ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 194, 2000-11-23 10:00

אלי גולדשמידט: שלום לכולכם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

אלי גולדשמידט: הנושא הראשון שעל סדר היום – הצעת החוק של חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: סעיף 19 לחוק התכנון והבנייה אומר, בסעיף קטן (ג): "לא תחול חובת תשלום היטל בשל השבחה.

מאיר פרוש: .

מאיר פרוש: שהיא אחת מאלה..." ובפסקה (4) של סעיף קטן (ב) מונים מתי לא חלה חובת תשלום, כמו גם בהזדמנויות אחרות, עליהן יש פירוט.

מאיר פרוש: בפסקה (4) נאמר: "לא תחול חובת תשלום היטל בשל השבחה.

מאיר פרוש: .." על: השבחה במקרקעין של: "מוסד לחינוך, לתרבות, למדע, לדת, לצדקה, לסעד, לבריאות או לספורט".

מאיר פרוש: אני מבקש שיהיה כתוב גם: "הקדש ציבורי".

מאיר פרוש: במס הכנסה יש פטור להקדש ציבורי.

מאיר פרוש: בפקודת מס הכנסה כתוב: "מוסד ציבורי.

מאיר פרוש: ...

מאיר פרוש: או הקדש שמרבית נאמניו אינם קרובים זה לזה...".

מאיר פרוש: גם במס רכוש, מס שבח יש את ההסדר הזה, לגבי הקדש, בסעיף 39, סעיף קטן (6), המדבר על מוסד ציבורי, ומגדיר: דת, תרבות, חינוך, מדע, בריאות, סעד וספורט – וגם הקדש.

אלי גולדשמידט: למה מוסד שעניינו דת לנושא הקדש לא נכנס פה?

מאיר פרוש: הקדש, בהגדרה, הוא הרי דבר שנרשם בטאבו על שם ההקדש, ולא יימכר ולא ייגאל.

מאיר פרוש: המטרה שלו היא לצורכי דת ולצורכי צדקה.

מאיר פרוש: היו"ר אלי גולדשמידט: מבחינה משפטית – אם ההקדש הוא הקדש שהמטרה שלו היא דת, אז הוא כן נכנס למסגרת הזו.

מאיר פרוש: "הקדש" היא הגדרה משפטית, הגדרה של מעין תאגיד.

מאיר פרוש: להקדש יש סייג נוסף – שהוא לעולם לא יכול לשחרר את הנכס שלו.

אלי גולדשמידט: כן, זה האפיון שלו, כתאגיד, שהוא שונה מתאגידים אחרים.

אלי גולדשמידט: המבחן שלנו לגבי הפטור מהיטל השבחה הוא לא המבנה המשפטי של התאגיד אלא המטרה שלו.

אלי גולדשמידט: אם המטרה שלו היא ענייני דת – זה ישנו, זה קיים בחוק.

אלי גולדשמידט: איזה סוג של הקדש אתה רוצה להכניס לכאן?

מאיר פרוש: נניח שיש הקדש שהוא למגורים, ויש כאלה הקדשים.

מאיר פרוש: המטרה היא לא למכור את הנכס.

מאיר פרוש: בהקדש נאמר שייכנסו לתוך הדירות האלה עניים, אנשים שאין להם אפשרות לקנות דירה.

אלי גולדשמידט: אז זה נקרא מטרת סעד.

מאיר פרוש: אז אני לא בטוח שהדבר הזה פוטר, כאשר לא כתוב "הקדש".

גיורא רוזנטל: בהקדש הפטור הוא לנכס, ופה הפטור הוא לבעל הנכס, זה ההבדל.

גיורא רוזנטל: בהקדש, הנכס עצמו הוא ההקדש, והפטור הוא לנכס.

מאיר פרוש: זה התיקון הראשון.

מאיר פרוש: לכאורה, כל בר דעת מבין שאם היתה לי קרקע לבריאות, שהושבחה, ואני רוצה לבנות עליה – אני לא משלם היטל השבחה.

מאיר פרוש: לכאורה צריך להבין מזה שאם לקחתי את הקרקע הזו, ומכרתי אותה כדי לקנות עם התמורה נכס אחר לצורכי בריאות – אם החוק פוטר מוסד לבריאות מהיטל השבחה, גם התמורה – אם היא מיועדת לאותה מטרה – צריכה להיות פטורה.

אלי גולדשמידט: פטור מהיטל השבחה?

אלי גולדשמידט: הרי היטל השבחה אתה משלם רק כאשר אתה מוכר.

מאיר פרוש: או כשאני בונה.

מאיר פרוש: נניח שלבית החולים "הילל יפה" בחדרה יש קרקע ברחוב יוסף הנשיא, וכאשר עירית חדרה עשתה שם תב"ע, במקום 300 אחוז יש שם 400 אחוז – לא ישלמו היטל השבחה.

מאיר פרוש: כך כתוב בחוק.

מאיר פרוש: מה קורה אם בית החולים רוצה למכור את המגרש ברחוב יוסף הנשיא, כדי לבנות בכיכר צה"ל בחדרה בית חולים?

אלי גולדשמידט: והמגרש ברחוב יוסף הנשיא הוא לא לצרכי בריאות?

מאיר פרוש: מה שהוא מוכר רשום, נניח, על שם בית החולים, ואם הוא בונה שם חדר מיון הוא לא משלם היטל השבחה.

מאיר פרוש: מה קורה אם הוא מוכר את הקרקע הזו, לצורך רכישת קרקע אחרת, ששם כדאי לו יותר לבנות את חדר המיון?

מאיר פרוש: התמורה שהתקבלה מיועדת לאותה מטרה.

מאיר פרוש: על פני הדברים לא צריך לשלם היטל השבחה.

מאיר פרוש: ישנן רשויות מקומיות שסוברות אחרת.

מאיר פרוש: אני מבקש שייכנס תיקון שייאמר שגם התמורה פטורה מהיטל.

מאיר פרוש: זה התיקון השני שאני מציע: "או התמורה בעדם".

מאיר פרוש: כלומר, שבסעיף קטן (ב) בפסקה (4), לאחר המילים: "...

מאיר פרוש: בריאות או לספורט" יבוא: " או במקרקעין של הקדש ציבורי כמשמעותו בחוק הנאמנות", ואחרי "...

מאיר פרוש: מאותם מקרקעין" יבוא: "או התמורה בעדם".

מאיר פרוש: זה התיקון השני שאני מבקש.

מאיר פרוש: התיקון השלישי מדבר לא על קבלנים, לא על מי שרוצה לבנות מסה של דירות, אלא על אנשים שגרים בדירות של כ- 80 מ"ר או 90 מ"ר.

מאיר פרוש: משרד השיכון יוזם עבורם תב"ע, העיריה יוזמת עבורם תב"ע, או הם, כוועד בית יזמו תב"ע.

מאיר פרוש: החוק קובע, לאחר תיקון שנעשה לפני 15 שנים, שהפטור הוא עד 120 מטר.

מאיר פרוש: מאיפה זה נלקח?

מאיר פרוש: במינהל מקרקעי ישראל לא שילמו דמי הסכמה,אז, עד 120 מטר.

מאיר פרוש: המינהל היה בדעה שעד 120 מטר לא משלמים דמי הסכמה.

מאיר פרוש: לפחות שנה וחצי שבמינהל לא מבקשים דמי הסכמה עד 160 מטר, כי אם לאדם יש גג או חלק מהגינה – במינהל לא לוקחים דמי הסכמה.

מאיר פרוש: לכן אני מציע 160 מטר.

מאיר פרוש: ממשלת ישראל הנוכחית ביקשה לבטל את דמי ההסכמה עד 320 מטר, לפני שנה.

מוסי רז: אבל זה לא צריך להיות קשור בהכרח.

מאיר פרוש: אני אומר שהתיקון מ- 80 מטר ל- 120 מטר נעשה כאשר המינהל בא להכרה שאם לאדם יש קרקע בבנין, בגינה, ומקו הבנין יש 10 מטר, והבניין התאגד ורוצה לוותר על חלק מהגינה לצורך הרחבת דירה- בעבר נתנו פטור עד 80 מטר, ואחר כך זה הגיע ל- 120.

מאיר פרוש: אני אומר שלפחות עד 160 מטר צריך לתת פטור.

מוסי רז: אבל יש הגיון: 120 מ"ר זו דירה שגדולה ב- 20 אחוז מדירה ממוצעת שנבנית היום, ובכ- 30 אחוז מדירה ממוצעת שקיימת.

מוסי רז: בכוונה רצו לפטור פה את האנשים שגרים מתחת לממוצע, וחיים בתנאי מגורים ממוצעים, אבל לא לפטור את מי שגר בתנאי מחיה טובים.

מוסי רז: אני אישית יכול להרוויח מההצעה שלך, אך אני חושב שהיא לא במקומה.

מאיר פרוש: אני אומר שוב – אחד שלא צריך דירה של 160 מ"ר, לא עושה תב"ע לדירה של 160 מ"ר.

מאיר פרוש: מי שטורח או עיריה שמגיעה למסקנה שהיא הולכת לעזור לשכונה מסוימת, או שמשרד השיכון נכנס לעשות הרחבות, במסגרת שיקום שכונות, כי יש הבנה שיש מצוקה בשכונה – אם עושים תב"ע שהיא גדולה יותר מ- 120, אני מציע לפטור, עד 160 מ"ר.

מאיר פרוש: יש לי תיקון נוסף.

מאיר פרוש: נניח שעושים תב"ע כדי להרחיב דירה.

מאיר פרוש: המחוקק חשב, ובצדק, שלא עושים את התב"ע לצורכי רווח, כלומר – להרחיב ולמכור.

מאיר פרוש: המחוקק קבע פרק זמן של 4 שנים.

מאיר פרוש: היום, לפי החוק, אם אדם עושה תב"ע, ויש לו 80 מ"ר, ובגג שלו, או במרחב בין קו הבניין לקו המגרש ניתן לעשות תוספת , אך ההיתר לא מומש בפועל – לפי החוק, אחרי 4 שנים, עד 120 מ"ר יש פטור.

