוהד אורנשטיין: כלומר, אם היום הייתה בעיה עם המחירים של קוריאה, היינו ממשיכים עדיין לחיות עם זה.

אוהד אורנשטיין: אני לא יודע מהיכן סין מייצרת מחירים כאלה, כאשר העלות הבסיסית של חומר הגלם היא יותר גבוהה.

אוהד אורנשטיין: בעיניי, סין היא תעלומה עד כדי כך שאחד היבואנים שהוא באמת מתחרה שלהם אמר כי לדעתו המחיר הוא מסובסד, אבל אין לו הוכחה לכך.

אוהד אורנשטיין: אני רוצה לחזור לשאלה במי זה פוגע?

אוהד אורנשטיין: הנגר הגדול בדרך כלל לא משתמש בלביד.

אוהד אורנשטיין: הוא משתמש בחלקים מסוימים של לבידים למטבחים למשל, במקומות הרטובים.

אוהד אורנשטיין: רוב השימוש שלו הוא בסיבית.

אוהד אורנשטיין: הנגרים הקטנים הם אלו שמשתמשים בלביד.

אוהד אורנשטיין: הם לא כל כך מתחרים ישירות בייבוא, משום שביבוא מדובר במוצרים מוגמרים שניתן לקנות בחנות ולהתקין בבית.

אוהד אורנשטיין: רובם של הנגרים בארץ הם הנגרים הקטנים.

אוהד אורנשטיין: בפעם הקודמת, הנגרים הקטנים לא רק שלא התנגדו, אלא הם אמרו שהם רוצים היטל מפני שהיה להם חשש שהתעשייה המקומית תיעלם.

אוהד אורנשטיין: התעשייה המקומית מספקת להם איכות שידועה להם, והיא מספקת להם את הסחורה בזמן שהם רוצים.

אוהד אורנשטיין: הם לא רצו להיות סמוכים על שולחן הייבוא.

אוהד אורנשטיין: לפני כמה חודשים עשיתי סבב נוסף, ודרך אגב נדמה לי כי מר פסח הודיע כבר בחודש ינואר ליבואנים ולכל הגורמים כי התחילה חקירה לגבי היטל ביטחה.

אוהד אורנשטיין: כלומר, חצי שנה מראש הם ידעו שהיטל בטחה עומד להיות.

אוהד אורנשטיין: זה לא בא להם כהפתעה.

יעקב ליצמן: אתה צודק בזה, אבל מצד שני זה לא עונה לטענה שהשמיע חבר הכנסת שירי ויצמן העלה קודם, לפיה פתאום מתברר לאדם שהוציא כבר אוניה לדרך שיש היטל.

אוהד אורנשטיין: כאשר יבואנים פנו אליי בחודש יוני ושאלו אותי מה קורה, אמרתי להם: תשחררו מייד, אל תחכו, כי אני לא יודע מתי יהיה היטל בטחה.

אוהד אורנשטיין: לא יכולתי למנוע מצב של יבוא שנמצא כבר בדרך.

יעקב ליצמן: בסיכום הדיון אני אציע לחברי הוועדה לטפל בנושא הזה וייתכן שהטיפול יהיה אפילו בדרך של חקיקה.

אוהד אורנשטיין: מר פסח הזכיר כי בחודש יוני יבאו בסכום של 2,3 מיליון דולר מסין, כאשר בחודשים הקודמים ינואר עד מאי יבאו בסכום של מיליון דולר.

אוהד אורנשטיין: כלומר, הם ייבוא יותר כי הם ידעו שעומד להיות היטל והם ריכזו את כל הקניות סמוך מאוד לזמן שלפני הטלת ההיטל.

אוהד אורנשטיין: אני עשיתי עכשיו משאל בקרב הנגרים הקטנים ומכולם קיבלתי תשובה כי הם מאוד רוצים שתהיה תעשייה מקומית.

אוהד אורנשטיין: הנגרים הקטנים לא מסוגלים להתמודד עם דברים משתנים.

אוהד אורנשטיין: הם רוצים לדעת מתי הם יקבלו את הסחורה ומה תהיה איכותה.

אוהד אורנשטיין: הם מכירים את הסחורה שיש בארץ.

אוהד אורנשטיין: ישנם היום בארץ שני מפעלים, לא יותר.

אוהד אורנשטיין: לעומת זאת, הם אמרו כי הם כמובן לא רוצים היטל.

אוהד אורנשטיין: הם ניסו לשמר את המצב הקיים.

אוהד אורנשטיין: אנחנו מנסים לשמר את התעשייה המקומית עם היטל, אבל עם היטל זמני.

אוהד אורנשטיין: ההיטל הזמני לא יכול להיות יותר משנתיים, והכוונה שלנו בשלב זה היא שאם אין שום תלולה תוך שלושה חודשים, ההיטל הזה ייעלם.

אוהד אורנשטיין: במידה ויהיה איחוד ושינוי בקווי הייצור, ההיטל יכול להיות עוד מספר חודשים.

אוהד אורנשטיין: הוא לא יהיה לעד.

בועז סופר: ברשותכם, אני אדבר על המקרו ולא על המיקרו.

בועז סופר: אתם יודעים מה אומרים על החושד בכשרים.

בועז סופר: אנחנו כבר הרבה מאוד שנים מנסים לחשוף את המשק הישראלי, ואני חושב שזה נעשה בהצלחה יתרה.

בועז סופר: ייתכן שבחלק מהענפים זה נעשה בפחות הצלחה, ובחלק יותר.

בועז סופר: ככל שמדיניות החשיפה הופכת להיות מדיניות יותר אוניברסלית וגורפת, אנחנו נדרשים לתת טיפולים נקודתיים, בין אם זה היצף, בין אם זה בטחה.

בועז סופר: במקרה הזה, אנחנו מאוד מאוד מאוד מהוססים.

בועז סופר: בגלל ההיסוס הזה אנחנו העמדנו תנאים, ולא בכדי.

בועז סופר: עוד לא היה אף מקרה שהוטל היטל בטחה לשלושה חודשים עם רשימת תנאים שסוכמה בין מנכ"ל משרד התמ"ס וביננו, כאשר רשימת התנאים הזו היא באמת קשה.

ויצמן שירי: האם התנאים האלה צריכים להתבצע, או שקודם כל ההיטל הוא זה שצריך להתבצע?

בועז סופר: לא.

בועז סופר: זה הלך כמקשה אחת והרעיון הוא כזה.

בועז סופר: פרק זמן של שלושה חודשים הוא פרק זמן מאוד קצר, אבל פרק הזמן של שלושה חודשים נועד לתת את אותה מטרייה ואני אומר את זה ברחל בתך הקטנה.

בועז סופר: בשלושת החודשים האלה ישנם חמישה תנאים שצריכים להתבצע.

בועז סופר: האמן לי, אין סיכוי שאנחנו נאשר המשך היטל לעוד שלושה חודשים אם אחד מהם לא יתבצע.

בועז סופר: אני לא נכנס אפילו למיקרו, אני רק אומר לכם כי יכול להיות, אני לא משוכנע, שתעשיית העץ, תעשיית לבידים ממוזגת ומאוחדת.

בועז סופר: יש חברה חיצונית שנקראת חברת "מכלול" שעלינו היא אמונה.

בועז סופר: אנחנו ביקשנו ממנה לבדוק את סיכויי ההישרדות של הענף ברמת מחירים די נמוכה.

בועז סופר: אם חברת מכלול לא תיתן חוות דעת חיובית, מבחינתי זה פוסל את כל היתר.

בועז סופר: חבר הכנסת שירי ויצמן מציע קודם כל להתאחד ורק אחר כך להחליט, ויתכן שכדאי לעשות זאת כך .

