ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 180, 2000-10-30 10:00

חברי הוועדה: ישראל כץ לימור לבנת יעקב ליצמן נחום לנגנטל רחמים מלול מאיר פרוש ויצמן שירי שלום שמחון

מוזמנים: מיקי קם משרד האוצר נטשה מיכאלוב אגף תקציבים, משרד האוצר ארז ימיני אגף תקציבים, משרד האוצר אילן גלעד אגף תקציבים, משרד האוצר סטניסלב שוורצביין אגף תקציבים, משרד האוצר שי יפתח אגף תקציבים, משרד האוצר

קצרנית: נושא: 1.

קצרנית: תקנות מילווה המדינה (סדרות מסוג "גילון חדש") (תיקון מס' 2), התש"ס-2000.

קצרנית: 2.

קצרנית: שנויים בתקציב לשנת 2000.

קצרנית: תקנות מילווה המדינה (סדרות מסוג "גילון חדש") (תיקון מס' 2), התש"ס-2000.

אלי גולדשמידט: תקנות מילווה המדינה (סדרות מסוג "גילון חדש") (תיקון מס' 2).

אלי גולדשמידט: בקשה.

גלעד ברלין: איגרת חוב מסוג גילון זו אחת מאיגרות החוב שהאוצר מנפיק על-מנת לממן את הגרעון.

גלעד ברלין: האיגרת הזאת משלמת ריבית אחת לרבעון.

גלעד ברלין: יש תקופה שנקראת תקופה ללא קופון.

גלעד ברלין: לפי תקנות הגילון הקיימות, מי שרוכש איגרת מבנק ישראל בתקופה הזאת יכול להחשב כזכאי לריבית, למרות שלא כך.

גלעד ברלין: מכיוון שאיגרת חוב היא מכשיר סחיר, אז ככל שעוברים הימים הריבית שנצברת בה עולה וערך האיגרת עולה.

גלעד ברלין: לגבי עשרת ימי המסחר האלה, אנחנו מבקשים שלא תשולם ריבית למי שרכש איגרת חוב לאחר ה-19 לחודש.

גלעד ברלין: היום, כדי להמנע ממצב שמישהו ירכוש איגרת חוב ויגיד שהוא זכאי לריבית, אנחנו פשוט לא מנפיקים בתקופה הזאת איגרות חוב.

אלי גולדשמידט: זאת אומרת, מצד אחד אנחנו מדברים על כך שמי שרכש איגרת בסידרה לאחר ה-19 לחודש לא יהיה זכאי לתשלום ריבית, ומצד שני מחיר הקנייה של האיגרת יהיה קצת יותר זול כתוצאה מכך שלא משולמת ריבית.

אלי גולדשמידט: זה מה שאתם אומרים.

אלי גולדשמידט: אנחנו מאשרים את זה.

אלי גולדשמידט: 2.

אלי גולדשמידט: עיכובים והעברות תקציביות.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ויצמן שירי הסיר את הרוויזיה על 32039.

אלי גולדשמידט: 04039 – שינויים פנימיים בתקציב משרד רה"מ, מעוכב על ידי חבר הכנסת אמנון כהן.

אלי גולדשמידט: מי בעד, ירים את ידו?

אלי גולדשמידט: ה צ ב ע ה בעד – רוב אושר

איוור קירשנר: חבר הכנסת יעקב ליצמן עיכב את 13020 ואת 05037 בטענה שאין רפורמה.

יעקב ליצמן: אני גם עכשיו נגד.

אלי גולדשמידט: יש בזה משהו.

אלי גולדשמידט: אנחנו לא מצביעים על זה עכשיו.

אילן גלעד: מדובר על עודפים מחוייבים בתקציב השוטף של משרד התמ"ס.

אילן גלעד: מדובר כעיקרון בתגמולים, אבל בחוק יש דברים שקשורים לביקורת של מרכז השקעות.

אילן גלעד: לדוגמה: בדיקות של רואה חשבון במפעלים שקיבלו אישורים, מענקים.