מאיר פרוש: מה אומרות הרשויות?

מאיר פרוש: – מאחר וכתוב: "העברת הבעלות או החזקה בדירה שנבנתה או שהורחבה כאמור בפסקה (1)..." שם כתוב – 120 מ"ר - "...

מאיר פרוש: לא ייראו כמימוש זכויות משך זמן שהינו פחות מ- 4 שנים".

מאיר פרוש: אבל מה קורה לגבי מי שלא מימש את הזכויות במשך 4 שנים?

אלי גולדשמידט: יש לנו פה ארבעה נושאים שונים זה מזה.

אלי גולדשמידט: מי מגיב מטעם הממשלה?

יהודה זמרת: אני מהלשכה המשפטית, במשרד הפנים.

יהודה זמרת: הממשלה החליטה להתנגד להצעת החוק - -

אלי גולדשמידט: לכל 4 הפריטים שבה?

יהודה זמרת: כן.

יעקב ליצמן: לא קרה שהממשלה תתמוך בהצעת חוק פרטית.

יהודה זמרת: היטל השבחה נועד על מנת לאפשר לרשויות המקומיות ליישם, הלכה למעשה, את התכנון, ולבצע את כל אפשרויות הפיתוח הקשורות והנדרשות לצורך התכנון, ובעיקר בהקשר של בנייני הציבור.

יהודה זמרת: יש נושאים אחרים, כמו כבישים וביוב, שיש להם היטלים ייעודיים שיכולים להשלים את הנושא.

יהודה זמרת: הנושא של בנייני ציבור מבוסס, רובו ככולו, בכל הנוגע לחלק ההשתתפות של הרשות המקומית, להיטלי השבחה.

יהודה זמרת: המחוקק אמר שהוא פוטר השבחה על מקרקעין של מוסד לחינוך, תרבות, מדע, דת, צדקה, סעד, בריאות וספורט.

יהודה זמרת: אין טעם לחייב אותם.

יהודה זמרת: בסך הכל היטל השבחה נועד כדי לבנות בנייני ציבור.

יהודה זמרת: בית החולים משרת את צורכי הציבור, ואין טעם לגבות עליו פעמיים היטל השבחה.

יהודה זמרת: זו מטרתו, ויש לכך הצדקה.

יהודה זמרת: עם ההקדשות יש לנו נושא שונה.

יהודה זמרת: הקדש יכול לחול על חנויות, על דירות, על כל מיני שימושים שאינם בעלי אופי ציבורי, דווקא.

יהודה זמרת: הכנסות מהקדש שממוקדם בירושלים – יכולות להיות מועברות להקדש שנמצא בניו יורק.

יהודה זמרת: אין שום בעיה מבחינת החוק.

מאיר פרוש: חינוך בארץ וחינוך בחוץ לארץ לא יכול להיות?

יהודה זמרת: אני לא חולק על העניין, אני רק אומר שמבחינת היישום של היטל ההשבחה – אין מקום לפטור.

יהודה זמרת: יש בניין ריק שהיה של הקדש.

יהודה זמרת: מותר לבנות עליו 12 יחידות דיור למגורים היום, ואין חולק שכמות ההשבחה היא לא גבוהה.

אלי גולדשמידט: המבחן הוא מבחן המטרה, לא איזה תאגיד זה.

אלי גולדשמידט: אם המטרה היא בתחום המטרות המסוימות – אז אין בעיה.

אלי גולדשמידט: לדעתי נושא ההקדש הוא הכי ברור פה.

אלי גולדשמידט: אולי יש מחלוקת בינינו, אבל הוא ברור.

אלי גולדשמידט: נעבור לשלושת הנושאים האחרים.

יהודה זמרת: ברגע שמוסד כמו בית חולים מוכר קרקע שהיתה בבעלותו,

יהודה זמרת: לצורכי מגורים - -

מאיר פרוש: לא, אני אומר לצורכי אותה מטרה.

יהודה זמרת: אני מדבר על מצב שבית חולים מוכר קרקע שבבעלותו, לצורכי מגורים, בעיר אחרת בכלל.

יהודה זמרת: את הקרקע הוא מסר בעסקת קומבינציה, ובגלל שזה למטרה ציבורית- הרשות המקומית לא תגבה היטל השבחה.

יהודה זמרת: על הקרקע ייבנו יחידות דיור, ואותה רשות תצטרך לספק שירותים לדיירים שם.

יהודה זמרת: לא מדובר פה במס שמתחלק על כל תושבי המדינה, ושהמדינה יכולה להחליט משיקוליה, שהיא מוותרת, בראיה הכלל ארצית.

יהודה זמרת: פה אתה מבקש שרשות מקומית אחת תסבסד את צורכי המדינה כולה, כאשר היא עדיין צריכה להמשיך לספק את כל אותם צרכים.

מאיר פרוש: אבל אתה פוטר אותו, בבסיס.

יהודה זמרת: אם הוא מיישם באותו מגרש.

מאיר פרוש: ואם אין לו כל שימוש באותו מגרש, והוא צריך לבנות את החדר מיון בצמוד לבית החולים, לא במרחק של שלושה רחובות?

מאיר פרוש: מה הוא יעשה?

מאיר פרוש: בית החולים הוא במרחק של ארבעה רחובות, ויש לו שם מגרש קטן שהוא רוצה למכור כדי לבנות.

מאיר פרוש: האם הוא צריך לשלם?

אלי גולדשמידט: השאלה היא האם הוא בונה את חדר המיון על אותו מגרש.

מאיר פרוש: הוא לא יכול לבנות על אותו מגרש, כי הוא במרחק של ארבעה מקומות.

מאיר פרוש: הוא מוכר אותו, נניח, ואת התמורה הוא משקיע בבנייה.

אלי גולדשמידט: מה קורה אם זה מתרחש באותה רשות מקומית?

יחזקאל לביא: יש פה עניין של איזה שימוש אתה הולך לעשות במגרש הזה.

יחזקאל לביא: מה עניין ההשבחה כאן?

יחזקאל לביא: על אותה קרקע שהיא לכאורה בהתחלה קרקע פנויה, ואין שום תוכניות עליה, ועושים תוכנית להקים משהו, ועל ידי כך אתה משביח אותה, אבל לא לצורך אותה מטרה של אותו הקדש.

יחזקאל לביא: אז, כתוצאה מכך, אתה יוצר לקרקע יותר רווחים ממה שהיו לה, מלכתחילה, כקרקע תפוסה.

מאיר פרוש: זו העזרה של המדינה, לאותו הקדש.

יוסף יצחק פריצקי: סעיף 19 לתוספת השניה פוטר מהיטל השבחה – למטרות שמציינים שם.

אלי גולדשמידט: כשהוא מוכר את המגרש זה ברור שיש פטור.

אלי גולדשמידט: הוא רוצה להרחיב את הפטור.

אלי גולדשמידט: הוא אומר שאם הוא מוכר את המגרש לצורכי הקמת חדר מיון – הוא יקבל פטור.

אנה שניידר: קודם כל, התוספת השלישית לחוק התכנון והבניה, מגדירה את נושא היטל ההשבחה.

אנה שניידר: בסעיף 2 הוא אומר: "חלה השבחה במקרקעין, בין מחמת הרחבתן של זכויות הניצול בהן ובין בדרך אחרת, ישלם הבעלים היטל השבחה".

אנה שניידר: כלומר, משלמים היטל השבחה לא על זה שמכרת את המקרקעין, אלא יש לך מקרקעין ועכשיו אתה משביח אותה.

אנה שניידר: מה זו השבחה?

אנה שניידר: – יש לכך הגדרה: עליית שוויין של מקרקעין עקב אישור תוכנית, או מתן הקלה, או התרת שימוש חורג.

אנה שניידר: כל אחת מהסיבות האלה יכולה להעלות את שווי המקרקעין.

אנה שניידר: זאת בעצם ההשבחה, ועל זה משלמים את ההיטל.

אנה שניידר: עכשיו באים הפטורים.

אנה שניידר: בסעיף 19 יש רשימה של פטורים, וכתוב: "חל היטל על בעל מקרקעין עקב מתן הקלה או התרת שימוש חורג..." לא לעניין של שינוי תוכנית אלא שתי הסיבות האלה, שמניתי "..

אנה שניידר: רשאית הוועדה המקומית לפטור את בעל המקרקעין מחובת תשלום ההיטל, כולו או חלקו, בגלל מצבו החומרי..".

אנה שניידר: זה מצב אחד.

אנה שניידר: מצב שני הוא סעיף 19 (ב): "לא תחול חובת תשלום היטל בשל השבחה בכל אחד מהמקרים האלה".

אנה שניידר: ואז אנחנו באים לפסקה (4): "השבחה של מקרקעין במוסד לחינוך, תרבות, מדע, בריאות וכו'".

אנה שניידר: כלומר, יש מוסד, נניח לבריאות, ויש לו השבחה כתוצאה מהקלה או משימוש חורג, או מכל סיבה אחרת, ועכשיו על זה יש פטור.

אנה שניידר: מה אומר חבר הכנסת מאיר פרוש?

אנה שניידר: שאם יש בית חולים שהשביח את המקרקעין שלו, מוכר את המקרקעין ובתמורה שהתקבלה רוצים לבנות במקום אחר.

אנה שניידר: אין פטור.

אנה שניידר: אין עניין של היטל השבחה פה.

אנה שניידר: הוא רוצה להרחיב ולתת פטור גם על התמורה שמתקבלת.

אלי גולדשמידט: כלומר, יש כאן ארבעה תיקונים, שלא קשורים אחד לשני, אך כולם קשורים להיטל השבחה.

אלי גולדשמידט: בתיקון הראשון הוא רוצה, בנוסף לרשימה של תרבות, חינוך, מדע ספורט – להוסיף גם הקדש.

