ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 94, 2000-02-08 10:00

אלי גולדשמידט: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה, אני כבר אומר, לפי הערכת המצב, אנחנו לא נסיים את הדיון היום, כבר קבעתי לשבוע הבא ישיבה נוספת.

אלי גולדשמידט: הכוונה היא לסיים אבל כנראה שהדיון יהיה לא קצר.

אלי גולדשמידט: ראשית, אני רוצה לברך את מנכ"ל רשות השידור, זאת הפעם הראשונה שהוא נמצא כאן מאז שאני יושב ראש הוועדה.

אלי גולדשמידט: אני מבקש מהמנכ"ל להציג את התקציב שאושר בממשלה.

אלי גולדשמידט: אנחנו צריכים לאשר את תקציב רשות השידור, כמו כן גם את אגרת רשות השידור, ותקציב ערוץ 33.

אורי פורת: אדוני היושב ראש, ועדה נכבדה, לפני שנציג לפניכם את תקציב רשות השידור לשנת 2000, אני רוצה להקדים ולומר, שרשות השידור היא נכס ציבורי חשוב ממדרגה ראשונה, שבעשר השנים האחרונות היא מתמודדת עם תחנות רדיו וטלוויזיה פרטיות בתנאי תחרות בלתי אפשריים.

אורי פורת: בגלל התחרות שהחלה לפני כעשר שנים, כל המחירים של כמעט כל הנושאים שקשורים בשידור התייקרו עשרות מונים כאשר האגרה של הרשות, אגרת השידורים, לא רק שהיא לא התאימה את עצמה להתייקרויות שבשוק התקשורת, האגרה הזאת במקום שתעלה היא יורדת מדי שנה.

אורי פורת: יש כאן יחס הפוך לצרכים האמיתיים של רשות השידור, שנגזר עליה, בצדק, וטוב שנגזר עליה, להתמודד עם כלי תקשורת פרטיים.

אורי פורת: אבל אף אחד מעולם לא נתן את הדעת להעמיד לרשות רשות השידור את האמצעים לעמוד בתחרות הזאת.

אורי פורת: ציפיות יש לכולם כאילו שרשות השידור הייתה ה-B.B.C.

אורי פורת: רוצים מאתנו להיות B.B.C גם אנחנו רוצים מאוד להיות B.B.C, אבל אני רוצה להזכיר לכם, שתקציב ה-B.B.C קרוב לשני מיליארד לירות סטרלינג, כאשר הם גובים אגרה הרבה יותר יקרה משלנו, מ-20 מיליון בתי אב, אנחנו גובים אגרה מ-850 אלף בתי אב.

שלום שמחון: איזה אחוז זה?

אבי כץ: מפוטנציאל המשלמים זה בסביבות 70%-80%, תלוי על איזה מגזרים מדברים.

אורי פורת: יש מגזרים שמשלמים פחות.

אמיר לוי: יש מיליון וחצי בתי אב, מחוברים מיליון בתי אב, ויש פוטנציאל של עוד 400 אלף בתי אב שלא מחוברים לטלוויזיה.

אמיר לוי: בסך הכל, היקף השוק הוא 1.5 מיליון בתי אב.

שלום שמחון: דיברתם על 880 אלף בתי אב.

אבי כץ: אבל הפוטנציאל הוא הרבה יותר קטן כי יש רשימה ארוכה של פטורים, כל מעוטי ההכנסה והאוכלוסיות החלשות.

לימור לבנת: מתוך מיליון וחצי בתי אב, מינוס הפטורים, מהו ה-100% של מי שצריך לשלם אגרה ברשות השידור, וכמה מתוכם משלמים בפועל?

אבי כץ: משלמים בפועל בסביבות קרוב ל-80% מפוטנציאל המשלמים.

אבי כץ: סדר גודל של מיליון ומאה אלף בתי אב צריכים לשלם את האגרה, חלקם צריכים לשלם חצי אגרה, מתוכם כ-889 אלף בתי אב משלמים את האגרה.

שלום שמחון: יש 400 אלף בתי אב בישראל שלא מחוברים לשום דבר?

אלי גולדשמידט: אני מבקש לאפשר למנכ"ל להמשיך בסקירתו, לאחר מכן נדון בשאלותיכם, כולל נושא האגרה.