יעקב ליצמן: רק בתעשייה?

אילן גלעד: רק בתעשייה.

אלי גולדשמידט: אתה מדבר על אישור מענקים להשקעות הון בתעשייה ועל אישורים להנחות במס.

אילן גלעד: במקרים של ההנחות במס אנחנו לא לוקחים רואי חשבון, אנחנו לוקחים שמאים.

אילן גלעד: יש עוד בקשה של מינהל סחר פנים של משרד התמ"ס שמוציא רואה חשבון לעשות בדיקה על מונופולים, וזאת כדי לפקח על המחירים.

אלי גולדשמידט: זה נעשה בתיאום עם הממונה על ההגבלים העיסקיים?

אילן גלעד: כן.

אלי גולדשמידט: מה עוד?

אילן גלעד: שירותים מרכזיים: האמרכלות של המשרד – עפרונות, מחשבים.

אילן גלעד: פעולות הממונה על התקינה: בדיקות של גני ילדים, בדיקת מוצרים שמגיעים מחו"ל ועוד.

אלי גולדשמידט: אלה דברים שהיו מתוקצבים ולא הספיקו להגיע לכלל יישום?

אילן גלעד: בדיוק ככה.

יעקב ליצמן: למה זה הגיע רק עכשיו?

אלי גולדשמידט: כי הם לא הספיקו לעשות את זה בשנת 1999.

יעקב ליצמן: כל השנה לא היתה שום בדיקה?

אילן גלעד: בהחלט, אבל יש גם תקציב מראש.

אלי גולדשמידט: זה תוקצב מראש אבל לא הספיק להגיע למימוש.

אלי גולדשמידט: מי בעד 36015?

אלי גולדשמידט: ה צ ב ע ה בעד – רוב אושר רבותי, אנחנו בהודעה מעוכבת – 38033.

אילן גלעד: שוב פעם מדובר בעודפים מחוייבים, כלומר עודפים שהתחייבו עליהם בשנת 1999.

אילן גלעד: מדובר פה בעיקר בעודפים של מרכז השקעות.

אילן גלעד: אני חושב שהעיקר פה זה השקעות של "אינטל" ושל מפעלי ים המלח שבוצעו ב-2000 על חשבון חלק שהיה אמור להתבצע בשנת 1999.

יעקב ליצמן: בזמנו דיברנו על כך ש"אינטל" ירחיב את הפעולות לאיזורי פיתוח, אבל מאז לא קיבלנו שום אישור ש"אינטל" עושה את זה.

יעקב ליצמן: הוא עושה את זה רק למקומות שהם לא איזורי פיתוח.

אילן גלעד: עיקר הכסף – 220 מיליון שקל – זה למרכז השקעות.

יעקב ליצמן: כמה נתנו "לאינטל"?

אילן גלעד: אי אפשר להעריך כמה זה מתוך כל הסכום, אבל בסך הכל "אינטל" קיבלה ממדינת ישראל מענק של 600 מיליון דולר.

ויצמן שירי: לפני כשבוע היתה כאן חביבה כהן.

ויצמן שירי: כאשר שאלתי אותה לגבי העניין של כי"ל, היא טענה שהכספים של כי"ל, מפעלי ים המלח אושרו על ידי מרכז השקעות, ומי שמעכב את העברה - כתוצאה מכך גם 250 מקומות עבודה בנגב - זה בייגה.

ויצמן שירי: כאשר שאלתי את בייגה הוא לא הכחיש את הדבר הזה.

ויצמן שירי: אני מבקש לראות לאן הכספים האלה הולכים.

אילן גלעד: הם לא הולכים לשום דבר.

ויצמן שירי: אני לא מוכן לאשר את זה אם אתה לא יודע לאן הכספים הולכים באופן ספציפי.

אילן גלעד: אישור של כל המפעלים האלה, כרגע, יגרום לגרעון בתקציב מרכז השקעות.

ויצמן שירי: מה שאתה אומר הוא שאין כסף.

ויצמן שירי: אישרו לפני 9 חודשים במרכז ההשקעות את תוכנית ההשקעות של כי"ל.