בועז סופר: זה ממש עניין של טקטיקה, לא מעבר לזה.

בועז סופר: אני לא רואה שישנו איזשהו סיכוי בכך שאנחנו נאמר להם ללכת לבית משפט ולהתמזג בלי היטל.

ויצמן שירי: האם אתה רוצה לאלץ מדינה שלימה לפטר עובדים בגלל 400 עובדים?

בועז סופר: חס וחלילה.

בועז סופר: אתה מדבר עם אחד שכל כך הרבה פעמים אמרו עליו שבגללו נסגרו מפעלים, כי אנחנו העזנו להוריד עוד 2% מכס פה ו-5% מכס שם.

בועז סופר: לאורך שנים זו המדיניות שלנו.

בועז סופר: אנחנו לא זזים כהוא זה.

בועז סופר: אלא מה?

בועז סופר: אנחנו אומרים שאם צריך להתערב נקודתית, אז עדיף להתערב באופן נקודתי מסגירת כל הענף.

בועז סופר: הבקשה שלי היא מאוד ממוקדת והיא בראייה של המקרו, תאשרו לשלושה חודשים.

בועז סופר: תסתכלו על התנאים.

יעקב ליצמן: בועז, נאמר כאן קודם כי היצרנים ידעו שהולכת להיות חקירה ובדיקה לגבי ההיטל, ופתאום בחודש שעבר הם הכפילו ושילשו את הייבוא.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, כל הסוסים ברחו מהאורווה.

יעקב ליצמן: אין שום משמעות כאן לעובדה שאתה הולך להאריך את ההיטל לשלושה חודשים, כי כולם כבר ייבאו בין כה וכה.

בועז סופר: אני רוצה להתייחס לשיעור ההיטל.

בועז סופר: כאשר עשינו חשבון של 50 דולר אל מול 200 דולר, זה 25% וזה נראה הרבה מאוד.

יעקב ליצמן: זה אבסורד.

בועז סופר: אותו בחור אמר לי, והוא אפילו לא מכחיש, כי לפני שלושה חודשים הוא ייבא ב-280 דולר.

יעקב ליצמן: היטל של 25% זה דבר לא נורמלי, עם כל הכבוד.

בועז סופר: לכן אני אומר, אל תסתכלו על השיעור, אלא על הערך המוחלט.

בועז סופר: שנית, אתם אומרים כי זה בסך הכל שלושה חודשים וגם אני יכול לומר לכם כי זה בסך הכל שלושה חודשים.

עמיר פרץ: זו הצעת ממשלה והקואליציה צריכה לתמוך.

עמיר פרץ: היא מחויבת לתמוך.

ראובן פסח: אני נמצא בתפקיד כשנה ואני לפחות פעמיים נתתי תשובה שלילית ללבידים.

ראובן פסח: כל בקשה להיטל בטחה נבדקת לגופה.

ראובן פסח: לכולם פה יש רקע בכלכלה וכולם יודעים שלא הכל ידוע בכלכלה.

ראובן פסח: אנחנו צריכים לקחת את השיקול בין הסיכון של הפגיעה שאנחנו יכולים לגרום גם אם אנחנו טועים לבין הפגיעה אם לא נעשה שום דבר.

ראובן פסח: בסופו של דבר, נראה לנו כי הפגיעה שיכולה להיות היום בקלת ובתע"ל היא קטסטרופלית, וכנגד זה בצד השני, לא כל כך מהר מפטרים אלף עובדים או אפילו מאה עובדים.

ראובן פסח: להערכתנו, הנזק שייגרם להם בשלושה חודשים האלה הוא קטן.

ראובן פסח: יתר על כן, צריך לקחת בחשבון ששלושת החודשים מבחינת היבואנים הם כמעט אפסיים, אבל זה לא סימטרי מבחינת היצרנים, וזאת משום שברגע שהטלנו את ההיטל המחיר בשוק עולה והיצרנים המקומיים כבר מרוויחים את זה.

ראובן פסח: היבואנים לא מפסידים כי הם כבר ייבאו את החומר.

ראובן פסח: למעשה, חודש אחד היבואנים כבר ייבאו, במשך חצי חודש הם ייקחו את החומר מהמלאי, והנזק שלהם הוא בערך כחודש וחצי.

ראובן פסח: לעומת זאת, היצרנים כבר מהיום רואים מחירים יותר גבוהים בשוק.

ראובן פסח: הנקודה השנייה אליה אני רוצה להתייחס היא נושא הבחינה מחדש.

ראובן פסח: אנחנו לא יכולים באופן שוטף כל רגע להחליט, כי בכל רגע יש מידע שהוא לא שלם.

ראובן פסח: אנחנו נקבל מידע נוסף מדו"ח סווארי ומסקר שאנחנו יזמנו בעצמנו, ובהתאם לזה אנחנו נקבל את ההמלצה הסופית שלנו, וזה כמובן בכפוף להחלטות בית המשפט לגבי המיזוג, כאשר נכון להיום יש בפנינו הצהרה של שני הצדדים שהם מוכנים למיזוג.

ראובן פסח: זה היה ברור לנו מראש שבנושא הזה תהיה בעיה ושבדברים האלו יהיו הרבה קצרים.

ראובן פסח: צוטט פה קצר בנושא המשא ומתן.

ראובן פסח: מנצלים מידע שהוא מאוד מסוים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

ויצמן שירי: אני מציע שהמפעלים בארץ ייצרו רק חלות ושלא ייצרו לחם שחור ולחם לבן.

יוסף יצחק פריצקי: אני קראתי כמה דוחות, גם את הדו"ח של מר סווארי וגם של אחרים.

יוסף יצחק פריצקי: בואו נודה בחדר הסגור הזה על האמת.

יוסף יצחק פריצקי: לתעשייה הזו ככל הנראה אין סיכוי משום שאין שום ערך מוסף לתעשייה הישראלית בתחום הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אין פה היי-טק, אין פה ייצור מתוחכם וגם לא יהיה.

יוסף יצחק פריצקי: מה לעשות שתנאי העבדות בסין משפיעים פה.

יוסף יצחק פריצקי: זה איום ונורא, אבל זה המצב בעולם.

יוסף יצחק פריצקי: לדעתי, מה שאנחנו עושים הוא מתן אספירין למת.

יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, הכתובת הייתה על הקיר, היו שמונה מפעלים ועכשיו זהו רגע המוות.

יוסף יצחק פריצקי: באמת שאין לדבר הזה טעם, עם כל הכבוד הראוי.

יוסף יצחק פריצקי: כואב הלב, המצב הוא לא טוב, אבל מה אנחנו יכולים לעשות?

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני מאוד שמח שוועדת הכספים החליפה את משרדי הממשלה.

עמיר פרץ: אני חושב שאתה צריך לקרוא לשרת המסחר והתעשייה ותאמר לה כי ועדת הכספים ממליצה כי הענף הזה ייסגר בישראל.

עמיר פרץ: אני בעד זה שיהיה ברור על מה מדברים.

ויצמן שירי: כל המפעלים האלה היו צריכים לקרוא את המפה עשר שנים קודם לכן.

ויצמן שירי: לכל המפעלים האלה אין להם שום זכות קיום.

ויצמן שירי: האם בגלל 400 עובדים נחזיק אלפי עובדים כבני ערובה?

עמיר פרץ: הממשלה היא זו שהביאה את ההצעה, לא אני.

עמיר פרץ: אני לא התערבתי בשאלה מה יהיה גובה היטל הבטחה ואם כדאי בכלל שיהיה היטל בטחה.