אורי פורת: מצאתי לנכון לפתוח בנתון שמסרתי לכם כדי שיהיו לנו אמות מידה ונדע על מה אנחנו מדברים.

אורי פורת: שידור ציבורי – כן, תחרות שידור פרטי – בהחלט כן, אבל מי שמעונין בכן הזה חייב גם להיות מעוניין שהערוץ הציבורי או השידור הציבורי יעמוד על רגליים כלכליות איתנות.

אורי פורת: יש ציפיות, יש דרישות, גם לי יש הרבה ציפיות והרבה דרישות, בסך הכל, מה שצריך זה לעשות כל מאמץ אפשרי על מנת לחזק את השידור הציבורי, על מנת לקדם אותו ועל מנת לאפשר לו לעמוד בכבוד בתחרות מאוד קשה.

אורי פורת: יזמים פרטיים אינם חוסכים כסף ואינם חוסכים מאמץ כדי להתמודד עם השידור הציבורי.

אורי פורת: התחרות הזאת היא תחרות בריאה וצריך לעודד אותה, אבל קשה לבוא אלינו בטענות מכיוון שלא נותנים בידינו את הכלים ואת האמצעים כדי לנסות להתמודד בתנאי תחרות הוגנים, פחות או יותר שווים.

אורי פורת: תחרות שהיא אינה בתנאים שווים היא איננה תחרות.

לימור לבנת: מה זה תנאים שווים?

אורי פורת: אם אנחנו מדברים על טלוויזיה, טלוויזיה טובה היא פונקציה של כסף, הרבה כסף, תעשייה מאוד יקרה, זו פונקציה של כשרונות, מה שקרוי בשפת התקשורת: כוכבים.

אורי פורת: זו טלוויזיה טובה.

אורי פורת: יכול להיות לה הרבה כסף בלי כשרונות, היא לא תעשה עם הכסף שום דבר, יכולים להיות הרבה כשרונות בלי כסף, גם אז לא עשית שום דבר.

לימור לבנת: מה זאת אומרת לא נותנים לכם כלים ותנאים שוויוניים?

לימור לבנת: אתה מוכן להסביר ברמה המעשית, הפרטנית?

אלי גולדשמידט: אני מבקש לאפשר למנכ"ל את הדברים על פי תפיסתו, הוא יסיים, יוותרו שאלות או ביקורות, הן תוצגנה בצורה מסודרת.

אורי פורת: אני בטוח שיש הרבה שאלות, אני גם בטוח שיש לא מעט ביקורת, חלק מהביקורת אף מוצדקת, אני יכול להוסיף גם ביקורת משלי, חלק מהביקורת לא מוצדקת מפני שהיא בדרך כלל מבוססת על דברים שנמסרו בעיתונים, דברים לא מבוססים, אנחנו כאן כדי להשיב על שאלותיכם ונעשה זאת בחפץ לב.

אורי פורת: אנחנו ניתן לכם תמונה מלאה, אובייקטיבית עד כמה שאפשר.

אורי פורת: כדי להשלים את מה שהתחלתי, ההבדל בינינו לבין מדינות שאנחנו חברים אתם בחוק השידור האירופאי, כידוע ה-E.B.U, אנחנו נמצאים בתחתית הטבלה של גובה האגרה.

אורי פורת: בספר התקציב שמונח לפניכם, בעמוד 69, לשם דוגמה, אנחנו לעומת המקובל באירופה: דנמרק – מספר בתי האב שמשלמים אצלם אגרה הוא בערך פי שניים מאשר אצלנו - - -

לימור לבנת: איזה אחוז מתוך האוכלוסייה?

לימור לבנת: זה לא אומר לנו כלום, במספרים אנחנו מבינים רק שזה באופן יחסי.

ישראל כץ: יכול להיות שהמשפחות שם יותר קטנות ולכן יש שם יותר בתי אב.

אורי פורת: הנקודות העיקריות מצוינות בתקציב שמונח לפניכם, תוך בקשה שלנו לאשרו לאחר שהוא כבר אושר בכל המוסדות הרלוונטיים, לאחר שאושר בממשלה, וצלבו אותנו רבות עד שהגענו לכאן.

אורי פורת: תקציב 2000 הוא פועל יוצא של הכנסות רשות השידור שמבוססות בעיקר על צפי הכנסות כמו האגרה.