ויצמן שירי: היום אתה אומר שאין תקציב.

אילן גלעד: התוכנית הזאת אושרה לפני פחות מ-9 חודשים, כאשר לא מדובר בכל כי"ל.

ויצמן שירי: אני מדבר על כי"ל כקבוצה של מפעלי ים המלח, הברום וכו'.

ויצמן שירי: אני יודע מהברום, שבגלל 20 מיליון שקלים שאתם לא מאשרים מדובר על הפסד של 160 מקומות עבודה.

ויצמן שירי: הם הולכים על ה-20 מיליון שלכם להשקיע עוד 80 מיליון דולר.

ויצמן שירי: את ה-20% שכתוב בחוק עידוד השקעות הון אתם לא מאשרים.

ויצמן שירי: אם ה20% ניתן למי שקרוב יותר לצלחת זה דבר לא מקובל.

אלי גולדשמידט: ה-300 מיליון האלה כבר צבועים, נכון?

אילן גלעד: כן.

אלי גולדשמידט: אני רוצה שתביא לנו את הרשימה של המפעלים.

אלי גולדשמידט: בישיבה הקודמת עם חביבה כהן היא נתנה לנו סקירה על החלוקה באחוזים בין מרכז הארץ, צפון הארץ, יהודה ושומרון והנגב.

אלי גולדשמידט: על רקע זה גם המשך השנה הוא מאוד רלוונטי.

אלי גולדשמידט: אם אתה מוסיף עוד 300 מיליון שקל, אתה למעשה מוסיף לתוכנית ההשקעות של שנת 2000 300 מיליון שקל, נכון?

אילן גלעד: לא מדוייק.

ויצמן שירי: 250 מקומות עבודה זה לא בא ברגל בנגב, וכפי שאתה יודע כי"ל לא משלמים שכר מינימום.

ויצמן שירי: אם לא יביאו לנו את הנתונים לא תהיה פה שום העברה.

אילן גלעד: הדבר היחידי שאושר במרכז ההשקעות היה הנושא של ברום.

אילן גלעד: התוכנית שהוגשה היתה על סך 98 או 99 מיליון דולר, כאשר אישרו להם 78 מיליון דולר.

ויצמן שירי: אתם בינתיים לא אישרתם אפילו שקל אחד.

ויצמן שירי: על פי החוק מגיע להם 20% - כן או לא?

ויצמן שירי: תן להם 20% מ-78 מיליון.

אילן גלעד: גם ה-78 האלה שנויים במחלוקת.

ויצמן שירי: הכל שנוי במחלוקת?

יעקב ליצמן: אני על הקטע של "אינטל" לא מוכן להצביע.

ויצמן שירי: אתה בכל מקרה תביא את הרשימה הספציפית לאן הולכים ה-220 מיליון שקלים.

אלי גולדשמידט: אנחנו בינתיים לא מאשרים את זה.

אלי גולדשמידט: תביא את החומר בשבוע הבא.

יעקב ליצמן: אלי, אני רוצה ש"אינטל" יבואו לכאן.

ארז ימיני: מדובר בכספים שמועברים לתכנון שנעשה על ידי רשויות ניקוז.

ארז ימיני: מי שמרכז את זה זה הוועדה לאיכות ושימור קרקע תל-אביב.

ארז ימיני: זה נכלל בתיעול העירוני, לא בניקוז.

מאיר פרוש: זה קשור לאיכות הסביבה?

ארז ימיני: לא.

ארז ימיני: מדובר על רשויות ניקוז, שהן באחריות נציבות המים.

אלי גולדשמידט: מי בעד 319?

אלי גולדשמידט: ה צ ב ע ה בעד- רוב אושר

ארז ימיני: מדובר בהעברה של הרשאה בסך 14 מיליון שקל ממשרד השיכון עבור מתקן אילון לטיהור שפכים בגין החלק של העיר מודיעין.

מאיר פרוש: פרוייקט הביוב הזה מתקשר למודיעין עלית?