אלי גולדשמידט: התיקון השני – שאם מוסד לענייני דת, חינוך או בריאות מממש נכס במקום אחר, שלא משמש לצרכים האלה, אבל שהתמורה בעדו צריכה להיות לצורכי בריאות – גם שם יהיה פטור.

אלי גולדשמידט: שני הנושאים האחרים קשורים לדירות מגורים.

יהודה זמרת: הפטור שניתן למוסדות חינוך מארנונה, למשל, זה לא אם הם מחזיקים דירת מגורים.

יהודה זמרת: לפי השיטה הזו אפשר לומר שכמה שאקל אטיב את מצבם, אבל מטיבים את מצבם רק לגבי צרכים ציבוריים, רק הם, ולא לגבי צרכים שהם לא ציבוריים, שמנוהלים על ידי גוף ציבורי.

יהודה זמרת: מאותן סיבות, לא ראוי להטיל על הרשויות המקומיות לשפר את מצבם של מוסדות ציבור.

יהודה זמרת: זה עניין של רשות המדינה, והיא נתנה את ההקלות על ידי מתן הקלות במס הכנסה, את ההכרה במוסדות ללא כוונת רווח.

יהודה זמרת: לגבי התיקון השלישי – אנחנו מדברים על 120 מטר.

יהודה זמרת: דירות בהחלט גדולות.

יהודה זמרת: 160 מטר הן כבר באמת הרף העליון.

יהודה זמרת: משרד השיכון בונה דירות של 3 חדרים, של 70 או 80 מטר.

יהודה זמרת: קבעו שכל בניה של דירה למגורים, או הרחבה שלה, אם זה נעשה לא לצרכים מסחריים, אלא לצורכי שיפור התנאים, רק מעל 120 מ"ר כל מטר נוסף יחויב בעלות יחסית של ההרחבה.

ויצמן שירי: מה זה 120 מ"ר ויותר?

ויצמן שירי: יש נושא של שטחים משניים, שהם לא שטחים עיקריים.

ויצמן שירי: האם תתחילו לחקור על כל מדידה?

יהודה זמרת: יש שיטה מאד פשוטה בהיתרי בנייה.

יהודה זמרת: שטחים שנמדדו בתוך ההיתר הם השטחים שאתה מיישם לפיהם.

יהודה זמרת: הטכניקה עובדת, אין אתה בעיה.

יהודה זמרת: כרגע ההרחבה הזו נראית לנו לדירות יוקרה.

יהודה זמרת: צריך לזכור שלא על שכונות שיקום אנחנו מדברים.

יהודה זמרת: שכונת שיקום הרי פטורה לחלוטין, ממילא.

יהודה זמרת: מדובר על דירות יוקרה ששוות 300-400 אלף דולר, במרכז תל אביב, כאשר כל מ"ר שווה שם אלפי דולרים.

יהודה זמרת: מה הרעיון לפטור הרחבה כזו מהיטל?

מאיר פרוש: לא מדובר בקרקע של המדינה, אלא של בעל הנכס.

מאיר פרוש: ועד בית התארגן, ובמקום שמקו הבניין לקו המגרש יהיו 10 מ', הוא מסתפק ב- 7 מ'.

יהודה זמרת: התיקון בסעיף 2 קשור לתיקון בסעיף 1.

יהודה זמרת: אמרו שכל דירה שנבנתה על סמך אותו פטור של 120 מ', רוצים שהפטור יינתן רק לגבי אותו אדם.

יהודה זמרת: רוצים שאותו אדם יגור באותה רשות.

יהודה זמרת: הרשות מוותרת על היטל השבחה, על מנת שאותו אדם שבנה ימשיך לגור באותה רשות, ושזה לא יהיה עסק מסחרי, אלא באמת לצורכי איכות חיים.

יהודה זמרת: אמרו שכל מי שיגור 4 שנים באותה דירה, ויקבל עליה פטור, אחרי 4 שנים הוא יוכל למכור אותה.

יהודה זמרת: אמרו שבינתיים, כדי להוכיח שהוא אכן לא עשה את זה לצרכים מסחריים, אלא לצורכי איכות חיים - פוטרים אותו.

יהודה זמרת: בעצם, הפטור הזה מגביר את הבעיה עם ה- 160 מ', ומגדיל אותה עד אין סוף.

יהודה זמרת: בסעיף ייאמר כך: "העברת הבעלות או החזקה בדירה שנבנתה או שהורחבה - - או שניתן להרחיבה לפי תוכנית לא ייראו כמימוש זכויות".

יהודה זמרת: זה בעצם אומר: כל הרחבה, של כל דירה, ללא שום הגבלה, ומבטל, בעצם, את כל התוספת - -

ויצמן שירי: אם הוא מדבר על ההפרש של ה- 40 מ' האלה, אני, כרשות מקומית, הייתי מוותר על היטל ההשבחה, והמינהל, לצורך העניין, כי ברגע שהוא הופך את זה לשטחים עיקריים, מחיר הארנונה פר מטר בתל אביב, כפול מספר החודשים בשנה – ניתן לראות שזו ההשקעה המניבה הטובה ביותר שיכולה להיות לרשות המקומית.

ויצמן שירי: אם אומרים שעל 40 המטרים הנוספים האלה הרשות תגבה היטל – זה במקרה הטוב 40 דולר למטר, כלומר- 1,500 או 1,600 דולר.

ויצמן שירי: אני מנסה לשכנע שלמדינה לא רק שלא ייגרם נזק, אלא תהיה תוצאה טובה, שהרשות תרוויח מכך, דרך הארנונה.

ויצמן שירי: לרשות המקומית תהיה הכנסה.

ויצמן שירי: מה המשמעות?

ויצמן שירי: – נניח 1,500 דולר.

ויצמן שירי: מה הוא היטל השבחה?

ויצמן שירי: – בכל מקרה הוא לא יותר מ- 50 אחוז מהערך הריאלי של הקרקע.

ויצמן שירי: הבעיה של הרשויות המקומיות במדינת ישראל היא שאף אחת מהן לא מסתכלת על הדברים לטווח הארוך.

ויצמן שירי: בכל מקום בעולם יש נכסים מניבים.

ויצמן שירי: מה שמחזיק את ירושלים זה כל המשרדים הממשלתיים ובתי המלון.

ויצמן שירי: הוא מדבר על אזור המרכז?

ויצמן שירי: גם כאשר האדם ימכור את הנכס, הקונה ישלם על זה במס הרכישה, ותהיה לרשות הכנסה, ממילא.

גיורא רוזנטל: קודם כל – הערה כללית.

גיורא רוזנטל: אני רוצה להתייחס למשפט האחרון שמופיע כאן בדברי ההסבר: "להצעת החוק אין עלות תקציבית למדינה".

גיורא רוזנטל: זה משפט שחוזר על עצמו והוא מטעה.

גיורא רוזנטל: יש פה עלות כבדה לרשויות המקומיות.

גיורא רוזנטל: אתייחס למה שאמר חבר הכנסת ויצמן שירי – נכון שעל המטראז' הנוסף משלמים ארנונה, אבל אם זה כל כך נמוך, אף אחד לא יכניס את זה לשיקול של בניה או אי בניה.

גיורא רוזנטל: אם מדובר על משפחה שבונה, ואין לה שום בעיה עם זה, אז מדובר בדירות יוקרה.

גיורא רוזנטל: 160 מ"ר זה בפירוש דירת יוקרה, ואני לא רואה למה צריך לתת הקלות נוספות.

גיורא רוזנטל: אלה שבאמת זקוקים לזה, ולא יכולים לשלם את הארנונה – זה סיפור אחר.

גיורא רוזנטל: לגבי ההקדש הציבורי – קיים רשם ההקדשים, ואני יודע שעמדתו שלילית לגבי החוק הזה.

גיורא רוזנטל: הוא היה מסביר את עמדתו לו הוא היה כאן.

יצחק כהן: מי זה הרשם?

אנה שניידר: הוא ממשרד המשפטים.

אנה שניידר: הוא רשם מיוחד, שלפי החוק כתוב: "נאמן כנאמנות שמטרתה, או אחת ממטרותיה היא קידומו של עניין ציבורי (להלן- "הקדש ציבורי") חייב תוך שלושה חודשים מהיום שהיה לנאמן להודיע לרשם ההקדשות..." כמו עמותה.

אנה שניידר: אני לא יודעת בדיוק מי הוא הרשם.

יוסף יצחק פריצקי: היום זה האפוטרופוס הכללי.

יחזקאל לביא: לא.

יחזקאל לביא: שמו הוא אברהם קפלן.

גיורא רוזנטל: עיקר הנקודה מבחינתנו הוא הפסד ההכנסות שלנו, הרשויות המקומיות.

ויצמן שירי: אני מוכן להוכיח לך שאתה טועה.

גיורא רוזנטל: אם ההנחה היא שאם אני לא פוטר אותו מדמי השבחה נוספים הוא לא יבנה בכלל – אז אתה צודק, אבל אני אומר לך שזה לא יהיה השיקול שבגללו לא יבנו.

ויצמן שירי: גם אם זה לא ב- 100 אחוז, אלא רק ב- 50 אחוז זה נכון.

ויצמן שירי: במקום בו יש בנייה יוקרתית זה מחזק את המקום.

גיורא רוזנטל: אנשים מחפשים לקבל עוד שטחים לבנות, ומוכנים לעבור את כל הויאה דולורוזה, לכן אני לא חושב שמישהו יימנע מבניה רק בגלל היטל השבחה.

מירית דובר: יש כמה דברים שאני רוצה לחדד.

מירית דובר: קודם כל, לי לא ברור עדיין מה מוסיפים במילים "הקדש ציבורי" לגבי המטרות הרחבות מאד שקיימות היום לגבי השבחה במקרקעין: חינוך, תרבות, מדע, צדקה, סעד – לא ברור לי מה עוד אפשר להכניס פנימה כראוי.

סמדר אלחנני: זו לא המטרה, זה המוסד.

מירית דובר: אין דבר שלא חשבו עליו.

