ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 173, 2000-09-14 10:00

אלי גולדשמידט: אנחנו מחדשים את הדיון לאחר הפסקה.

מוטי אילון: שתי תקנות לפנינו, שעיקרן העברות כספים לרשות הפלשתינאית לקיזוזים של מס קניה.

מוטי אילון: מס קניה צריך להיות מוטל במקום הצריכה בו.

מוטי אילון: כאשר נמכרים טובין לרשות הפלשתינית, והצרכנים הם התושבים הפלשתינאים, מן הדין הוא שזה יגיע אליהם.

מוטי אילון: בהסכם פריז לא דנו בנושא מס קניה מייצור מקומי.

מוטי אילון: דנו אך ורק בנושא מע"מ ונושא יבוא.

מוטי אילון: אכן, כבר מהסכם פריז, החל מאותו הסכם, התחילו להעביר את נושא המע"מ ונושא המכסים – מסי קניה ויבוא.

מוטי אילון: כיוון שהנושא של מס קניה על יצור מקומי לא נדון בפריס, היתה דרישה לגיטימית, בעיקר של היצרנים שלנו, לאפשר את הקיזוז הזה, משום שברגע שהקיזוז הזה לא יתאפשר היצרנים שלנו לא יכלו למכור לרשות הפלשתינית ובצדק מנעו הרשויות שם את רכישת הטובין מישראלים.

יעקב ליצמן: האם יש לפלשתינאים את אותו הסכם, עם כל העולם?

מוטי אילון: בכל העולם זה שונה.

מוטי אילון: אין בעיה.

מוטי אילון: אין מס.

מוטי אילון: כיוון שאנחנו במעטפת אחת - -

יעקב ליצמן: אחרי שירדו מסי הקניה כאן, מה הבעיה?

מוטי אילון: מס הקניה עדיין לא התבטל.

מוטי אילון: יש הרבה מוצרים שמיוצרים פה, מעבירים אותם לרשות הפלשתינית, ומין הדין הוא שמס הקניה יעבור.

מוטי אילון: לדוגמה – אני מכיר אישית עסקה שנחתמה בין הרשות הפלשתינית ל "תעשיות רכב נצרת, ובסופו של דבר היא בוטלה, כי לא נמצאה כל דרך להעביר את מסי הקניה על הרכבים שיוצרו ב "מפעלי רכב נצרת".

מאיר שטרית: אתה אומר שהמטרה היא ליצור מצב שכאשר מוכרים טובין כלשהם לפלשתינים, הם יגבו מס קניה?

מוטי אילון: לא.

מוטי אילון: הצד הישראלי מעביר לי את מסי הקניה, ואני, אם הטובין מועברים לרשות הפלשתינית, חייב להעביר לרשות הפלשתינית את מסי הקניה.

מוטי אילון: אני לא מקזז.

מאיר שטרית: זאת אומרת – אתה תגבה עבורם כאן את המע"מ ואת מס הקניה, ותעביר לרשות.

מוטי אילון: בדיוק.

מאיר שטרית: בכמה זה מסתכם, לשנה?

מוטי אילון: לא הרבה, בסביבות 60 מיליון שקל, להערכתנו.

אבשלום וילן: לא הבנתי את הדוגמה שנתת.

אבשלום וילן: למה העסקה בוטלה?

מוטי אילון: משום שטענו הפלשתינאים – איזה הגיון הוא שמדינת ישראל תקבל 65 אחוז מס על הרכב, בעוד אנו משתמשים ברכב אצלנו.

אלי גולדשמידט: הדוגמה ברורה.

אלי גולדשמידט: למעשה עיכבנו את הישיבה עד עכשיו, הואיל והתחייבתי בפני חבר הכנסת ישראל כץ, שנמצא במילואים עכשיו, שנשמע נציגים ממשרדי הממשלה, בעיקר את נציג המשרד לביטחון פנים.

אלי גולדשמידט: הוא רצה לדעת בעיקר על גניבות הרכב.

אלי גולדשמידט: אני, אישית, לא מבין כל כך מה הקשר בין שני הדברים, אך מותר לחבר כנסת לבקש.

מאיר שטרית: אומר לך מה הקשר – כיוון שכלי רכב הוא אחד המוצרים שעליהם יש מס קניה מאד גבוה, עדיין.

מאיר שטרית: התוצאה היא שאם מצד אחד גובים עבורם את המס, ומעבירים להם אותו, והם גונבים את כלי הרכב בארץ, וצריכים לקנות אותם שוב - -

ויצמן שירי: זה לא מזיק לאף אחד: לא למדינה, לא לבעל הרכב.

ויצמן שירי: יש הסכמה בשתיקה על הדברים האלה.