מאיר פרוש: זה פותר את הבעיות שם?

ארז ימיני: אני מניח שכן, אבל אני יכול לברר.

יעקב ליצמן: מאיפה אתה לוקח את ה-14 מיליון שקל?

ארז ימיני: זה מתקציב הפיתוח של משרד השיכון.

ארז ימיני: במשרד השיכון מצאו את ההרשאה הזאת בתוך התקציב שלהם.

ארז ימיני: זה מה שהם צריכים להעביר בגין החלק של העיר מודיעין במכון הטיהור.

ארז ימיני: בלי העברה הזאת, איכלוס מודיעין יתעכב.

מאיר פרוש: האם אתה יכול לומר לי אם הדבר הזה פותר את בעיות הביוב במודיעין עלית?

ארז ימיני: אני יכול לברר ולהחזיר לך תשובה.

אלי גולדשמידט: איך אנחנו עומדים בתקציב 2001 בנוגע לכל הנושא של הביוב?

ארז ימיני: ככל שמסדירים יותר מקומות, כך התקציבים הנדרשים צריכים לפחות.

ארז ימיני: בשנה הבאה יש תוספת לקו העימות.

אלי גולדשמידט: אבל התוספת לקו העימות היא על חשבון מקומות אחרים, לא?

ארז ימיני: זה ממקור חיצוני.

ארז ימיני: זה לא פגע בפעילות השוטפת.

אלי גולדשמידט: מה לגבי תוכנית החומש במגזר הערבי ובמגזר הדרוזי?

ויצמן שירי: קראתי היום שהאוצר מאשר את זה שהאמריקנים צריכים לאשר מענק חד פעמי של 800 מיליון דולר כתוצאה מהנסיגה מלבנון.

ויצמן שירי: מה ההשלכה של הדבר הזה?

ויצמן שירי: למעשה, ההוצאה האזרחית היא יותר מההוצאה הצבאית.

ויצמן שירי: האם מדברים על כך שחלק מהסכומים האלה ילכו לדאגה לתושבים ולהטבה איתם?

אלי גולדשמידט: זה סיוע בטחוני.

ויצמן שירי: זה סיוע כללי.

ארז ימיני: החלטת הממשלה ממאי 2000 מדברת על חיזוק קו העימות בסכום של 250 מיליון שקל.

ויצמן שירי: היה מדובר על 1.6 מיליארד שקלים ל-3 השנים הקרובות.

ארז ימיני: מתוך זה 250 מיליון שקל הוספו לשיקום מערכות טיהור שפכים בישובי קו העימות.

ויצמן שירי: המכרזים יצאו לדרך?

ארז ימיני: הרשויות המקומיות בקו העימות היו צריכות להסדיר שני דברים בטרם הן קיבלו את המענקים.

ארז ימיני: התהליך יצא לדרך.

אלי גולדשמידט: במסגרת תוכנית החומש של המגזר הערבי והמגזר הדרוזי, הנושא של הביוב הוא חלק מאוד גדול.

אלי גולדשמידט: האם זה בתוך תקציב התשתיות הכולל, או שזאת תוספת מעבר לתקציב התשתיות?

ארז ימיני: על המקורות התקציביים אתם אמורים להחליט.

אלי גולדשמידט: אבל אתם מגישים תקציב.

ארז ימיני: בהצעת התקציב לשנת 2001 הקצאנו 16 מיליון שקל למגזר הדרוזי והצ'רקסי.

אלי גולדשמידט: מה לגבי המגזר הערבי?

ארז ימיני: למגזר הערבי יש תוכנית נפרדת, אבל אני עדיין לא יודע פרטים.

ארז ימיני: לגבי הבדואים בנגב יש בעיה שהרשויות המקומיות פחות מעוניינות בזה.

ארז ימיני: יש שם בעיה ניהולית.

ויצמן שירי: איזו בעיה ניהולית יש ברהט?

אלי גולדשמידט: ברהט יש ביוב מסודר?

ארז ימיני: ברהט המצב טוב יחסית.