עמיר פרץ: אם הממשלה היא גורם מקצועי, אז בבקשה להחזיר לממשלה את האפשרות לשקול מחדש את ההצעה.

יעקב ליצמן: עמיר, מדובר על שלושה חודשים ובין כה וכה הביאו כבר את הסחורה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להציע כמה דברים.

יעקב ליצמן: אני רוצה להציע פשרה.

יעקב ליצמן: לדעתי, 25% היטל הוא אבסורד.

יעקב ליצמן: אני זוכר את מלחמת העולם שהייתה בעניין 7% על הכוספאות, ואנחנו הסכמנו על 5%, ובסופו של דבר הטילו 3.5% לחודשיים.

יעקב ליצמן: כאן באים עם 25% היטל לשלושה חודשים.

יעקב ליצמן: לדעתי, זה נורא ואיום.

יעקב ליצמן: אני מציע מקסימום כפשרה ששיעור ההיטל יהיה 10 דולר במקום 50 דולר.

יעקב ליצמן: אם משרד התמ"ס יאמר לי שזה לא מקובל, אז אני אציע לבטל את ההיטל.

אבשלום וילן: בושה וחרפה.

עמיר פרץ: אני מציע להביא חברי כנסת בחצי מחיר מסין.

יעקב ליצמן: שנית, לא ייתכן שוועדת הכספים תדחה את ההיטל ושבעוד כמה זמן יבוא התמ"ס ושוב יחדש את ההיטל.

יעקב ליצמן: אני מציע שאנחנו נתקן את המצב הזה בחוק כך שהיטל שבוטל על ידי ועדת הכספים יוכל להיות מוטל רק בהסכמת של ועדת הכספים.

יעקב ליצמן: שלישית, אני מציע שההיטלים יהיו תלויים במועד היציאה מהנמל.

ויצמן שירי: לא, זה צריך להיות תלוי במועד פתיחת כתב האשראי.

ויצמן שירי: זה הדבר הכי חשוב.

אבשלום וילן: בואו נקיים דיון נפרד בנושא הזה משום שהנושאים האלה הם מאוד מורכבים.

אבשלום וילן: צריך להזמין לדיון גם את מנהל המכס.

יעקב ליצמן: אנחנו נזמין.

יעקב ליצמן: אני מציע לוועדת הכספים להביא את זה כהצעת חוק.

יעקב ליצמן: כאשר תוגש הצעת חוק בנושא הזה נקיים על זה דיון.

יעקב ליצמן: מר פסח, האם אתה מסכים לפשרה של 10 דולר?

ראובן פסח: לדעתי זה חסר משמעות.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, יש לי הצעה.

עמיר פרץ: אני מאוד מבקש שהדיון שמתקיים היום יוכרע בשמיני לאוגוסט, יום לאחר הדיון בבית המשפט.

עמיר פרץ: יכול להיות שלא תצטרכו להכריע.

יעקב ליצמן: עמיר, אבל בינתיים התמ"ס החליט.

יעקב ליצמן: אם התמ"ס יבוא עכשיו ויאמר שהוא מבטל את הדבר הזה עד הדיון המשפטי, אז אני מוכן.

יעקב ליצמן: אני מצביע.

יעקב ליצמן: מי בעד?

עמיר פרץ: חבר הכנסת ליצמן, אתה חורץ עכשיו גורל של 400 משפחות.

יעקב ליצמן: מדובר על שלושה חודשים כאשר חודש אחד מתוכם כבר עבר.

עמיר פרץ: ההסתדרות הולכת לתת סיוע של עשרה מיליון שקל למפעלים האלה כדי שהם יוכלו לצאת מהמצב שבו הם נתונים.

עמיר פרץ: אני לא הולך להרפתקה.

עמיר פרץ: אני הולך להרפתקה רק לפי המתווה שהמדינה הנחתה אותי.

עמיר פרץ: אני מעולם לא הולך לפי מתווה אחר.

עמיר פרץ: דקה אחרי ההחלטה הזו, אני מודיע לכל חבריי להסיר את ידיהם.

יעקב ליצמן: אני מציע שגם אתם תבואו לקראתי.

יעקב ליצמן: תבוא ותאמר לתמ"ס להודיע היום על כך שהוא חוזר בו עד הדיון המשפט.

יעקב ליצמן: אין לי שום סמכות להקפיא כי זו בסך הכל המלצה.

יעקב ליצמן: הם יכולים לעשות מה שהם רוצים.

יעקב ליצמן: אני מאמין בכנות דבריו של עמיר פרץ.

יעקב ליצמן: אני יודע דבר אחד.

יעקב ליצמן: אני רוצה שלא יביאו שום דבר לבית המשפט.

יעקב ליצמן: אני רוצה שולחן נקי.

יעקב ליצמן: אם אתה רוצה שלא תהיה החלטה אז אחת מהשתיים: או שאנחנו נצביע היום ונבטל, או שהוא יודיע שהוא משהה את כל הדברים עד הדיון המשפטי.

יוסף יצחק פריצקי: ההצעה שלך נכונה, אלא שהפרוצדורה היא לא נכונה.

יוסף יצחק פריצקי: כיוון שזה כבר פורסם, הם כבר לא יכולים לבטל.

יוסף יצחק פריצקי: נציג התמ"ס, אנחנו לא נאשר את זה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש ממך שכנציג התמ"ס אתה תתחייב לבית המשפט שאם יהיה איחוד, אתם תוציאו צו כזה בשמונה באוגוסט.

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לך שאם יהיה איחוד ותבואו אלינו בפגרה, אז אנחנו כנראה נאשר את זה.

יעקב ליצמן: לא נאשר 50 דולר.

יוסף יצחק פריצקי: אי אפשר היום להחזיר את זה.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, אנחנו או מבטלים או מאשרים.

עמיר פרץ: יש לי הצעה משולבת.

עמיר פרץ: אני מציע שההצבעה תתבצע מייד לאחר תום הדיון בבית המשפט, ואז תראו מה אמר בית המשפט.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אתה תורה למשרד התעשייה והמסחר שעד התאריך שאתה תקבע לדיון הם יבדקו מחדש את הנושא.

ויצמן שירי: אני לא מציע שהם יבדקו מחדש את הנושא, אלא שהם יקפיאו אותו.

עמיר פרץ: אני מציע שהם יבדקו אם הסכום של 50 דולר הוא סכום גבוה מידיי ושהם יבואו עם הצעות אחרות.

יעקב ליצמן: רבותיי, מי בעד צו היטלי סחר היטל בטחה על ייבוא טובין הגנה על ייצור המקומי (הוראת שעה) (מס' 2) התשס"א-2001?

יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד - 1 נגד - 8

אבשלום וילן: אני מבקש רביזיה בשמיני באוגוסט.

יעקב ליצמן: הרביזיה לא תהיה היום.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: שינויים בתקציב לשנת 2001.

יעקב ליצמן: אנחנו עוברים לפנייה 125 שדנה במכבייה.

אריה שומר: אני מבקש להציג את הבקשה שלנו בפני הפורום הנכבד של ועדת הכספים.

אריה שומר: אני מבקש לאשר לנו את בקשה מספר 125 בנושא תקציב המכבייה בסך 12.5 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת פריצקי אתה בעד?

יוסף יצחק פריצקי: נו, באמת.

יעקב ליצמן: מי בעד?

יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד – 1 נגד – אין נמנע- 1 אני לא הצבעתי.

יוסף יצחק פריצקי: אושר.

אריה שומר: תודה אדוני.

איוור קרשנר: פנייה 110 – תקציב ועדת הבחירות המרכזית.

תמר אדרי: זו בקשה של האוצר לתקצב לנו תקציב שכבר אושר מזמן.