מירית דובר: הרשימה מאד רחבה.

מירית דובר: דבר נוסף – לגבי האפשרות שהפטור יחול גם על התמורה בעד ההשבחה במקרקעין של מוסדות כאלה, לרשות המקומית אין אפשרות לפקח שאכן כל הכספים שהתקבלו הלכו לאותה מטרה.

מירית דובר: עלול להיות כאן שימוש לרעה.

מירית דובר: דבר אחרון – לגבי התיקון בסעיף ג (2) – סעיף קטן (2) בא לגרום לכך שהפטור שבסעיף קטן (1) יובהר ולא ינוצל לרעה.

מירית דובר: לכן, למשל, הוסיפו את המגבלה של החזקת הנכס לתקופה שלא תהיה פחותה מ- 4 שנים.

מירית דובר: סעיף (2) נחקק בהקשר לסעיף (1), ולא ייתכן לבטל את הקשר ביניהם ולמחוק את ההתייחסות להרחבת דירת מגורים עד 120 מ"ר.

מאיר פרוש: לא, שיישאר 4 שנים.

מירית דובר: סעיף קטן (2) מתייחס לסעיף קטן (1), ופה הופכים את הסעיף הזה לסעיף נפרד.

יוסף יצחק פריצקי: קודם כל- לנושא ההקדש הציבורי, אם יש מטרה נוספת, לא טכניקה, צריך לדון בעניין.

עופר חוגי: מה הסיבה שאתה מתנגד?

יוסף יצחק פריצקי: מה זה "הקדש ציבורי"?

יוסף יצחק פריצקי: זו נאמנות למטרה לעניין ציבורי.

יוסף יצחק פריצקי: נניח שאני רוצה שישראל תהיה חלק ממדינה פלשתינאית.

יוסף יצחק פריצקי: זה עניין ציבורי פר אקסלנס, אני מקים לצורך זה הקדש.

יוסף יצחק פריצקי: הטכניקה ששמה "הקדש" מצדיקה את הפטור, או המטרה?

יוסף יצחק פריצקי: הדבר השני, לדעתי – אם יאמר: "ובלבד שהקרקע החלופית נקנתה באותה רשות מקומית"- יש בכך הגיון.

יוסף יצחק פריצקי: אם תסכים להסתייגות שתאמר זאת, אין בעיה.

יוסף יצחק פריצקי: השאלה היא האם אתם, אנשי השלטון המקומי מוכנים ליצור מעין "בנק היטל השבחה", שיעבור מרשות לרשות.

יוסף יצחק פריצקי: תעשו מעין מערכת סליקה לצורך העניינים האלה של מעבר מרשות מקומית אחת לשניה.

גיורא רוזנטל: אין הרבה מקרים כאלה, וזה לא דורש שינוי בחוק.

מאיר פרוש: אני לא הייתי דורש תיקון כזה אלמלא היו באים ראשי רשויות מקומות בעניין.

יוסף יצחק פריצקי: אני נגד השינוי מ- 120 מ"ר ל- 160 מ"ר.

יוסף יצחק פריצקי: המבחן צריך להיות מבחן של צפיפות דיור.

יוסף יצחק פריצקי: האוכלוסיות שאני מייצג הן לא אוכלוסיות מרובות ילדים, אך כולנו מסכימים שזה בלתי אנושי לשכן יותר משלוש נפשות בחדר.

מירית דובר: אני רוצה להעיר שקיימת ממילא מערכת של פטורים, למי שזכאי לה, במשרד השיכון.

יוסף יצחק פריצקי: מבחן הסיוע של משרד השיכון כולל גם מבחן צפיפות?

יעקב ליצמן: כן, זה קיים.

מירית דובר: מדובר על מתן מתנה לאנשים.

יעקב ליצמן: לי אין מה להוסיף לגופו של דיון.

יעקב ליצמן: אני לא בין הוותיקים בוועדת הכספים, ולכן רציתי לשאול – מתי קרה לאחרונה שבא לכאן נציג האוצר או נציג משרד רלבנטי לאיזושהי הצעת חוק פרטית שהגיש חבר כנסת – והביע תמיכה ממשלתית בחוק.

יעקב ליצמן: זה אף פעם לא קורה, מלבד אם מדובר בהצעת חוק נגד הדת.

אלי גולדשמידט: אני מנסה להיות אובייקטיבי ככל שניתן.

אלי גולדשמידט: נדמה לי שיש פה קונצנזוס על כך שהעניין של הקדש הוא מאד בעייתי.

אלי גולדשמידט: אנחנו בוחנים את הדברים לפי המטרות ולא לפי טיב התאגיד, ולפי דעתי ודעת מרבית החברים, אין מקום לשינוי המוצע בעניין זה.

אלי גולדשמידט: אנחנו גם לדעתי לא בעד לתת איזשהו עידוד לעשירים, למרות החשבון שהציג פה חבר הכנסת ויצמן שירי.

אלי גולדשמידט: אם אפשר, צריך למצוא פתרון שנושא התמורה, שנשמע הגיוני, והעניין של מבחן של צפיפות דיור – שייבדק גם לנוכח פטורים שקיימים היום לגבי צפיפות דיור – שווה לבדוק זאת.

אלי גולדשמידט: אני חושב שהוועדה יכולה להתאחד סביב שני הנושאים האלה.

אלי גולדשמידט: זה מחייב אותנו לישיבות נוספות.

אלי גולדשמידט: אם לא נגיע להסכמה כזו, אני, על כל פנים, אתנגד.

אנה שניידר: אני רוצה להעלות נקודה נוספת שחבר הכנסת מאיר פרוש דיבר אתי עליה אתמול, ושאני חושבת שיש צדק בדבריו, בעניין אותו סעיף (ג).

אנה שניידר: כתוב היום שבנייה או הרחבה של דירת מגורים – לא ייראו אותה כמימוש, וכן הלאה.

אנה שניידר: זו חייבת להיות דירת מגורים, אבל מה קורה כאשר מדובר על הרחבה שהיא במחסן, או מבנה שהוא צמוד לדירת המגורים?

אנה שניידר: – אני חושבת שיש בזה צדק.

ויצמן שירי: מגורים זה שטחים עיקריים.

מאיר פרוש: אני אסביר את השאלה של המחסנים, אבל אני רוצה קודם כל לשאלות שעלו פה.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כך: שאלת הצפיפות וההטבות של משרד הבינוי והשיכון יש להן פתרון בחוק.

מאיר פרוש: מי שזכאי, משרד הבינוי והשיכון פוטר אותו בסעיף 19 ב (5), המדבר על השבחה במקרקעין שמשמשים את בעליהן לבניה של דירת מגורים או להרחבתה, והוא זכאי לסיוע באחת מתוכניות הסיוע של משרד הבינוי והשיכון.

מאיר פרוש: אחד כזה לא משלם היטל השבחה.

מאיר פרוש: העיקרון הוא שלוש פלוס - אם מתגוררות יותר משלוש נפשות בחדר אחד יש זכאות לסיוע.

מאיר פרוש: על מה אני מדבר?

מאיר פרוש: – על מצב שמוותרים על שטח מחייה של בניין המגורים.

מאיר פרוש: אמרתי קודם – כאשר קו הבניין מגיע ל- 10 מ' מגבול המגרש, והוועד מוותר על כמה מטרים, ומכין תב"ע.

מאיר פרוש: זו לא קרקע של העיריה או המדינה, אלא של ועד הבניין.

ויצמן שירי: כשאתה מדבר על שינוי בקו הבניין, יש שכנים שיכולים להתנגד.

ויצמן שירי: ברגע שרוצים להזיז את קו הבניין זה מצריך תב"ע מחוזית ופרסום בעיתונות.

ויצמן שירי: יש הצעת חוק חדשה של יהודית נאות בעניין הזה.

מאיר פרוש: כאשר ועד הבניין רוצה לוותר על חלק מהשטח של הבניין – מדובר אולי על כשלושים דירות בשנה.

מאיר פרוש: נכון שבסעיף 19 לחוק התיכנון והבנייה נאמר שהיטל השבחה יהיה מיועד עבור פיתוח של תוכניות של העיר.

מאיר פרוש: אני אומר לך שבפועל, ויעיד על כך גיורא רוזנטל, הרשויות משתמשות בכסף שהן מקבלות כהיטל השבחה לדברים אחרים.

מאיר פרוש: הם צריכים לשלם 30:70 למשרד התחבורה על כבישים, ולזה זה מיועד, לא למטרה שהחוק קבע.

ויצמן שירי: הם מקדישים את זה גם לגירעון השוטף שלהם, ואף אחד לא בודק את זה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל נהיה הגונים- ממה נהיה להם גירעון?

יוסף יצחק פריצקי: – מזה שהממשלה לא משלמת להם.

ויצמן שירי: אם מישהו יבדוק פעם אחת באמת איך הרשויות הגירעוניות משתמשות בתב"רים, בדברים שאסור להם להשתמש - -

יצחק כהן: היום זה כבר לא אפשרי.

גיורא רוזנטל: יש ועדה פרלמנטרית שבודקת את זה.

ויצמן שירי: אני אומר את הדברים מידיעה ברורה, באחריות.

יוסף יצחק פריצקי: אף ממשלה, כולל הממשלה הנוכחית, לא משלמת לרשויות המקומיות את מה שמגיע להן.

מאיר פרוש: אני שמח על כך שנושא התמורה מתקבל כאן.

מאיר פרוש: לרשות המקומית אין אפשרות לפקח?

מאיר פרוש: – במה שהם מפקחים היום - -

מירית דובר: היום יש לנו אפשרות לפקח, כאשר באים לקבל אישור לטאבו.

מאיר פרוש: בחוק הנוכחי היום, בשכונת שיקום, מקבלים פטור מהיטל על דירת מגורים.

מאיר פרוש: אבל אם בנו בניין, גם בשכונת שיקום לא מקבלים פטור מהיטל על מחסן.