ויצמן שירי: יש ביוב, אבל עוד לא מסודר.

ארז ימיני: הבעיה הגדולה שיש לנו היא העיר לאקיה.

ויצמן שירי: גם בתל-שבע יש בעיה.

ארז ימיני: בתל-שבע הבעיה פחות קשה.

ויצמן שירי: למה אתם לא מחברים את בריכות החימצון של עומר, שהם בין עומר לתל-שבע, לתל-שבע?

ויצמן שירי: המתקן בעומר יכול להכיל פי שניים וחצי מהקיבולת שהוא מכיל.

אלי גולדשמידט: זה משרת רק את עומר?

ויצמן שירי: כן.

ויצמן שירי: פיני בדש הוציא מכם בזמנו את כל ההשקעה רק לעומר.

ויצמן שירי: עומר הוא אחד המקומות שהעבירו בו תשתית להשקייה במים ממוחזרים.

ויצמן שירי: אולי דרך הדבר הזה אפשר יהיה לתת מים ממוחזרים לתל-שבע, כי המרחק בין המכון הזה לתל-שבע הוא פחות מקילומטר.

ויצמן שירי: המכון הזה יותר קרוב לתל-שבע מאשר לעומר.

אלי גולדשמידט: מי בעד?

אלי גולדשמידט: ה צ ב ע ה בעד – רוב אושר

סטניסלב שוורצביין: הפנייה הזאת מעבירה 400 מיליון שקל מתוכנית מלוות שונות לתוכנית תשלומי ריבית, ומגדילה את ההוצאה המותנית בסעיף הזה ב18 מיליון שקל לביצוע עסקאות החלף.

סטניסלב שוורצביין: עסקאות החלף זה עסקאות להקטנת תשלומי הריבית.

סטניסלב שוורצביין: העיסקה הספציפית הזאת נעשתה בהיקף של 250 מיליון דולר.

אלי גולדשמידט: אתה מדבר על גיוס הון בחו"ל.

סטניסלב שוורצביין: נכון.

סטניסלב שוורצביין: רוב תשלומי החוב בחו"ל הם על ריבית גבוהה.

סטניסלב שוורצביין: מה שעשינו עכשיו זה החלפנו את החוב הקיים בחוב הישן שהיה לנו, כלומר השגנו חוב בריבית משתנה שהיא יותר נמוכה.

סטניסלב שוורצביין: יצרנו סך הכל חיסכון בריבית.

אלי גולדשמידט: תסביר איך אתה עושה את זה.

אלי גולדשמידט: יש לך הלוואה בריבית גבוהה שאתה מחוייב לשלם עליה את הריבית.

אלי גולדשמידט: למה הגוף הבנקאי ירצה להמיר לך את ההלוואה בהלוואה אחרת אם הריבית יותר נמוכה?

אלי גולדשמידט: מה הסיבה?

סטניסלב שוורצביין: הגוף הבנקאי לוקח סיכון איתנו.

אלי גולדשמידט: אוקיי, זה מאושר.

סטניסלב שוורצביין: פנייה זו נועדה לאפשר תשלומי גימלה סדירים לעובדי מדינה באמצעות העברה של 122 מיליון מתוכנית רזרבה להתייקרויות לתוכנית גמלאות עובדי המדינה.

אלי גולדשמידט: זה הכל בגלל התייקרויות?

סטניסלב שוורצביין: נכון.

אלי גולדשמידט: איזה התייקרויות היו?

סטניסלב שוורצביין: השכר הממשלתי.

אלי גולדשמידט: בכמה הוא התייקר?

סטניסלב שוורצביין: השכר הממשלתי מתייקר לפי התחזיות שלנו.

סטניסלב שוורצביין: הביצוע ב-1999 היה 3%.

אלי גולדשמידט: אוקיי, זה אושר.

ארז ימיני: מדובר בעודפי תקציב של כמיליון 600, שמתחלקים בצורה הבאה:

ארז ימיני: פעילות ופיקוח נגד זיהום בכנרת.

ארז ימיני: .