תמר אדרי: תקציב הבחירות המיוחדות אושר בוועדת הכספים בחודש דצמבר.

תמר אדרי: היו בחירות, אבל לאוצר לא היה מקור ממנו ניתן היה להעביר את זה אלינו.

תמר אדרי: אנחנו קיבלנו רשות להוציא.

תמר אדרי: התקציב אושר.

יעקב ליצמן: מי בעד פנייה 110?

יוסף יצחק פריצקי: עבר.

תמר אדרי: תודה רבה.

איוור קרשנר: פנייה מס' 47 – משרד התמ"ס.

אמיר אסף: זו בקשה של המשרד.

אמיר אסף: הוא מבקש לעשות שינויים בתוכנית העבודה שלו.

יוסף יצחק פריצקי: מה פירוש לעידוד עסקים קטנים?

יוסף יצחק פריצקי: לאן הולך הכסף?

אמיר אסף: במשרד התמ"ס נושא עידוד עסקים קטנים נחלק לשניים.

אמיר אסף: חלק שמופעל דרך הרשות לעסקים קטנים ובינוניים, והחלק השני מופעל ישירות דרך המשרד ואותו אנחנו רואים כאן.

אמיר אסף: הפרוייקט הזה נקרא: חונכות במפעלים.

אמיר אסף: עובדי המפעל עוברים חניכה והכשרה בעסקים קטנים.

אמיר אסף: זה נעשה ביחד עם המפעל, המפעל גם משתתף בזה, אבל העלות של המפעל היא זניחה.

יוסף יצחק פריצקי: האם זה פתוח לכולם?

אמיר אסף: כן.

יוסף יצחק פריצקי: איפה הקריטריונים?

אמיר אסף: אין פה קריטריונים.

אמיר אסף: יש הוראות מנכ"ל בנושא והם פועלים לפי הוראות מנכ"ל.

יוסף יצחק פריצקי: האם כל מפעל יודע שאם הוא מכשיר חונכים הוא רשאי לקבל תמיכה ממשרד התעשייה והמסחר?

אמיר אסף: כן.

יוסף יצחק פריצקי: לי זה חדש.

אמיר אסף: יוחנן לויס משנה למנכ"ל משרד התמ"ס הוא זה שמפעיל את זה והוא זה שאחראי על התוכנית הזו.

אמיר אסף: אני ישבתי יחד איתו.

עופר חוגי: כמה מפעלים חנכתם?

אמיר אסף: אני לא מסוגל כרגע לתת לך מספר.

יוסף יצחק פריצקי: עם כל הכבוד הראוי, אני מבקש לקבל את חוזר המנכ"ל.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו רוצים לראות שהכללים הם ברורים ושוויוניים.

יעקב ליצמן: זה לא שייך, אנחנו נאשר את זה.

יוסף יצחק פריצקי: בוודאי שנאשר את זה, אלא שאני מבקש לקבל את הכללים.

אמיר אסף: האם אתה רוצה שאני אשלח אותם אליך באופן ספציפי או לוועדה?

איוור קרשנר: תשלח את זה למזכיר הוועדה.

אמיר אסף: אין שום בעיה.

יעקב ליצמן: מי בעד?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: אושר.

איוור קרשנר: פנייה מספר 120.

יעקב ליצמן: מה זה "עידוד 99"?

יוסף יצחק פריצקי: למי זה ניתן?

אמיר אסף: זה חלק מתוכנית אופק.

אמיר אסף: זה טיפול ממוקד.

עופר חוגי: האם אפשר לקבל רשימה?

יוסף יצחק פריצקי: צודק חבר הכנסת חוגי.

יוסף יצחק פריצקי: האם אפשר לקבל רשימה של המפעלים שנהנו מתוכנית עידוד 99?

אמיר אסף: כן, אין שום בעיה.

יעקב ליצמן: בזמנו היה מאבק גדול כאן

יעקב ליצמן: בוועדה על 45 מיליון שקל שהיו חסרים בטיפול נקודתי.

יעקב ליצמן: האם על זה מדובר עכשיו?

אמיר אסף: זה, זה.

אמנון כהן: זה לא זה.

איוור קרשנר: האם טיפול ממוקד זה טיפול נקודתי?

עופר חוגי: אני לא הולך לאשר את זה.

עופר חוגי: אני רוצה לראות את רשימת המפעלים.

אמנון כהן: אני מבקש ממך להכין קודם שיעורי בית ואחר כך תבוא לפה עם הרשימה.

יוסף יצחק פריצקי: מחר בבוקר אנחנו גם פה, כך אני מקווה.

איוור קרשנר: פנייה מס' 51 - נציג האוצר לא נמצא כאן.

איוור קרשנר: אנחנו עוברים לפנייה 55 – מים.

ארז ימיני: הפנייה הזו כוללת שלושה מרכיבים.

ארז ימיני: ראשית, הגדלת הרשאה להתחייב של 80 מיליון שקל לצורך מפעלי השבת קולחין להמרת שימוש במים שפירים בחקלאות, תעשייה וגינון.

ארז ימיני: ההרשאה הזו תאפשר לעשות עוד שלושה פרוייקטים, כאשר אחד מהפרוייקטים הוא פרוייקט בנגבה, פרוייקט נוסף בגליל, ועוד פרוייקט בנגב.

ארז ימיני: יש כאן סיוע ליישובים במגזר הערבי.

יוסף יצחק פריצקי: כאשר מים נכנסים למפעל שמטהר אותם, למי שייכים המים המטוהרים?

ארז ימיני: זו שאלת מיליון הדולר.

ארז ימיני: המים נכנסים למכון הטיהור והשפכים הם מטוהרים.

ארז ימיני: ביציאה ממכון הטיהור הם מה שנקרא קולחין לפי כל דין.

ארז ימיני: הקולחין לפי כל דין שייכים למדינה.

ארז ימיני: היה על זה ויכוח משפטי ועמדת המדינה שבאה לידי ביטוי גם בהחלטת הממשלה היא שהעלות של קולחין שטופלו לפי כל דין היא אפס.

ארז ימיני: רשות מקומית או תאגיד למים וביוב שהוקם יוכלו לקבוע שהם עושים מפעל להשבת קולחין והם מצידם יוסיפו השקעה.

ארז ימיני: יכול להיות שמכון טיהור יחליט שהוא מספק קולחין מעל כל דין.

ארז ימיני: במידה ומכון הטיהור בוחר גם לעשות פתרון שהוא משיב את הקולחין או מטהר, אז הוא רשאי והוא צודק בלקיחת כסף עבור הקולחין.

יוסף יצחק פריצקי: על הדלתא או על הכל?

ארז ימיני: על הדלתא.

ארז ימיני: אגרות הביוב ברשויות מקומיות נקבעות כך שהרשות המקומית תוכל להחזיר את ההלוואות שהיא לקחה מהמדינה כדי להקים את מערכות המים והביוב.

יעקב ליצמן: זה גם סבסוד של העיריות שהם יוכלו לקחת במקום ארנונה.

ארז ימיני: אילו הרשויות היו מוכרות באמת את הקולחין ומשתמשות בזה בשביל להקטין את האזרח את הנטל של חשבון המים, ניחא.

ארז ימיני: אבל, הם לא עושים את זה.

יוסף יצחק פריצקי: אני נותן עכשיו מתקציב משלם המסים 80 מיליון למפעלים.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לדעת היכן הצרכן נהנה מזה בסוף הדרך.

ארז ימיני: הטיפול בקולחין והעברתו לנחלים מחייב את האזרח לשלם יותר בעבור הטיפול.

ארז ימיני: עלות הסילוק של מים למפעלי השבת קולחין היא הזולה ביותר לך כאזרח.