יהודה זמרת: אם המחסן נבנה כמחסן דירתי, ושייך לדירת המגורים, הוא חלק מהיחידה.

מאיר פרוש: לא, הפטור הוא רק על מגורים.

יהודה זמרת: אני רוצה להעלות בעייתיות מעשית - הקרן לפיתוח קיסריה, זו שהקימה את כל קיסריה, היא קרן שמטרותיה חינוך.

יהודה זמרת: הקרן טענה שעל כל 300 יחידות הדירות היא זכאית לפטור מהיטל השבחה, והיה מדובר על סכום של 2.5 מיליון דולר.

יהודה זמרת: אנחנו טענו שאין זכאות כאלה כי לא משתמשים במקרקעין לחינוך.

יהודה זמרת: אם התיקון האמור לעניין התמורה יתקבל, כל ה- 2.5 מיליון דולר האלה, שהיו אמורים לממן את כל הקמת בנייני הציבור לא היה מתקבל.

אלי גולדשמידט: אם זה 2.5 מיליון דולר שבאמת הולכים לחינוך, בסופו של דבר, ולא להתעשרות או לעסקים, אז למה שזה לא יהיה פטור?

יהודה זמרת: אבל איך הרשות המקומית תקים לצורכי הציבור את השירותים?

אלי גולדשמידט: רבותיי, הדיון נגמר.

אלי גולדשמידט: אפשרות אחת היא להצביע על החוק.

אלי גולדשמידט: אנחנו יכולים לדחות את כל החוק, או לאשר אותו.

אלי גולדשמידט: ההצעה שלי היא לקבל רק את סעיף התמורה.

אלי גולדשמידט: אני השתכנעתי שהפטור מהיטל בצפיפות דיור ממילא קיים, אז הנושא הזה יורד.

מירית דובר: איך הרשות המקומית יודעת שהתמורה ממכירת אותם מקרקעין הלכה למטרות - - ?

אלי גולדשמידט: אני רוצה לבדוק שאלה: לגבי התמורה, במצב שזה באמת בא מקרקע אחרת – האם אפשר לקבוע מוסד של נאמן, כמו שעשינו בחוק מס הכנסה בנושא עסקאות של החלפת מניות?

אלי גולדשמידט: האם אפשר למצוא פתרון, שהכסף, התמורה, תעבור לנאמן – אפילו כזה שהרשות המקומית תמנה לעניין הזה, והכסף יוצא משם רק לצרכים הייעודיים?

מאיר פרוש: אם יש מוסד חינוכי, בירושלים, למשל, שהעיר עוזרת לצורכי החינוך – אם המוסד חייב לעיריה עבור חשבון מים, היא מנכה לו - - אני אתן לעיריה לשלוט על כסף של מוסד?

מאיר פרוש: הרי הם עושים כאוות נפשם בדברים האלה.

יוסף יצחק פריצקי: אני הייתי מסתפק בכך שיסתפקו בתצהיר של שני מנהלים, חתום על ידי עורך דין.

יוסף יצחק פריצקי: אם זה תצהיר כוזב, תתבע אותם.

יוסף יצחק פריצקי: לטאבו מספיק תצהיר, ופה לא?

מאיר פרוש: לא היו צריכים להכניס את זה מלכתחילה, העניין הוא שיש רשויות שעושות בזה שימוש לרעה.

אלי גולדשמידט: אני שואל את חבר הכנסת פרוש, כמציע החוק: האם אתה מוכן להסתפק רק בתיקון לגבי התמורה, או שאתה רוצה שנצביע על הכל?

מאיר פרוש: אני לא מוכן להסתפק רק בתיקון לגבי התמורה.

אלי גולדשמידט: אם חבר הכנסת פריצקי רוצה להכין הסתייגויות, אני אצביע עליהם בשבוע הבא בוועדה.

אלי גולדשמידט: אם אני מצביע על הסתייגויות, אני לא יכול לקיים עכשיו הצבעה.

אנה שניידר: למה?

אנה שניידר: הוא יכול להגיש - -

ויצמן שירי: חבר הכנסת פריצקי יכול להגיש הסתייגויות כחבר כנסת, לא כחבר ועדה.

אנה שניידר: בדרך כלל לא.

אלי גולדשמידט: הואיל והנושא מורכב ומסובך, ויש פה חברי כנסת שרוצים לבדוק את עמדתם לגבי כלל החוק, וגם את עמדתם לגבי הסתייגויות שינוסחו, הדיון נגמר.

אלי גולדשמידט: חברי הכנסת שרוצים להגיש הסתייגויות יגישו אותן עד יום שני.

אלי גולדשמידט: אנחנו נקיים את ההצבעה על החוק ועל ההסתייגויות בשבוע הבא.

אלי גולדשמידט: תקנות המים (היטל הפקה) (תיקון)

ויצמן שירי: לפנינו בקשה של שר האוצר ושר התשתיות לוועדה, לאשר הצעה לתיקון התקנות בדבר היטלי הפקה – הפחתת היטל ההפקה.

ויצמן שירי: הפניה מונחת לפניכם.

ויצמן שירי: אני מציע שתעברו עליה.

אלי גולדשמידט: כיוון שוועדת האתיקה הכשירה את השתתפותם של חברי הוועדה שבאים מקיבוצים ומושבים, מה שקרוי "חקלאים" בדיונים בנושאים חקלאיים שונים, שהם, כמובן, נושאים רחבים, משקיים - -

אנה שניידר: לא רק חקלאים.

אנה שניידר: ההחלטה של ועדת האתיקה היתה כללית.

אנה שניידר: היא קיבלה את העניין של ענף משקי.

אלי גולדשמידט: עם זאת, היא קבעה, בכל זאת, שבכל פעם שעולה נושא כזה יוצאים ידי חובה על ידי כך שמודיעים על העניין הזה.

אלי גולדשמידט: אני רוצה שיהיה ברור, ושלא נצטרך לומר זאת בכל פעם בחדש – תמיד כשיש דיון שנוגע לקיבוצים, לחקלאות, תמיד יש את העניין הזה, לכאורה, שלנו, חברי המושבים והקיבוצים עלולה להיות בעיה אתו.

אלי גולדשמידט: אני רוצה שההודעה הזו תהיה ברורה, לגביי ולגבי חברי הכנסת שלום שמחון, ישראל כץ ואבשלום וילן – כדי שלא נצטרך להודיע אותה בכל פעם שהנושא יעלה.

ויצמן שירי: מי בעד הפניה?

ויצמן שירי: מי נגד?

ויצמן שירי: הפניה אושרה.

ויצמן שירי: שינויים בתקציב לשנת 2000

ויצמן שירי: לפנינו פניות מספר 457,459 ו – 460.

זוהר ינון: פניה מספר 457 מתייחסת לשני נושאים: האחד, בהתאם לבקשת נציבות המים, יש פרוייקט אוסטרלי לניתור איכות מי הכינרת.

זוהר ינון: זה פרוייקט מתמשך שאורך כמה שנים, וכאן אנחנו מתבקשים להעביר הרשאה להתחייב לצורך המשך מימון אותו פרוייקט אוסטרלי.

זוהר ינון: אם רוצים פירוט לגבי אותו פרוייקט –צביקה נור יוכל להסביר.

צביקה נור: מדובר במודל שפיתחו באוסטרליה ומנסים ליישם אותו כאן.

ויצמן שירי: אנחנו מצביעים על פניה 457.

ויצמן שירי: מי בעד?

ויצמן שירי: מי נגד?

ויצמן שירי: הבקשה אושרה.

סמדר אלחנני: אני מבקשת לשאול את נציג האוצר: הפרוייקט הוא רב שנתי, ולכן יש עליו הרשאה להתחייב.

סמדר אלחנני: אבל כשנתנו את ההרשאה ידעו מראש כמה הפרוייקט עולה, ומחלקים את זה לאורך השנים.

סמדר אלחנני: למה הפער של 50 אחוז מהתוכנית המקורית, למה שאתה עכשיו חושב?

סמדר אלחנני: זה גדל ב- 50 אחוזים.

ויצמן שירי: השאלה היא למה העלות כרגע, במספרים היא תוספת של 50 אחוז לאומדן המקורי?

צביקה נור: אנחנו חשבנו שנעשה רק חלק מהפרוייקט, ולכן זה לא 50 אחוז.

צביקה נור: הכנסנו מיליון בסך הכל לשנה הזו, כי הערכנו שהביצוע השנה היה מיליון, כי התברר לנו שצריך להתחייב על כל הסכום.

צביקה נור: לכן ביקשנו עכשיו אישור להתחייב על כל הסכום.

צביקה נור: הפרוייקט היה ב- 2 מיליון דולר, והחלטנו לבצע שלב א' בשנה שעברה.

צביקה נור: הוא הסתיים השנה - -

ויצמן שירי: הבנו.

ויצמן שירי: זאת אומרת שאתה לא פורץ את המסגרת, בעיקרון, אתה מדבר על הקדמת ההעברה.

זוהר ינון: בקשה 459 היא תקצוב הוצאת מזומנים לצורך יישום החלטת הממשלה בנושא קו עימות בצפון.

עופר חוגי: למה לקח לכם כל כך הרבה זמן?

עופר חוגי: במאי אישרו את העניין, ועד היום לא מבצעים.

ויצמן שירי: תשתיות זה לא מהיום למחר.

שלום שמחון: יש לי שאלה.

שלום שמחון: האם זה נכון שבמסגרת הדיונים על הסיוע הזה התנתם את הסיוע בעניינים אחרים – בוויתור של יישובי קו העימות על המניות שלהם ב "מקורות"?

זוהר ינון: מה שנכון הוא שהסיוע הזה, ולא רק הסיוע הזה אלא גם סיוע מענקים מיוחדים שניתנים במסגרת של פרוייקטים למים וביוב – מותנים בזה שתתקבלנה החלטות על הקמת חברות למים וביוב, גם במועצות אזוריות וגם ברשויות מקומיות, כאשר במועצות אזוריות בשלב הראשון הם כמובן יטפלו רק בביוב, ובאופן הדרגתי יתחילו לטפל במים בתהליך רב שנתי.