אלי גולדשמידט: כמה?

ארז ימיני: מדובר על 293.

אלי גולדשמידט: למה לא השלימו את זה בשנה שעברה?

ארז ימיני: כשמתייעלים אז מעבירים פחות.

אלי גולדשמידט: מי בעד?

אלי גולדשמידט: ה צ ב ע ה בעד – רוב אושר

שי יפתח: מדובר בהעברת עודפי הרשאה להתחייב משנת התקציב 1999 לשנת התקציב 2000 במספר תחומים: תכנון ופיקוח, תקן מוסדות ציבור עבור בנייה חדשה, תקן ברודט, פינוי ובינוי, פיתוח ביישובי מיעוטים, בנייה כפרית ועוד.

אלי גולדשמידט: ספר לנו קצת על פינוי ובינוי בכל הקשור לשכונות שהוצפו בתל-אביב.

אלי גולדשמידט: לאיזה פינוי ובינוי ה-15 מיליון מיועדים?

מאיר פרוש: האוצר נתן את ה-15 מיליון האלה בסוף 1998 לתקציב 1999, כדי שמי שיבוא עם הצעה של פינוי ובינוי משרד השיכון יעזור לו בתכנון.

מאיר פרוש: בגלל שבמה

מאיר פרוש: לך שנת 1999 לא הספיקו לעשות עם זה שום דבר, מעבירים את זה עכשיו ל-2000.

שי יפתח: הוועדה שממיינת מתחממים לפינוי ובינוי התחילה לעבוד רק בשנת 2000.

אלי גולדשמידט: איזו ועדה זו?

שי יפתח: ישנה ועדה שמורכבת ממספר משרדים ממשלתיים שעוסקים בזה.

שי יפתח: התהליך של פינוי ובינוי הוא תהליך ארוך מאוד.

שי יפתח: אחרי שאנחנו בוחרים מתחם מסויים, צריך לבוא יזם כדי לשכנע את הדיירים שגרים בו לעזוב כדי להתחיל בבנייה.

שי יפתח: עיקר הבעיה היום היא לשכנע את הדיירים לעזוב.

ויצמן שירי: הבעיה היא באוצר.

ויצמן שירי: אם אתה לוקח, למשל, את תל-אביב, שבה יש את הקרקע הכי יקרה, אז בשביל להוציא 120 משפחות מסכנות צריך להגיע להבנה עם כולן.

ויצמן שירי: לפני כשנתיים יצא מכרז, אבל הקבלן לא הצליח להגיע להבנה עם כל הדיירים.

אלי גולדשמידט: מה הוא מציע למדינה במסגרת המכרז?

ויצמן שירי: הוא הולך על מה הוא מוכן לתת עם כל הצרות.

ויצמן שירי: לפני שנתנו את זה ליזמים פרטיים, משרד השיכון עמד מול הדיירים כדי לנסות לעשות את זה.

ויצמן שירי: היזמים הפרטיים הם לא פרייארים.

ויצמן שירי: יש את הקטע של המע"מ שאותו היזם צריך לספוג.

ויצמן שירי: כשאתה מסתכל על ההוצאות מסביב אז לא כדאי ליזמים להתעסק עם זה.

שי יפתח: לגבי הכדאיות הכלכלית, הגישו לוועדה עשרות מתחמים שרובם כדאיים כלכלית.

ויצמן שירי: אתה יודע מתי אתה תדע אם זה כלכלי?

ויצמן שירי: רק כשזה עבר את הוועדה המחוזית.

ויצמן שירי: בשביל לאשר טאבה אתה צריך לעבור את הוועדה המחוזית.

שי יפתח: הם לקחו בחשבון את הטאבה המקובלת באותם איזורים של המתחם.

שי יפתח: הבעיה העיקרית היא לבוא ולפנות את הדיירים.

שי יפתח: בארצות הברית, למשל, יש ועדה ששומעת את עמדת הדיירים, את עמדת היזמים, את עמדת העירייה, ואחרי זה אם היא מחליטה לפנות, היא מפנה את הדיירים.