עופר חוגי: היום אין הסתכלות מערכתית בכל העניין הזה.

עופר חוגי: בבית שמש למשל בנו מכון טיהור ובמקום להעביר את המים לחקלאות שבאזור שופכים אותם לנחל שורק.

ארז ימיני: אני רוצה לעדכן אתכם שכבר אושרו פרוייקטים לאגודת המים מהרי יהודה בהשבת קולחין שיעשו שימוש גם בחקלאות.

אמנון כהן: אני רוצה לקבל פירוט של היישובים הערביים בהם מדובר?

אמנון כהן: האם יש ברשימה גם ערים מעורבות?

אמנון כהן: במרכז הארץ ישנן ערים מעורבות, למשל, רמלה ולוד, אשר סובלות מחוסר תשתיות בשכונות.

ארז ימיני: הערים רמלה לוד ועכו נמצאות בתוכנית דומה עם תנאים זהים.

ארז ימיני: יש כמה תוכניות לסיוע בביוב.

ארז ימיני: ביישובי קו העימות זה 60% מענקים ו-40% הלוואות.

ארז ימיני: יישובים של טיפול נקודתי שבהם נכללים עכו רמלה ולוד זה 50% מענק ו-50% הלוואה רגילה.

ארז ימיני: יישובי המגזר הערבי זה 50% מענק ו-50% הלוואה.

ארז ימיני: חבר הכנסת אמנון כהן, אני יכול לשלוח לך רשימה של היישובים.

אמנון כהן: אני רוצה לראות את הרשימה ואני מציע לעכב את ההצבעה עד אשר נקבל את הרשימה.

יעקב ליצמן: אני מציע שאנחנו נאשר את זה ושאתה תגיש הסתייגות.

יעקב ליצמן: מי בעד פנייה מספר 55?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד-רוב

אמנון כהן: אני מבקש רביזיה.

אמנון כהן: הרביזיה תהיה עד אשר אני אקבל רשימה מפורטת.

יעקב ליצמן: אנחנו עוברים לפנייה מס' 124.

אורי אוליאל: יש בפנייה הזו שני נושאים.

אורי אוליאל: ראשית, תוספת של 20 מיליון שקל לקליטת ילדי צד"ל במערכת.

אורי אוליאל: מדובר ב-1,400 ילדים שלומדים במסגרות חינוך בבתי ספר בעיקר בצפון.

אורי אוליאל: אני הבנתי ממשרד החינוך כי ישנה מגמה לשלב אותם בבתי ספר קיימים.

אורי אוליאל: התקצוב מעבר לתקצוב הפורמלי כולל גם קייטנות בקיץ וגם אולפנים למבוגרים ללימוד עברית.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להבין באיזה דרך משרד החינוך והתרבות מפעיל אותם?

יוסף יצחק פריצקי: האם הוא מוציא מכרז?

אורי אוליאל: רוב התקציב זה לימוד בסיסי בבתי הספר.

יוסף יצחק פריצקי: כלומר, הם נכנסים למערכת החינוך הממלכתית.

אורי אוליאל: זה חלק מזה.

אורי אוליאל: חלק אחר מבוצע באמצעות החברה למתנס"ים שמשתמשת בקבלן.

אורי אוליאל: ה-20 מיליון שקל השניים נועדו עבור משרתי שנת שירות להקניה או לסבסוד מדינה לתנאים שהם פחות או יותר מקבילים לאלה שמשרתים בשירות לאומי.

אורי אוליאל: מדובר על צעירים שטרם גיוסם מקדישים שנה לטובת מעורבות בקהילה.

אורי אוליאל: עדיין אין קריטריונים.

אורי אוליאל: התקנה הזו אושרה ברזרבה וממתינים לקריטריונים של משרד החינוך.

אורי אוליאל: זה לא יופעל לפני שיהיו תקנות.

יעקב ליצמן: מי בעד פנייה מספר 124?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד - 1.

איוור קרשנר: אושר.

איוור קרשנר: אנחנו עוברים לפנייה מספר 85 – רשות הטבע והגנים.

יעקב ליצמן: למה מגיע להם יותר כסף מכל אחד אחר?

יוסף יצחק פריצקי: כי אין יותר טיולים.

אלעד תמרי: רשות הטבע והגנים היא רשות סטטוטורית ששומרת על אתרי הטבע והלאום של מדינת ישראל.

יעקב ליצמן: האם שמורות הטבע זה אותו הדבר או שמדובר בשני דברים נפרדים?

אלעד תמרי: הרשות לשמורות הטבע והרשות לשמורות הגנים היו שתי רשויות נפרדות והן אוחדו לרשות אחת.

אלעד תמרי: הרשות הזו ממומנת במידה רבה על ידי הכנסות מבקרים באתרים.

אלעד תמרי: עקב המשבר בתיירות ועקב המשבר הביטחוני שמונע הגעה לכל מיני אתרים, הייתה ירידה חריפה בכניסה לאתרים שמוערכת היום על בסיס שנתי של כ-70%.

עופר חוגי: אבל במקביל יש ירידה בהוצאות.

יוסף יצחק פריצקי: ההוצאות הן קבועות שבהן אין ירידה.

יוסף יצחק פריצקי: האם לא תעסיק פקחים שיימנעו שריפות?

עופר חוגי: אין הוצאות למשל של ניקיון האתרים האלו.

אלעד תמרי: ההעברה המבוקשת פה היא עבור הרבעון השלישי של השנה.

יעקב ליצמן: מי בעד?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד – 2 נגד - 1 הפנייה אושרה.

אלעד תמרי: פנייה 87-88.

אלעד תמרי: מדובר בהעברת שני מיליון שקלים מתקציב הפיתוח של משרד התיירות לתקציב השוטף.

אלעד תמרי: הדבר נובע מפעולות שנעשו בתקציב הפיתוח ולאחר בירור התברר כי פעולות המיחשוב מתאימות יותר לתקציב השוטף ולכן אנחנו מעבירים אותם לתקציב השוטף.

אלעד תמרי: החל מהשנה הבאה התקצוב של הנושא יהיה בתקציב השוטף.

אלעד תמרי: מדובר בתחזוקת תוכנה, בהטמעת התוכנה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מאוד לא אוהב להעביר כספים מתקציב פיתוח לתקציב שוטף כי אני לא יודע מה זה.

יעקב ליצמן: מי בעד הפנייה?

יעקב ליצמן: אושר פה אחד.

איוור קרשנר: אנחנו עוברים לפנייה מספר 89-90.

אסף רגב: מדובר פה על העברה של שני מיליון תשע מאות ₪ בהרשאה להתחייב ובמזומן.

אסף רגב: מדובר פה על העברה למע"ץ לשם מימון סלילת כביש הכניסה הצפונית לנצרת עילית.

עופר חוגי: האם כבר סיימו לסלול את הכביש של דימונה?

אסף רגב: הכביש של דימונה יהיה מוכן בסוף אוגוסט.

יעקב ליצמן: מי בעד?

יעקב ליצמן: אושר.

איוור קרשנר: פנייה מספר 91-92.

חיים פרננדס: הפנייה שלפניכם מיועדת לתקצב סך של 30 מיליון ₪ בהרשאה להתחייב ועוד 9 מיליון ₪ במזומן לשני פרוייקטים.

חיים פרננדס: פרוייקט אחד הוא הנושא של הרפורמה ברפת, פרוייקטים שמתקדמים.

חיים פרננדס: הנושא השני הוא תוכניות בנושא מים, , אם זה ייעוד השימוש במים, החלפת צנרת, בלאי, כל מה שיאושר במינהלת ההשקעות בחקלאות.