זוהר ינון: יש גם נושא של ויתור על החזקת מניות נחותות, מסוג ג', של חברת "מקורות".

ויצמן שירי: תסביר מה הן "מניות נחותות".

ויצמן שירי: האם יש בהן איזושהי הטבה?

שלום שמחון: אני מנסה להעלות את האבסורד פה.

סמדר אלחנני: אם הם לא רוצים לוותר, סימן שהן שוות משהו.

זוהר ינון: אין פה שום דבר שהוא בכפיה, זה הכל וולונטרי.

זוהר ינון: רוצה אותה רשות מקומית לוותר על המניות?

זוהר ינון: – תוותר על המניות ותקבל את המענק.

זוהר ינון: אם לא – היא תקבל את המימון הרגיל.

שלום שמחון: אנחנו קודם אישרנו פרוייקט אוסטרלי לכינרת.

שלום שמחון: האם ביקשת ממי שגר ליד הכינרת לוותר על המניות שלו באיזה מקום, כדי שיטפלו בכינרת?

זוהר ינון: הדוגמה אינה רלבנטית לנושא.

זוהר ינון: מינהלת הכינרת עושה פרוייקטים - -

שלום שמחון: זה לא שהרשות מוותרת על המניות שלה.

שלום שמחון: המתגוררים בה צריכים לוותר.

שלום שמחון: המניות הן לא של הרשת, אלא של המושבים עצמם.

זוהר ינון: צריך להבחין בין מצב של רשות מקומית לבין מצב של מועצה אזורית.

זוהר ינון: רשות מקומית אחראית על אספקת המים והביוב.

זוהר ינון: היא צברה את אותה זכות לקבל מניות, כאשר אנחנו טוענים שלא זה הנכס שהיא קיבלה, אלא שהיא קיבלה התחייבות לכושר לאספקת מים לאוכלוסייה שלה.

זוהר ינון: על מנת לייצג את אותו כושר אספקה נתנו בזמנו קופון שנקרא מניה.

יעקב ליצמן: איזה מעמד יש לנו לשנות את העניין הזה?

זוהר ינון: במסגרת זאת, אנחנו טוענים שלמניה הזו יש ערך אפסי, אבל אם טוענים שיש לה ערך, שיממשו אותה.

זוהר ינון: שיממשו את הנכס.

ויצמן שירי: אם זה אפסי, למה אתם לוקחים?

אורה תמיר: אני מציעה לנצל את היתרון היחסי שלי, כי הייתי בתקופה שהדברים האלה התהוו.

אורה תמיר: על פי הוראות החוק, הצרכן, המבקש אספקת מים, צריך לשאת בעלויות להסדר האספקה.

אורה תמיר: יש סעיף בחוק המים שאומר שנציב המים רשאי לצוות על ספק לספק מים על צרכן, ובלבד שההוצאות להסדר האספקה יחולו על הצרכן.

אורה תמיר: כאשר הדברים נוגעים לחברת "מקורות", היא נוהגת לגבות עבור ההתקשרות, דהיינו – הסדר האספקה, סכום מסוים של כסף, שנקרא "זכויות מים".

אורה תמיר: הביטוי החוקי הנכון הוא – "השתתפות הצרכן בהשקעות היסוד".

אורה תמיר: "מקורות" נהגה לגבות את הסכומים האלה במשך שנים ארוכות.

אורה תמיר: בתקופה מסוימת, בשנות ה- 70 המאוחרות, נציבות המים ניסתה לשפר במשהו את מערכת היחסים בין "מקורות" לצרכנים שלה, ולעבור על החוזים.

אורה תמיר: אחד הדברים הראשונים שאמרנו הוא שאם הצרכן משלם עבור השתתפות בהשקעות, הוא צריך שיהיה לו איזשהו סממן שמבטא את ההשתתפות שלו בהשקעות.

אורה תמיר: חייבנו אז את "מקורות", לתת לאותם צרכנים, שרכשו באותם שנים איזה שהן מניות.

אורה תמיר: אמנם אלה הן לא מניות בערך של מניות יסוד, ולא סוג א', אלא מניות סוג ג' או ד'.

אורה תמיר: אני לא זוכרת בדיוק איך הן הוגדרו, אך זה היה ביטוי בכתב לכך שהצרכן שותף בהשקעות היסוד של חברת "מקורות", כי עבור זה הוא שילם.

אורה תמיר: הנוהג הזה התקיים במשך כ- 5 או 6 שנים.

אורה תמיר: לאחר מכן זה התמסמס, ו "מקורות" הפסיקה לתת את הנייר הזה.

אורה תמיר: במשך מספר שנים המניות ניתנו לצרכנים שרכשו מים.

אורה תמיר: בכל השנים לא היה כל ערך לדברים, כי לא היה לזה שום ביטוי חיצוני.

אורה תמיר: כאשר התחילה היוזמה לשנות את המבנה של חברת "מקורות", וכאשר התחילה ההתדיינות עם הסוכנות, כדי שהיא תמכור את המניות שלה למדינה, על כל הכרוך בזה, התארגנו אותם אנשים שמחזיקים בניירות האלה, ורצו גם הם לנהל משא ומתן.

ויצמן שירי: למעשה, "מקורות" רוצה לאסוף את כל המניות, שאם הם ירצו, לדוגמה, להעביר בעלות לגוף כזה או אחר, שלא יהיו כאלה שיטרפדו את המכירה, עם כל מה שמשתמע.

אורה תמיר: על כל פנים הם התארגנו, ולמיטב ידיעתי יש תביעה בבתי משפט.

ויצמן שירי: אז אם זה ככה, למה אתם מתנים?

ויצמן שירי: שיהיה משפט, מה שיוחלט – יוחלט.

אורה תמיר: יתרה מזאת, רק השבוע התנהל דיון אצל מרים רובינשטיין ממשרד המשפטים בטענה הזו וסוכם, שלמעשה - -

ויצמן שירי: זה התניית שירות.

ויצמן שירי: זה אסור.

שלום שמחון: סבא שלי שילם את הכסף עבור המניה.

שלום שמחון: כדי לעזור למישהו אחר לוקחים לו את המניה?

זוהר ינון: ההסדר קיבל אישור מפרקליטות המדינה.

יעקב ליצמן: יש אפשרות להגיש הסתייגות לזה?

זוהר ינון: לא.

זוהר ינון: או שאתה מאשר או שלא.

אלי גולדשמידט: אחרי שברור שרק אם הרשויות יסכימו לזה הם יקבלו את המענק, אני רוצה לשאול – מאיפה יש לך סמכות לומר לרשויות שהם יקבלו את הכסף רק בתנאי של ויתור על מניות?

אלי גולדשמידט: מאיפה המקור המשפטי של ממשלה לקחת רכוש ששייך לאנשים?

אלי גולדשמידט: רשות מקומית, לצורך העניין, היא גוף משפטי, כמו אדם פרטי.

אלי גולדשמידט: זה כמו שיאמרו לעירית כרמיאל, למשל, שהיא תקבל תב"ר תמורת מגרשים שהיא תיתן.

אלי גולדשמידט: אני שואל – האם יש קשר?

אלי גולדשמידט: האם המענק שניתן פה מחזיר להם חלק מההשקעה שהם נתנו בזמנו ב "מקורות"?

שלום שמחון: האם כדי לעזור לתושבי תל אביב שנפגעו עכשיו בשיטפונות לוקחים מניות של עירית תל אביב?

מאיר שטרית: אפשרות אחרת היא לשלם ל "מקורות" את החלק שלה.

מאיר שטרית: המניות האלה לא שוות כלום.

מאיר שטרית: הרשויות המקומיות רוצות את הכסף לעשות - -

שלום שמחון: אני חושב שאנחנו צריכים לקבל הסבר על הנושא הזה.

אלי גולדשמידט: אני חושב שיש פה בעיה משפטית שצריך לדבר עליה.

אורה תמיר: כאמור, היתה פגישה אצל מרים רובינשטיין השבוע.

אורה תמיר: שלחו את האוצר לעשות "שיעורי בית", ובפירוש סוכם - -

סמדר אלחנני: ברגע שיש מוצא כלכלי, זה יימנע את ההתדיינות המשפטית על כך.

אלי גולדשמידט: יש כאן 15 וחצי מיליון שקל, לצורך מימוש החלטת ממשלה 1626.

אלי גולדשמידט: האם בהחלטה זו מופיעה - -

זוהר ינון: בהחלטה 1626 יש סעיף קטן שעוסק - - מציגים כללים ותנאים שעל פיהם המנהל לתשתיות ביוב - -.

זוהר ינון: בין יתר התנאים יש הקמת חברה למים וביוב.

מאיר שטרית: הרשויות יודעות מה הן עושות.

מאיר שטרית: אם היה למניות ערך, הן היו סוחרות בהן.

מאיר שטרית: אם הן הסכימו – למה לנו להתערב?

שלום שמחון: אני מציע שנאשר את הבקשה, קודם כל, אך אני מציע שנקבל מהיועצת המשפטית חוות דעת על העניין הזה.

שלום שמחון: שייאמר פה לפרוטוקול שאין פה באישור של חברי ועדת הכספים משום הסכמה למהלך הזה של העברת מניות.

ויצמן שירי: אני מקבל את ההצעה.

ויצמן שירי: הבקשה לא מדברת על מניות.

ויצמן שירי: נצביע על הבקשה.

ויצמן שירי: מי בעד הבקשה?

ויצמן שירי: מי נגד?

ויצמן שירי: תודה, הבקשה אושרה.

ויצמן שירי: אנו עוברים לבקשה מספר 460.

זוהר ינון: בקשה זו היא להעברת השתתפות של מינהל מקרקעי ישראל במימון פרוייקטים של יישובי הבדואים בדרום, בהתאם להחלטות ממשלה משנת 95.

זוהר ינון: מדובר על סיום של ביוב.