שי יפתח: בישראל הנסיבות החוקיות נותנות לאיש את זכות הקניין על דירתו.

אלי גולדשמידט: זה תהליך ארוך.

אלי גולדשמידט: אתה אומר שה-15 מיליון שקל האלה זה לנושא של פינוי ובינוי?

שי יפתח: כן .

אלי גולדשמידט: למה מודיעין ואלעד מקבלים פה טיפול מיוחד?

שי יפתח: מדובר על בנייה של תשתיות לבנייה חדשה, כשלמעשה משרד השיכון רק חותם את החוזים והמימון בא מהחזרי ביטוח של העירייה.

אלי גולדשמידט: מה זה תקן מוסדות ציבור?

שי יפתח: כל שכונה חדשה זכאית לתקן מוסדות ציבור.

אלי גולדשמידט: ה-9 וחצי מיליון משקפים את מוסדות הציבור שממומנים ל-1999?

שי יפתח: נכון, אבל לא הספיקו להוציא את זה לפועל.

שי יפתח: מדובר על אולמות ספורט, מעונות יום, מתנס"ים.

שי יפתח: ישבה ועדה בראשותו של ברודט.

אלי גולדשמידט: מי בעד?

אלי גולדשמידט: ה צ ב ע ה בעד – רוב אושר

נטשה מיכאלוב: מגדילים פה את ההרשאה להתחייב בתוכנית קמ"ע.

נטשה מיכאלוב: כשאין מספיק הרשאה להתחייב אז אוניברסיטאות שולחות מכתבי פיטורים למדענים.

שלום שמחון: אז למה רק 5 מיליון שקל?

נטשה מיכאלוב: אנחנו מגדילים בשלב זה ב-5 מיליון שקל.

אלי גולדשמידט: כמה זה הבסיס?

נטשה מיכאלוב: כרגע זה מה שפותר את הבעיה המיידית.

נטשה מיכאלוב: אנחנו בשנה הבאה נגדיל בצורה משמעותית את ההרשאה להתחייב כדי שאחת ולתמיד נפתור את הבעיה הזאת של מכתבי הפיטורים.

נטשה מיכאלוב: היתה שם בעיה טכנית של תקצוב כיצד אוניברסיטאות ראו את זה וכיצד אנחנו ראינו את זה, אבל בסופו של דבר נחתם איזה שהוא סיכום עם משרד הקליטה והתחייבנו לפתור את הבעיה הזאת באמצעות הרשאה להתחייב.

נטשה מיכאלוב: לנו בין כה וכה לא היתה כוונה לגרום לפיטורים של המדענים האלה.

ויצמן שירי: אם המדענים לא יודעים שיש להם עבודה שנה מראש, איזה סיבה יש להם להשאר?

נטשה מיכאלוב: האנשים האלה יודעים שיש להם את העבודה שנה מראש.

נטשה מיכאלוב: האנשים האלה אמורים להיות מועסקים עד לפרישתם.

נטשה מיכאלוב: לאוניברסיטאות יש שיטות העסקה משלהן.

נטשה מיכאלוב: הן חותמות כל פעם על הרשאה להתחייב ל-3 שנים, אבל זה לא מספיק.

אלי גולדשמידט: מי בעד?

אלי גולדשמידט: ה צ ב ע ה בעד- רוב אושר

נטשה מיכאלוב: זאת פנייה שמנצלת את הרזרבות הפנימיות של הסעיף על מנת לממן דמי קיום , הבטחת הכנסה וסל קליטה לעולים החדשים מחבר המדינות.

נטשה מיכאלוב: נוצר מחסור בתקציב שנת 2000 עכב גידול לא צפוי בעליה בשנת 1999.

נטשה מיכאלוב: בשנת 1999 במקום 60 אלף עולים עלו 80 אלף עולים.

נטשה מיכאלוב: השנה אין לנו גידול במספר העולים.

אלי גולדשמידט: מי בעד?

אלי גולדשמידט: ה צ ב ע ה בעד – רוב אושר