יעקב ליצמן: ישנו ויכוח בין השר לתשתיות לבין נציב המים לגבי השאלה למי יש סמכות להודיע על הפרוייקטים?

יעקב ליצמן: השר ליברמן הודיע שהוא אישר ונדמה לי כי שמעון טל אמר שהוא לא מוסמך.

חיים פרננדס: צריך להבחין בין הפרוייקטים.

חיים פרננדס: יש פרוייקטים בנושא של שידורג מים והתפלת קולחין וכל הנושאים שמדברים על הגדלת היצע המים מאושרים בנציבות המים.

חיים פרננדס: פרוייקטים שנעשים ברמת המגדר עצמו, החל מפרוייקטים שבאים להגדיל את כושר הייצור שלו וכלה בניהול השימוש במסגרת השטח, מעבר לראש השטח, הפרוייקטים האלו מאושרים במינהלת ההשקעות.

חיים פרננדס: זו ההבחנה מבחינתנו.

יוסף יצחק פריצקי: אני מסתכל על המספרים ואני מסתכל על התקנות ואני רואה כי אין קשר.

חיים פרננדס: יש קשר.

חיים פרננדס: אני אסביר.

חיים פרננדס: מבחינת המקורות התקציביים, הכסף מועבר מסעיף 32, 10.5 מיליון ₪ במזומן ועוד 16 מיליון ₪ בהרשאה להתחייב.

חיים פרננדס: מסעיף 32 עוברים לסעיף 33 דרך הרזרבה הכללית.

חיים פרננדס: בנוסף אנחנו לוקחים עוד 30 מיליון ₪ בהרשאה להתחייב מהרזרבה הכללית וזה מביא אותנו ל-46 מיליון ₪.

חיים פרננדס: בנוסף אנחנו מפשירים עוד 10 מיליון ₪ מהפקודה בתוך סעיף 33 וזה מביא אותנו ל-56 מיליון ₪.

יוסף יצחק פריצקי: למעשה, אתה מייקר את המים לחקלאים ואתה נותן להם פיצוי על הייקור.

חיים פרננדס: אמת.

יוסף יצחק פריצקי: מה היחס בין הייקור לבין הפיצוי.

ארז ימיני: 1:1.

ארז ימיני: אנחנו כמשרד האוצר לא מעונינים להעלות את מחיר המים כדי להקטין את תקציב המדינה.

ארז ימיני: אנחנו מעונינים להעלות את מחיר המים כדי להסדיר את משק המים.

ארז ימיני: אנחנו מוכנים שהתמורות בין מחיר המים הישן למחיר המים המעודכן יגיעו להשקעות בחקלאות ויסייעו לחקלאות.

יוסף יצחק פריצקי: אתם נותנים היום מכסות מים פר אגודה חקלאית?

ארז ימיני: זה תלוי.

יוסף יצחק פריצקי: בקיבוץ שדות ים כמו גם בשפיים יש אולם חתונות.

יוסף יצחק פריצקי: תשומת מים באולם חתונות היא תשומה גדולה.

יוסף יצחק פריצקי: צריך לשטוף ולנקות.

יוסף יצחק פריצקי: איזה סיבה בעולם שתושב רמלה ישלם עבור מים סכום כך וכך ושמישהו שגר בקיבוץ ישלם סכום אחר כאשר מדובר באותה תשומה?

ארז ימיני: הסיבה היא שלא מממשים החלטות ממשלה.

ארז ימיני: יש החלטת ממשלה מהקיץ שמדברת על זה שבמגזר הכפרי האחריות להספקת מים לצרכים שאינם חקלאיים תעבור לידי הרשות המקומית או לחברה למים ולביוב שתוקם לפי תאגידי המים והביוב.

ארז ימיני: בנוסף לזה, אנחנו נגד מכסות.

ארז ימיני: אנחנו אומרים שמחיר המים צריך להיות מחיר אחיד, ללא קשר למטרות השימוש.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לעזור לך ולא לאשר את זה.

יוסף יצחק פריצקי: אתה צודק ב-100%.

ארז ימני: חבר הכנסת פריצקי, אי אישור של הפנייה ישיג את המטרה ההפוכה.

ארז ימני: אנחנו הגענו להסדר עם החקלאים בהתאם לדו"ח ועדת ארלוזורוב – הסדרת משק המים.

ארז ימני: עיננו לא צרה.

ארז ימני: אנחנו לא רוצים לקצץ פה תקציב.

ארז ימני: אנחנו רוצים להסית את התקציב של סובסידיה לחקלאים דרך המים, כך שהסובסידיה תהיה ישירה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל ברור לכם שכל עוד יש מכסות לאגודות חקלאיות השימוש במים יהיה בלתי יעיל.

ארז ימיני: הפנייה הזו מחלישה את המכסות והיא מעבירה אותנו לימים שבהם לא יצטרכו למכסות.

עופר חוגי: מדוע מפנים את הכסף הזה לחקלאות ולא מפנים אותו למפעלי השבת קולחין או לייבוא של מים?

ארז ימיני: זה לא סותר.

ארז ימיני: יש תקציב שמיועד להשבת קולחין ומבחינת משרד האוצר אין כמעט מגבלה תקציבית לפרוייקטים להשבת קולחין באמצעות משק המים.

עופר חוגי: מדוע הכסף הזה הולך ישר למשרד החקלאות ומשרד החקלאות משחק בכסף כפי שהוא רוצה?

חיים פרננדס: זה לא מדויק שהוא משחק בכסף איך שהוא רוצה.

חיים פרננדס: זה פשוט לא נכון.

חיים פרננדס: הכסף הזה הולך למינהלת ההשקעות במשרד החקלאות כאשר יש רשימה של פרוייקטים.

עופר חוגי: הכסף יכול ללכת לרפת ולתחומים אחרים שלא קשורים למים.

חיים פרננדס: אם תסתכל בפנייה עצמה תוכל לראות כי הכסף הולך לתחום פעולה שנקרא 332710.

חיים פרננדס: הוא מיועד וצבוע לתוכניות בנושא מים, אם זה שידרוג קולחין, אם זה החלפת הצנרת.

חיים פרננדס: הכסף הזה צבוע רק לנושא מים ובשביל זה גם פתחנו תוכנית חדשה בתוך המשרד.

יעקב ליצמן: מי בעד הפנייה 91-92?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: אושר.

איוור קרשנר: פנייה מספר 93 - משרד התחבורה.

עודד רביד: מדובר בפנייה שנועדה לרכישת קטרים לטובת רכבת ישראל לצורך הגדלת תדירויות הרכבות הנוסעים וגם המטענים.

עודד רביד: עם גידול הביקוש ברכבת נוצר צורך ברכישת קטרים נוספים.

עודד רביד: המקורות לכך נלקחו מכל מיני פרוייקטים שהם לא מספיקים.

יעקב ליצמן: האם בעקבות הפיצוץ בתחנת הרכבת בבנימינה אתם לא חושבים שיש צורך להשקיע בביטחון ברכבת?

יעקב ליצמן: האם יש תקציב לכך שיהיה יותר ביטחון ברכבת, הרי הכל פרוץ שם?

עודד רביד: הנושא של הביטחון הוא בידי משרד הביטחון.

נחום לנגנטל: כמה כסף אתם מעבירים?

עודד רביד: 29 מיליון מיועדים לרכישת הקטרים, ובנוסף לזה יש עוד שני מיליון וזה בפנייה של מע"ץ.

עודד רביד: בדרך כלל כאשר נוסעים על הכבישים נוצר בלאי על הכבישים וההכנסות לתיקון הבלאי הזה הן מכל מיני תביעות משפטיות נגד נהגים שנסעו בכביש ופגעו במזיד בכבישים.