ויצמן שירי: משלמים פעמיים מס קניה, ומע"מ, לחברות הביטוח יש ביטוחי משנה.

ויצמן שירי: כולם מרוצים.

דניאל ישראל: המנגנון המשטרתי בתיאום ובשיתוף מול המשטרה הפלשתינית, מונה שני קצינים: ניצב משנה אנטון איוב, שעומד בראש היחידה, ואני, סגנו.

דניאל ישראל: יש לנו קשר רציף ויום יומי עם המשטרה הפלשתינית, מיום החתימה על ההסכם.

מאיר פרוש: כמה אנשים יש במנגנון מצדם?

דניאל ישראל: יש להם עוד אדם או שניים, אך המנגנון הוא זהה.

דניאל ישראל: אני רוצה להיות ממוקד בנושא של הישיבה.

דניאל ישראל: אני רוצה להתייחס להסכם שנחתם ב- 6.6 השנה, עם הפלשתינים, ובעקבותיו נמסרה רשימה של 20 משחתות רכב.

דניאל ישראל: אלה הם מקומות בהם מפרקים מכוניות גנובות ומוכרים את חלקי החילוף.

דניאל ישראל: הרשימה הזו נמסרה לפלשתינים, ובהסכם נכתב שהם צריכים לסגור את אותן משחטות תוך 30 יום.

דניאל ישראל: התקיימו מספר פגישות מאז.

דניאל ישראל: הפגישה האחרונה בפורום מלא התקיימה בחודש שעבר, ב- 6.8, ובמהלכה הוברר שהמודיעין המשטרתי שלנו זיהה מקום אחד שנסגר בוודאות, עוד שניים שנסגרו אך לא ברור אם באופן זמני או קבוע.

דניאל ישראל: על מנת ללכת לקראתם – שלושה מקומות נסגרו מתוך הרשימה של ה- 20 מקומות.

דניאל ישראל: אתמול התקיימה שיחת עדכון נוספת עם המקביל הפלשתינאי, שעומד בראש הצוות שלהם, ודווח מפיו שלא חלה שום התקדמות, ושאין לו שום עדכון לגבי התקדמות מאז.

דניאל ישראל: נמסרה על ידם רשימה של 66 מקומות שעליהם אין לנו אינדיקציה, ושגם לא ביקשנו לגביהם שום דבר ולא פנינו בעניינם.

דניאל ישראל: לנו אין מושג אם המקומות האלה היו פעילים לפני כן, האם נסגרו ובאיזה אופן.

דניאל ישראל: אלה הם מקומות אחרים, שלא נכללו ברשימה שהגשנו.

דניאל ישראל: אין לנו גם אפשרות של גישה ובדיקה על המקומות האלה.

דניאל ישראל: בשורה התחתונה – מתוך 20 משחטות שהתבקשו לסגור, 3 משחטות נסגרו.

דניאל ישראל: יש פה שאלה לגבי כמות המכוניות שנשחטות מידי יום.

דניאל ישראל: בשנת 97 היו נגנבות בישראל בממוצע יומי 140 מכוניות.

דניאל ישראל: המשטרה, בשורת פעילויות שנקטה ללא קשר לפלשתינים, הצליחה להוריד את הממוצע היומי ל – 75 גניבות ביום.

דניאל ישראל: זה הנתון הנכון להיום.

אבשלום וילן: יש לך אינדיקטורים ממקומות אחרים בעולם?

אבשלום וילן: על איזה מספר גניבות ממוצע ליום היית יכול לומר שזה מספר סביר של פשע שאתו אפשר לחיות?

אלי גולדשמידט: אני מציע שנעשה על זה דיון בנפרד.

אלי גולדשמידט: אני רק רוצה להעיר שבאזור שבו אוכלוסייה אחת חיה עם 16 אלף דולר רווח תמ"ג לנפש, ואוכלוסייה של למעלה ממיליון בני אדם חיה עם 1,600 דולר תוצר לנפש – אין להתפלא שדברים כאלה קורים.

אלי גולדשמידט: ברגע שנצמצם את הפערים, גם הסיפור הזה ישתנה.

אלי גולדשמידט: בעזה ובגדה המערבית, רמת החיים נמוכה ברבה מאשר בישראל.

שמואל מלכיס: בסך הכל נתוני גניבות הרכב של השנה ידועים לנו, פחות או יותר, עד חודש אוגוסט.

שמואל מלכיס: עד אוגוסט אירעו 19,500 גניבות.

שמואל מלכיס: זו ירידה של כ –6.5 אחוזים משנה שעברה, שבה היתה ירידה קריטית במספר הגניבות.

שמואל מלכיס: להערכות המשותפות שלנו ושל משטרת ישראל, 70 אחוז מכלי הרכב שנגנבים לא נמצאים.