סמדר אלחנני: זה מותנה בהכנסה.

סמדר אלחנני: באיזו הכנסה זה מותנה?

יעקב ליצמן: יש ישובים, כמו קרית ספר, נדמה לי, שעדיין לא מחוברים טוב עם הביוב, שביקשו סיוע ממשלתי והוא לא ניתן להם.

ויצמן שירי: יש לך 46 ישובים לא מוכרים במדינת ישראל, נכון לרגע זה, בנגב.

ויצמן שירי: הם 65 אלף תושבים.

זוהר ינון: אם יש שאלה קונקרטית לגבי ישוב ספציפי – אני אבדוק אותה.

ויצמן שירי: אנחנו עוברים להצבעה.

ויצמן שירי: מי בעד?

ויצמן שירי: מי נגד?

ויצמן שירי: הבקשה אושרה.

ויצמן שירי: אנו עוברים לבקשות מספר 421, 427.

דן זייצ'יק: הפניה נועדה לעשות שינויים בתקציב משרד החקלאות, חלק מזה להעביר לסעיף 32 שהוא סעיף התמיכות של משרד החקלאות, לבצע שינויים פנימיים ושינויים של סוף שנה.

דן זייצ'יק: יש פה הרבה שינויים, כפי שאתם יכולים לראות, ואוכל לענות על שאלות.

דן זייצ'יק: יש פה העברה למינהלת השקעות בתשלום השקעות שאושרו, הוגשו לתשלום ולא שולמו, עקב כך שלא היו מזומנים.

דן זייצ'יק: בגלל הסכם עם החוקרים במינהל המחקר נחתם הסכם שהעלה את שכר החוקרים ונוצר שם איזשהו גירעון בשכר.

דן זייצ'יק: על מנת לכסות את הגירעון הזה, מבוקשת העברה, ועוד כל מיני שינויים שמשרד החקלאות ביקש לעשות.

עופר חוגי: בנושא של המחקרים – אותו חוקר שהמציא משהו, האם למדינה יש תגמולים על זה?

עופר חוגי: האם יש לחוקרים זכויות בעלות על זה?

דן זייצ'יק: ההסכמים הם כולם של המדינה.

שלום שמחון: יש לי שאלה לגבי 332210 – דרום לבנון.

יוסי ישי: מדובר בסגירת היחידה.

יוסי ישי: היתה לנו יחידה של אדם וחצי שם, שיצרה את הקשר עם האוכלוסייה בדרום לבנון.

מאיר שטרית: אני רואה שאתם מורידים מהקרן לנזקי טבע סכום גדול ביותר.

דן זייצ'יק: הקרן לנזקי טבע עבדה בהתקשרות רב שנתית עם משרד החקלאות, והיה איזשהו הסכם רב שנתי, בגלל זה - - הרשאה להתחייב.

דן זייצ'יק: השנה, בגלל שנכנסו חברות פרטיות, יש תחרות והפיצוי יועבר על בסיס שנתי, ולא היה צורך בהרשאה להתחייב, ולכן לא ניצלו אותה.

דן זייצ'יק: הסכום המזומן נשאר כולו שם, והוא משולם.

דן זייצ'יק: העבירו את ההרשאה להתחייב להחזקת מל"ח חיטה, כי חשבו שאם יעברו לחוזים רב שנתיים זה יוריד את העלויות.

דן זייצ'יק: היינו צריכים לתקצב, שעם ההרשאה להתחייב הזו הם יוכלו לצאת למכרז ליותר משנה אחת.

מאיר שטרית: לא כתוב פה מלאי חירום.

מאיר שטרית: כתוב "חיטה מקומית".

דן זייצ'יק: היבולים של החיטה המקומית משמשים מלאי חירום של חיטה.

מאיר שטרית: אני רוצה להבין.

מאיר שטרית: הרי באופן קבוע מפסידים כסף על גידול חיטה מקומית.

מאיר שטרית: כמה עולה סבסוד של טון חיטה בארץ לעומת יבוא של טון חיטה?

דן זייצ'יק: אתה רוצה את סך כל הסכום?

דן זייצ'יק: השנה אנחנו נותנים 9 מיליון שקל.

יוסי ישי: כל התמיכה בגידולי חיטה מקומית בשטח פתוח, השנה- 9 מיליון שקל.

מאיר שטרית: אז למה בשנה הבאה צריך 30?

דן זייצ'יק: לא, זה על החזקת מלאי חירום.

דן זייצ'יק: יש שני דברים, אך הם נכנסים באותו תחום פעולה.

דן זייצ'יק: יש פה שתי תקנות: החזקת מלאי חירום, שמשלמים לקבלנים שמחזיקים במחסנים 170 אלף טון חיטה.

דן זייצ'יק: התקציב הנוסף שיש שם הוא תקציב שנותנים למגדלי החיטה.

יוסי ישי: תמיכה בגידול חיטה בארץ.

יוסי ישי: החזקת שטחים פתוחים.

ויצמן שירי: אנו עוברים להצבעה – מי בעד הבקשה?

ויצמן שירי: מי נגד?

ויצמן שירי: אני מודה לכם, הבקשה אושרה.

ויצמן שירי: אנו עוברים לפניה שמספרה 429 431.

דן זייצ'יק: ביולי 2000 ועדת הכספים החליטה על העלאת תעריפי המים.

דן זייצ'יק: במסגרת הדיון על העלאת התעריפים, ההעלאה פוצלה לשניים.

דן זייצ'יק: השיעור הראשון של תעריפי המים שעלה – אושר, וההעלאה הנוספת הותנתה בתוכנית לייעוד התמורות מהעלאת תעריפי המים והטלת היטלי הפקה.

דן זייצ'יק: מה שמונח לפניכם זה הסכמים שאנחנו חתמנו עם משרד החקלאות, בנוגע לייעוד תמורות המים, העלאת תעריפי המים והטלת היטל הפקה.

דן זייצ'יק: זה מפורט.

דן זייצ'יק: קיבלתם את ההסכמים המפורטים, ובפניה מפורט כל הנושא שהסברתי אותו, עם חלוקה שלייעוד התמורות.

מאיר שטרית: האם אתם יכולים להסביר?

מאיר שטרית: אני לא זוכר במה מדובר.

יוסי ישי: ועדת הכספים של הכנסת קיבלה החלטה של העלאת מחיר המים.

יוסי ישי: אישרו 15 אחוז תוספת, בשני חלקים, ואמרו ה- 7.5 אחוז הבאים, שאמורים להיכנס בינואר, ייכנסו לתוקפם רק לאחר שתוגש הצעה משותפת של משרד החקלאות עם משרד האוצר לגבי ייעוד תמורות מייקור המים, להשקעה בכל מה שקשור בחיסכון במים.

יוסי ישי: זה תנאי לכניסת ההתייקרות השניה לתוקף.

יוסי ישי: שני המשרדים ניהלו משא ומתן, הגיעו להסכמה לגבי הסדר לייעוד תמורות מייקור המים למטרות שבהסכם.

יוסי ישי: ההסכם הונח בפניכם.

יוסי ישי: זו למעשה התוכנית של שני המשרדים, שתאפשר את הכניסה לפועל של ההתייקרות השנה.

שלום שמחון: אני רוצה להתנגד למה שקורה פה.

שלום שמחון: אני רוצה להעיר שהיה פה ניסיון של מחטף מצד האוצר במהלך השבוע, במסווה של העברת ההעברה הזו כהעברת תקציב רגילה, כאילו שהסיכום בדיון הקודם לא היה שיתקיים דיון בוועדת הכספים לפני שההתייקרות תיכנס לתוקף, בינואר.

שלום שמחון: היה פה ניסיון לעבור לסדר היום.

שלום שמחון: העניין השני – מחירי המים מעודכנים באופן אוטומטי, על פי מודל הטייס האוטומטי.

שלום שמחון: לא צריך בכל פעם לדון בייקור שלהם, הם מתייקרים ממילא.

שלום שמחון: כאן האוצר ביקש העלאה מיוחדת נוספת, שהוא מגדיר אותה כפי שהוא מגדיר אותה.

שלום שמחון: האוצר אמר שהוא רוצה להגדיל את מחיר המים ביותר מ- 7.5 אחוז.

ויצמן שירי: אני רוצה לשאול האם ה- 7.5 אחוז השניים זה על ה- 107 וחצי, או שזה מהמאה הראשון.

סמדר אלחנני: מהמאה.

סמדר אלחנני: היה ויכוח גדול על זה.

שלום שמחון: כאן יש הסכם בי האוצר והחקלאות על תוכנית שהיא שלוש שנים.

שלום שמחון: אם כך, אני מבין שבעוד שלוש שנים, או כאשר התוכנית הזו מסתיימת, מורידים בחזרה את הייקור של ה- 7.5 אחוז?

שלום שמחון: אני לא מתנגד, בתנאי שזה ילך להשקעה בחקלאות.

שלום שמחון: אני אומר שאם אתה ממשיך, אז גם הסיוע הוא רב שנתי, גם התמורות הן עניין רב שנתי.

שלום שמחון: אם לא – כאילו ניסו להונות את חברי ועדת הכספים, בכך שהסכמנו לעניין הזה.

מאיר שטרית: אתה הסכמת לשלוש שנים?

שלום שמחון: לא.

ויצמן שירי: הוא אומר שאין לו בעיה שזה יהיה לשלוש שנים, בתנאי שאחרי שלוש שנים, אם כבר מחדשים את התמורה שזה חוזר להשקעה - שיחזירו את זה למחיר שהיה מדובר - -

מאיר שטרית: לא היתה הסכמה בוועדה הזו?

שלום שמחון: ההסכמה בוועדה היתה שהתמורות בעקבות ייקור המים - -

ויצמן שירי: בא אלינו נציג האוצר ואמר שהם לא מבקשים את ההתייקרות הזו, שמדברים עליה, שתיכנס לתקציב השוטף של מדינת ישראל, עם כל מה שמשתמע, אלא שממחזרים, כלומר, מקימים את אותה קרן, אותה קופה, ואותה התייקרות הולכת אליה.