עודד רביד: בעמוד האחרון יש כל מיני קידום של פרוייקטים.

עודד רביד: למשל, עין בוקק – צומת זוהר.

עודד רביד: כאן יש את הנושא של החורים שנוצרו בכבישים באזור ים המלח אותם צריך לתקן.

נחום לנגנטל: אני רואה שיש מינוס של 58,352.

נחום לנגנטל: 29 מיליון שקל מתוך זה הוא לקח לרכבות ועוד 24 מיליון שקל לטובת פרוייקטים בכבישים בין עירוניים.

עודד רביד: סך הכל מה שנלקח מכבישים בין עירוניים לטובת הרכבת זה רק 29 מיליון.

יעקב ליצמן: זאת אומרת שכיסית חור אחד ופתחת חור אחר.

נחום לנגנטל: זה אומר שיש כבישים מסוימים שלא יקודמו השנה ב-58 מיליון שקל.

נחום לנגנטל: צריך להבין את זה.

עודד רביד: יש פרוייקטים שלא מקודמים מסיבות טכניות.

עודד רביד: יש עוד דבר שאתם לא רואים בפנייה שלפניכם.

עודד רביד: בערך 30 מיליון מתוך ה-50 מיליון האלה הם רזרבה.

עודד רביד: זה כסף שלא נועד לפרוייקט בפועל שלוקחים ממנו, אלא זה כסף שאנחנו מפשירים אותו לטובת ביצוע הפרוייקט.

אמנון כהן: בפנייה שלי לא כתוב רזרבה כללית.

עודד רביד: אי אפשר לכתוב רזרבה כללית כי זה לא מהרזרבה הכללית.

עודד רביד: מדובר פה על רזרבות שנמצאים בתוך פרוייקט הפיתוח.

אמנון כהן: זה לא כתוב פה.

אמנון כהן: תשנו את זה.

עודד רביד: זה כסף שלא נמצא בפיתוח כרגע.

עודד רביד: הוא נשמר לפיתוח.

אמנון כהן: אני רוצה רביזיה.

אמנון כהן: אני רוצה לדבר עם מנכ"ל רכבת ישראל.

עודד רביד: זה לא קשור אליו.

יעקב ליצמן: רבותיי, אני לא מצביע על זה היום.

נחום לנגנטל: אגב, אני אומר לכם את זה אפרופו ונכון שזו בקשה שלי שאני מבקש אותה כבר שנתיים.

נחום לנגנטל: אני מתכוון לכביש 60, כביש גוש עציון.

נחום לנגנטל: מדובר בכביש המנהרות שנוסעים בו הכי הרבה מכוניות.

יעקב ליצמן: אנחנו עוברים לפנייה מספר 94 - משרד האוצר.

דניאל לימור: במכס גובים עמלות ששייכות לבנקים.

דניאל לימור: במרכיב הגבייה יש מרכיב עמלת בנקים.

דניאל לימור: יש גידול בעמלה וצריך לתקצב את זה כדי שיוכלו לגבות את העמלות האלה.

דניאל לימור: המכס נותן לבנק עמלה.

דניאל לימור: אזרח משלם את הכסף בבנק הדואר.

דניאל לימור: הכסף מועבר למכס, וחלק מהכסף חוזר חזרה לבנק, עמלת גבייה.

יוסף יצחק פריצקי: האם המכס או הרשויות ניהלו מכרז על הבנקים?

דניאל לימור: אני לא יודע.

יעקב ליצמן: מי בעד פנייה מספר 94?

יעקב ליצמן: אושר.

יעקב ליצמן: פניות מספר 96-105.

דניאל לימור: בנובמבר 99 החליטה ועדת שרים לענייני המגזר הערבי לשלב בני מיעוטים משכילים ברשויות המדינה.

דניאל לימור: שר האוצר לשעבר עם נציב שירות המדינה הגישו תוכנית בת ארבע שנים לשילוב בני מיעוטים בשירות המדינה, כאשר בכל שנה מדובר 75 משרות.

יעקב ליצמן: למה דתיים וחרדיים לא זכאים לזה?

דניאל לימור: אנשים התחילו לעבוד כבר בסוף שנת 2000, והכסף לא נכנס לבסיס התקציב כי הם התחילו לעבוד בסוף שנת אלפיים לאחר שהתקציב כבר אושר.

יעקב ליצמן: אם התחלתם לשלם אני נגד.

עופר חוגי: מי נתן לכם רשות להכניס אותם?

משה גפני: אני תומך בייצוג של בני מיעוטים.

משה גפני: ברור לגמרי שצריך לתת ביטוי לבני המיעוטים.

משה גפני: השאלה היא, האם לוקחים עובדים בגלל שהם בני מיעוטים אף על פי שלא צריך את המשרות האלה, או שלוקחים עובדים מכיוון שצריך עובדים ואז נותנים העדפה מתקנת לבני המיעוטים שהם אינם נמצאים בשירות המדינה?

משה גפני: אם אתם נותנים פה סתם משרות אז זה דבר שהוא ממש בלתי מתקבל על הדעת.

עופר חוגי: זה ממש פוליטי.

משה גפני: אתם לא מתכוונים לזה שהחשב הכללי של משרד האוצר, נניח, יהיה ערבי או חרדי.

יעקב ליצמן: השאלה היא הם עשו מכרז או לא עשו מכרז?

משה גפני: מדוע אתם מבקשים תוספת תקציבית?

משה גפני: הרי אתם לא הייתם מבקשים תוספת תקציבית לולא ההגדרה של בני מיעוטים.

משה גפני: כלומר, אתם בונים פה משרות חדשות.

משה גפני: אולי יש צורך במשרות חדשות, אם כן, תאמרו מה הן.

דניאל לימור: בסך הכל מדובר בשילוב של 300 בני מיעוטים על פני ארבע שנים, כאשר כל שנה משתלבים 74 עובדים חדשים מהמגזר הערבי.

דניאל לימור: חצי מהמשרות יבואו ממקורות המשרדים עצמם, ועבור כל משרה שהם מפנים הם מקבלים משרה מהמדינה.

נחום לנגנטל: הייתה ועדה שקבעה איך המדינה יוצרת מצבים שבהם יהיה מקורות עבודה לערבים.

נחום לנגנטל: ערבים לא הצליחו להתקבל לעבודה במסגרת השירות הממשלתי גם במסגרת מכרזים שיצאו.

נחום לנגנטל: כל משרדי הממשלה נמצאים בתהליכים של צמצום בכוח האדם.

נחום לנגנטל: צמצום בכוח האדם מונח כחרב על כל המשרדים.

נחום לנגנטל: למשרדים נאמר שאם הם יצליחו לקצץ במשרות כתוצאה מפרישה של אנשים לפנסיה, אז על כל משרה שהם יפנו לבן מיעוטים מהמקורות שלהם, הם יקבלו עוד תקן אחד שלם במשרדים שלהם.

נחום לנגנטל: כל המשרדים, מבחינת תפיסת עולמם, נמצאים בחוסר בכוח אדם.

עופר חוגי: זה לא מקובל עליי בכלל.

עופר חוגי: לעולים חדשים שעובדים במשרד הבריאות אין תקן.

עופר חוגי: הם עובדים דרך אגודת הבריאות או שהם עובדים כעובדים זמניים.

עופר חוגי: למה שבני מיעוטים ייכנסו למערכת?

עופר חוגי: אין לזה שום סיבה שבעולם.

עופר חוגי: אני מציע שקודם כל יתנו תקנים לכל אלה שעובדים כעובדים זמניים ואחר כך שיתנו לבני המיעוטים.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת חוגי, האם אתה רוצה להרחיק את הציבור הערבי?