שמואל מלכיס: הערכה נוספת היא שמתוך כלי הרכב שלא נמצאים, בין 65 ל- 75 אחוזים עוברים לשטחי האוטונומיה.

שמואל מלכיס: כלומר, להערכתנו, כ- 14 אלף כלי רכב נגנבים, עוברים לשטחי האוטונומיה וחוזרים בחלקם כחלפים לשטח מדינת ישראל.

שמואל מלכיס: ההערכה שלנו לגבי הנזק הכלכלי היא בין 750 ל- 800 מיליון שקל.

שמואל מלכיס: הערכה זו מבוססת על ערך רכב ממוצע של כ- 60 אלף שקל.

שמואל מלכיס: לגבי השאלה שנשאלה פה, ביחס לנתונים מהעולם – יש שוני בין מדינה למדינה.

שמואל מלכיס: בדרך כלל, כאשר יש שתי מדינות משני עברי גבול, כשיש דיפרנציאציה גבוהה מאד ברמת החיים בין שתיהן – הגניבות גדלות.

שמואל מלכיס: לכן בקליפורניה, למשל, באזורים ששוכנים סמוך לגבול המקסיקני, הגניבות הן בערך 12-13 כלי רכב לאלף.

שמואל מלכיס: באירופה זה נע בין 8 ל –12 על כל אלף – תלוי במיקומה של המדינה, וקרבתה למדינות המזרחיות שהיו מעבר למסך הברזל.

שמואל מלכיס: בישראל התחלנו את הפעילות הנמרצת עם משטרת ישראל כאשר מספר הגניבות היה כ- 30 לכל אלף, כלומר – כמעט פי שלוש מהמקובל בעולם.

שמואל מלכיס: היום אנחנו פחות או יותר עומדים על ממוצע של 16-17 לאלף.

שמואל מלכיס: זה עדיין לא הממוצע האירופאי והאמריקאי, אך זה מחצית ממה שהיה קודם לכן.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ישראל כץ רצה לדעת מה הקיף הגניבות החקלאיות מהרשות הפלשתינית.

יוסף יצחק פריצקי: יש עוד מס קניה כזה גבוה על חלקי חילוף לרכב?

ויצמן שירי: לא על חלקים בטיחותיים.

מוטי אילון: כן.

יוסף יצחק פריצקי: זה נושא לדיון.

מיכה רגב: לגבי שאלתו של חבר הכנסת ישראל כץ – חולקה לכם טבלה לגבי ההתפלגות של גניבות חקלאיות ביישובי התפר.

מיכה רגב: האינדיקציה שלנו היא שרובם ככולם הם גניבות מהרשות הפלשתינית.

מיכה רגב: בסך הכל מדברים בחצי השנה האחרונה על 2,287 אירועים, כאשר זה מחולק לגניבת ציוד חקלאי – טרקטורים, גנרטורים וכדומה - 437, בעלי חיים – 174 אירועים, כאשר מדברים על מעל אלף בעלי חיים – תרנגולות, כבשים, פרות או סוסים.

מיכה רגב: פריצה למחסנים וחצרות, כאשר גונבים ציוד נישא שנתפס – 749, גניבת רכב במסגרת המכה הארצית – 467 ביישובי התפר, תוצרת חקלאית – פירות ירקות, שקים במחסנים וכן הלאה – לא עשינו הערכה שמאית של כל האירועים, אבל צריך לומר שבחקלאות אירוע אחד יכול לחסל משק.

מיכה רגב: אם מסתכלים על העניין מההיבט הציוני, יש לזה גם את המשמעות הזו.

מיכה רגב: לא תמיד יש ביטוח.

מיכה רגב: הנתונים הבאים הם לגבי כוורות.

מיכה רגב: עד היום נגנבו 1,800 כוורות.

מיכה רגב: האינדיקציה היא שרוב רובם עברו לרשות.

מיכה רגב: על כוורות אין ביטוח.

מיכה רגב: לא רוצים לבטח.

אלי גולדשמידט: מה המצב ביחס לשנה שעברה, והשנתיים הקודמות?

אלי גולדשמידט: האם המספרים יורדים, עולים או יציבים?

מיכה רגב: זה לא יורד.

אלי גולדשמידט: מי בעד תקנות יישום ההסכם בדבר העברה מכינה של סמכויות לרשות הפלשתינית, וראה בדבר העברת כספי מסים נוספים ותקנות יישום ההסכם על העברת סוגי טובין מסוימים, כפי שזה מופיע במכתב שר האוצר שעומד לפניכם?

אלי גולדשמידט: התקנות אושרו ברוב של 7 בעד.

אלי גולדשמידט: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.