ויצמן שירי: הקרן הזו תדאג להשקיע את הכספים של ההתייקרויות בפיתוח מקורות המים, בתשתיות או בדברים דומים.

ויצמן שירי: הוא אומר שמצדו ההתייקרות תימשך, בתנאי שהקרן הזו תדאג להשקיע את הכספים - -

שלום שמחון: זאת היתה הסכמה, לא היתה הסכמה אחרת.

מאיר שטרית: הממשלה הסכימה להעביר את כל התמורות באופן קבוע - -

ויצמן שירי: לא, ועדת הכספים הסכימה, לא הממשלה – לאפשר את ההתייקרות בעקבות הסיכום

שלום שמחון: ההגינות היתה שהוועדה הסכימה להעלות, אחרת היא לא היתה מסכימה להעלות.

שלום שמחון: זאת ההסכמה שהיתה בוועדה באותו יום.

שלום שמחון: כך הם הצליחו להעלות א תמחיר המים.

שלום שמחון: עשיתם הסכם?

שלום שמחון: תעמדו בו.

מאיר שטרית: אם זה המצב, אני באמת מבקש לקיים דיון בכל העניין מחדש, ולכן אני מציע לא לדון בבקשה הזו היום.

אלי גולדשמידט: זו לא השאלה האם הממשלה הסכימה או לא, ההחלטה שהעלאה הנוספת של 7.5 אחוז מותנת בכך שאנחנו נאשר את התוכנית.

מאיר שטרית: לשלוש שנים?

שלום שמחון: לא, לתמיד.

מאיר שטרית: זאת אומרת שבכל שנה התמיכות האלה תינתנה?

שלום שמחון: לא, רק החלק הזה.

שלום שמחון: אם אתה לוקח ממני יותר כסף, תן לי אותו חזרה.

מאיר שטרית: מה פתאום?

מאיר שטרית: אתה צריך לשלם מחיר מים יותר גבוה ממה שאתה משלם.

ויצמן שירי: באותה ישיבה לא היה רוב.

ויצמן שירי: בינתיים, מה שקרה, גם רונן וולפמן וגם שר האוצר – שבהתחלה רצה את כל ההעלאה של ה- 15 אחוז, הסכימו לסידור שההעלאה תלך למקורות עתידיים והשקעה בתשומות לחקלאות.

ויצמן שירי: אתה מבקש להחזיר את הגלגל אחורה?

ויצמן שירי: – אין בעיה, אבל נבטל את כל ההתייקרות.

ויצמן שירי: ממשלה צריכה לכבד הסכמים.

דן זייצ'יק: אתה מדבר על הפרת הסכם.

דן זייצ'יק: אנחנו לא הפרנו כל הסכם.

ויצמן שירי: אז אם זה ככה, תהיו צמודים לעניין הזה, ותכניסו אותו כפי שהוא.

ויצמן שירי: ההסכם הזה הוא לעולמי עד, אין שום בעיה.

ויצמן שירי: ביום שמפסיקים את ההשקעה בתשתיות או בתמורות לקרן הזו, ההתייקרות חוזרת להיות אחורנית.

שלום שמחון: זה היה ההסכם, ובלעדיו אין לך את ה- 7.5 אחוז הבאים, לא רק את מה שאתה מתכנן.

ויצמן שירי: בינואר אתה לא יכול להעלות את המחיר, אם אנחנו לא מאשרים.

זוהר ינון: אז לא תהיה התייקרות.

שלום שמחון: עשיתם הסכם, תעמדו בו.

יעקב ליצמן: אני לא זוכר את הדברים.

יעקב ליצמן: אנחנו סומכים על הפרוטוקול של הוועדה.

יוסי ישי: יש פרוטוקול.

יוסי ישי: אני ניסחתי את ההחלטה, ואפשר לקרוא אותה.

עופר חוגי: אם כך, הכסף שגבו בבריאות, שהיה עודף, גם את ה- 900 מיליון אנחנו נתן את זה לבריאות.

עופר חוגי: אנחנו עכשיו נתנה את העודף של ה- 900 מיליון בבריאות, אין בעיה.

שלום שמחון: אני אומר שאם יש הסכם, יש לכבד אותו.

מאיר שטרית: ההצעה שלי היא לקיים דיון כולל בכל העניין הזה.

ויצמן שירי: כבר דנו.

מאיר שטרית: זו הפעם הראשונה שאני רואה את התוכנית.

מאיר שטרית: יש לי הערות לגבי התוכנית.

ויצמן שירי: התוכנית הזו היא חלק מהסכמה עקרונית שהיתה, כתוצאה מההסכמה העקרונית - -

מאיר שטרית: זו התקנה, וזה מה שקובע, מבחינת החוק.

מאיר שטרית: אני קורא בסעיף ב' : "תחילתה של תקנה 2 ביום ו' בטבת ..." "...

מאיר שטרית: מה- 1 לינואר, 2001 או ביום אישור התוכנית, לפי המאוחר, ועד אותו מועד יחולו היטלי הפקה אלה".

מאיר שטרית: זאת אומרת שהיטלי הפקה אלה פירושם היתה העלאה של 7.5 אחוז.

מאיר שטרית: זאת אומרת שהתקנה אומרת שביום שתאושר התוכנית שהאוצר יגיש, אז יעלו - - בסעיף ב' כתוב: "בתקנה זו, אישור התוכנית.

מאיר שטרית: ." זאת אומרת – אישור ועדת הכספים של הכנסת – "...

מאיר שטרית: לתקצוב תוכנית של משרדי החקלאות והאוצר לייעד תמורות הנובעות מייקור המים, לתמיכה והשקעה בחקלאות".

מאיר שטרית: עכשיו הוגשה לנו תוכנית, לכאורה – נספח לנלווה הזה.

מאיר שטרית: לא קיימנו בה שום דיון.

מאיר שטרית: אני מבקש לקיים דיון, עם כל הנוגעים בדבר, לפני הפניה הזו.

שלום שמחון: אבל אתה מסכים אתי שזה לא לשנה אחת בלבד.

ויצמן שירי: עד שלא דנים ועד שלא מחליטים – אי אפשר להעלות את מחיר המים ב- 7.5 אחוז.

מאיר שטרית: אמת.

מאיר שטרית: זה מה שכתוב בנייר הזה.

אנה שניידר: אני רק רוצה להזכיר לכם שבעת הדיון בתקנות, כאשר ישבנו בחדרו של יושב ראש הוועדה, נאמר במפורש, ואושר על ידי – שאתם בטוחים בכך שיש לכם מנגנון לעצור את ההעלאה על ידי דיון ואישור של התוכנית.

יעקב ליצמן: את מאשרת שכל מה שדובר כאן היה בפרוטוקול בישיבה האחרונה?

אנה שניידר: כן, אני מאשרת, אבל לא קיימתם דיון בתוכנית.

ויצמן שירי: יזומן דיון עם כל הנוגעים בדבר, נשחזר את זכרונם, ויובאו הפרוטוקולים של הסיכום.

ויצמן שירי: האם יש לנו עוד בקשה?

דן זייצ'יק: לא, זה הכל קשור לעניין.

דן זייצ'יק: הכל יהיה בדיון אחד.

שלום שמחון: הייצוא החקלאי קשור לעניין הזה?

דן זייצ'יק: כן.

שלום שמחון: מה זה קשור?

שלום שמחון: זה לא קשור.

שלום שמחון: שר האוצר העביר בשבוע שעבר 25 מיליון שקל לייצוא החקלאי.

שלום שמחון: ראש אגף התקציבים באוצר התחייב שהשבוע הוא מעביר את הסכום הזה, והתחייב להסביר למה כתבתם "שלשה וחצי חודשים" ולא "שלשה חודשים".

ויצמן שירי: אנחנו חוזרים שוב לאותו סיפור שהיה עם ה – 160 מיליון ₪ של הפיצוי, שהתנתם את זה באישור של ההעלאה.

ויצמן שירי: אל תקשרו סעיפים אחרים לעניין.

דן זייצ'יק: חלק מהמקור של הייצוא - -

ויצמן שירי: מה קשור אותו חקלאי שצריך לקבל את זה, שאתה מחזיק אותו כבן ערובה, אם נעלה את מחיר המים או לא.

ויצמן שירי: הבקשה הזו שחבר הכנסת שלום שמחון מדבר עליה נמצאת?

שלום שמחון: הוא צירף את זה יחד, הם פועלים כמו חברת גבייה.

יוסי ישי: אני חושב שמה שעושים פה בעייתי.

יוסי ישי: אני מבקש זמן לדיון.

מאיר שטרית: אם יגישו בקשה נפרדת אני אתמוך.

מאיר שטרית: היו צריכים להגיש בקשה נפרדת.

דן זייצ'יק: שלחו אותי לכאן עם כל הפניות יחד.

אנה שניידר: כותבים פה, בבקשה 432 ו- 433 כותבים באופן מפורש: "פניה זו נועדה להשלים את פניות מספר 429 ו- 431..." משמע, שאם אתם לא דנים ב- 429 וב- 431 אתם לא יכולים לאשר את זה בנפרד.

מאיר שטרית: אמת.

מאיר שטרית: הם היו צריכים להביא בקשה נפרדת.

ויצמן שירי: אני רוצה להעיר שהדרך הזו, שרוצים להעביר כספים לרשות מסוימת קושרים את הדבר לבקשות אחרות – זה דבר פסול.

ויצמן שירי: הפקידים באוצר לא יכולים לעשות זאת.

ויצמן שירי: אני פונה לאוצר, שביום שני תובא הבקשה בנפרד.

ויצמן שירי: במידה ולא תעשו זאת – אין שום בעיה.

ויצמן שירי: אנחנו ננהג בהתאם.

יוסי ישי: אני מיד אסביר לכם מה העניין.

יוסי ישי: כל הייצוא תקוע.

ויצמן שירי: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.