עופר חוגי: לא, אם יש מכרז שיתמודדו במכרז.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת חוגי, נניח שהנושא הזה לא עובר ואז 300 איש מהמגזר הערבי שרוצים לקחת חלק במדינת ישראל יהיו מחר בחוץ.

יוסף יצחק פריצקי: האם אתה חושב שזה עוזר לביטחון?

עופר חוגי: זה לא קשור.

יוסף יצחק פריצקי: בטח שזה קשור.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת חוגי, אני לא מציע שאתה תצביע נגד.

יעקב ליצמן: אני מציע שאנחנו נצביע בעד ושאנחנו נדרוש אותו הדבר לגבי העולים, בסדר?

יוסף יצחק פריצקי: טוב.

יעקב ליצמן: מי בעד הפנייה?

יעקב ליצמן: אושר פה אחד.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: אנחנו נבקש שאותו הדבר יהיה לגבי העולים.

יעקב ליצמן: אנחנו רוצים לקבל עכשיו עוד נתונים לגבי פנייה 120.

אמיר אסף: הטיפול הוא בתוכנית "עידוד 99".

אמיר אסף: התוכנית מדברת על סיוע לאזורים מאוד ספציפיים.

אמיר אסף: הבאתי לכם את כל רשימת האזורים שנהנית.

אמיר אסף: לדוגמא, אופקים, ירוחם, בית-שאן, דימונה, מעלות, מצפה רמון, נתיבות, קריית שמונה, קריית ארבע.

אמיר אסף: הטיפול הנקודתי הוא של משרד ראש הממשלה במסגרת 11 היישובים שהוחלט עליהם.

עופר חוגי: התמ"ס לא העביר את החלק שלו שהוא היה צריך להעביר.

יעקב ליצמן: רבותיי, משרד האוצר הביא כבר לוועדת הכספים את כל הנתונים.

יוסף יצחק פריצקי: מה הקריטריונים פה?

יוסף יצחק פריצקי: למה נתיבות תקבל שני מיליון שבע מאות, ואילו מצפה רמון תקבל חמישה מיליון.

יוסף יצחק פריצקי: לפי מה נקבעים המספרים האלה?

יוסף יצחק פריצקי: האם זה נעשה פר תושבים, פר שטח, פר מה?

נחום לנגנטל: פר המצוקות שאנשים רואים.

נחום לנגנטל: אני מבין שיש עניין של קריטריונים, אבל באים אלינו מנכ"לים של משרדים ואומרים לנו: ראינו מצוקה במקום מסוים.

נחום לנגנטל: האם אתם רוצים שהם יתחילו לתת את הקריטריונים?

משה גפני: אבל אולי יש במקום מסוים נמצא חבר של מנכ"ל המשרד מבחינת השקפת הפוליטית ולכן הוא אולי נותן לו יותר.

משה גפני: השאלה מהם הקריטריונים היא שאלה נכונה.

נחום לנגנטל: אתה צריך להסתכל האם יש פה שהוא חריג מאוד.

נחום לנגנטל: אם אתה רואה שנותנים רק לליכודניקים אז אולי אתה צודק.

ויצמן שירי: בפעם הקודמת אתם אישרתם 25 מיליון שקלים לעשרה ישובים ולדעתי יש פה כפילות בין הישובים.

ויצמן שירי: למשל, אנחנו אישרנו לאופקים כ- 5 מיליון שקלים מתוך ה-25 מיליון שקלים וזה היה על השלמת נוסחת סווארי, אשכול 2 ו-3.

ויצמן שירי: גמרנו את העניין הזה שם ופתאום מביאים פה את העניין מחדש, כאשר הכובע החדש הוא "עידוד 99".

אמיר אסף: יכול להיות שאתם מסתכלים על התקציב שלהם ולא על התוספת.

ויצמן שירי: התקציב של אופקים הוא בערך מאה מיליון שקלים, ואתה פה הולך לתת להם ששה מיליון שקלים בהרשאה להתחייב, וזה בנוסף לששה מיליון שנתת להם שבוע שעבר.

אמיר אסף: לא.

אמיר אסף: יכול להיות שזה הששה מיליון שנתת להם שבוע שעבר.

ויצמן שירי: לא.

ויצמן שירי: עכו היא גם באשכול 3, למה לא נתתם לה השוואה לנוסחת סווארי?

ויצמן שירי: משום שאתם אמרתם לעכו שהיות והיא נמצאת בטיפול הנקודתי היא לא תקבל.

ויצמן שירי: אופקים, דימונה וירוחם בטיפול הנקודתי וכן בית שאן, וחלק מהן גם מקבלות.

אמיר אסף: סליחה, מה שאתם ראיתם פה זה לא החלוקה של ה-45 מיליון ₪.

אמיר אסף: אני הראתי את הרשימה לא כדי שתראו איך זה מחולק, אלא כדי שתראו איזה אזורים מצויים שם.

אמיר אסף: אני הבנתי שאתם רוצים לראות מי נהנה ממה שנקרא: טיפול ממוקד מי נהנה מ"עידוד 99" ובשביל זה הבאתי את הרשימה.

משה גפני: אני מציע שנזמין את ראש עיריית אופקים מכיוון שאופקים נמצאת בראש הרשימה גם של מענקי האיזון וגם בבקשה של עכשיו.

יעקב ליצמן: אני מציע שאנחנו נאשר את זה בסיור אופקים.

ויצמן שירי: לא.

יעקב ליצמן: אנחנו לא נצביע על זה.

יעקב ליצמן: הוא יביא מחר נתונים.

יעקב ליצמן: היות והיו כמה שינויים בוועדות המשנה אני רוצה להודיע על יושבי ראש ועדת המשנה.

יעקב ליצמן: חלק מיושבי הראש נשארו בתפקידם וחלקם לא.

יעקב ליצמן: ח"כ עופר חוגי – יו"ר ועדת משנה למסים, ח"כ רחמים מלול – יו"ר ועדת משנה להפרטה.

יעקב ליצמן: ח"כ יוסף פריצקי – יו"ר ועדת משנה לפיקוח על תמיכות משרדי הממשלה.

יעקב ליצמן: ח"כ נחום לנגנטל – יו"ר ועדת משנה לתקשורת ורשות השידור.

יעקב ליצמן: ח"כ אבשלום וילן – יו"ר ועדת משנה לחקלאות.

יעקב ליצמן: ח"כ שירי ויצמן – יו"ר ועדת משנה לבנקאות.

יעקב ליצמן: ח"כ אמנון כהן – יו"ר ועדת משנה לשיכון.

יעקב ליצמן: ח"כ מוחמד ברכה – יו"ר ועדת משנה למגזר הערבי.

יעקב ליצמן: ח"כ איתן כבל – יו"ר ועדת משנה לשוק ההון.

יעקב ליצמן: ח"כ מיכאל קליינר – יו"ר ועדת משנה לביטוח.

יעקב ליצמן: ח"כ הלפרט במקום פרוש יהיה בוועדת המשנה למינהל מקרקעי ישראל.

יעקב ליצמן: ח"כ משה גפני – יו"ר ועדת משנה לתחבורה.

משה גפני: אני מבקש שתחליף אותי.

יעקב ליצמן: ח"כ אברהם הירשזון – יו"ר ועדת משנה לניצולי שואה.

ויצמן שירי: יש לי שני חברים שלאחד מהם לפחות צריך לדאוג לוועדה.

יעקב ליצמן: נשארו עוד כמה ועדות שעדיין לא חילקתי אותן.

יעקב ליצמן: אושר.

יעקב ליצמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.