אורי פורת: ברשות השידור כ-60% מההכנסות הן כספי האגרה.

אורי פורת: התקציב שמונח לפניכם מסתכם ב-749.6 מיליון שקל, בהשוואה לשנה שעברה, התקציב היה 736 מיליון שקל.

אורי פורת: אנחנו מדברים על ירידה ריאלית של 2.5% בתקציב של השנה לעומת תקציב השנה הבאה, אני הייתי רוצה שהגידול בתקציב יהיה בסדר גודל אחר, הפיחות בתקציב לא מבשר לנו הרבה טובות בשנה הקרובה.

אורי פורת: זאת הפעם הראשונה שאנחנו מציגים תקציב שיש בו אלמנט של צמצום הוצאות.

אורי פורת: כאשר מדובר בצמצום הוצאות כמובן שמדובר קודם כל בצמצום בסעיף השכר, דבר שמעולם לא היה ברשות השידור, זאת הפעם הראשונה בתולדותיה שההנהלה מגישה לאישור הצעת תקציב של צמצום הוצאות בשכר, צמצום כוח אדם מובנה.

אבשלום וילן: אדוני המנכ"ל, קראנו בחוברת שאתם מצמצמים קרוב ל-190 עובדים, הכנתם תוכנית מעשית לזה או שזאת רק הצהרת כוונות?

אורי פורת: עד עכשיו גם לא הייתה הצהרת כוונות, כל ההנהלות עד היום תמיד התחייבו להתייעל ולהוציא ממעגל מקבלי השכר עובדים שאין להם מה לעשות שם, והרי האבטלה הסמויה ברשות השידור הפכה להיות מזמן אבטלה גלויה.

אורי פורת: שום דבר לא חדש וכל המחלות שם הן מחלות כרוניות שבעצם הרשות נולדה איתן, אבל זו הפעם הראשונה שההנהלה מנסה להתמודד עם הבעיה הזאת ברצינות והדרך היחידה להתמודד עם הבעיה הזאת ברצינות היא דרך התקציב.

אורי פורת: מעולם לא נעשה דבר כזה, היו הבטחות אבל הן אף פעם לא קוימו, וזאת גם הייתה הסיבה, שלפני שלוש שנים הממשלה החליטה להעניש את רשות השידור על כך שלא עמדה בהתחייבויות שלה, לא רק שהיא לא צמצמה את כוח האדם של הרשות כמו שהיא הבטיחה, היא הגדילה את כוח האדם, ולכן במקדם התייעלות שבכל רשות – על כל אגרה משלמים 2%, ברשות השידור משלמים 5%.

אורי פורת: כלומר, הוסיפו לנו עוד 3% מקדם התייעלות כדי שהרשות תתייעל, אם היא רוצה ואם היא לא רוצה.

שלום שמחון: דנו בהוצאת אנשים לפנסיה?

אורי פורת: בין השאר.

שלום שמחון: פנסיה תקציבית?

אורי פורת: בוודאי, חלק תקציבית, חלק פנסיה צוברת.

אורי פורת: יש פה עיוות חמור ביותר, אפשר להאשים בעיוות הזה את כל הממשלות שלא ניסו אפילו להתמודד עם הצורך לתקן אותו.

אורי פורת: מה עושים עכשיו?

אורי פורת: רוצים שרשות השידור תשלח הביתה עובדים ותיקים בסכומים שלא עומדים לרשותה בתקציב השוטף.

אורי פורת: מה המשמעות לכך?

אורי פורת: במקום להפיק, לשלם פיצויים לעובדים.

אורי פורת: אם אני אשלם פיצויים לעובדים, באיזה כסף אני אעשה הפקות?

אורי פורת: אף אחד לא חושב על זה, זה לא מעניין אף אחד, אבל דרישות יש מכל הכיוונים.

אורי פורת: אני רוצה להבהיר מפורשות, אני לא אחתום על מכתב פיטורין לעובד שצריך ללכת הביתה אחרי 30 שנות עבודה עם 2,500 או 3,000 שקל.

אורי פורת: אני לא אחתום על כך.

אורי פורת: איך להשיג את הפנסיה הראויה לאדם כזה, אתם צריכים לעזור לי לעזור לפתרון הבעיה.

אורי פורת: יש בעיה קשה ברשות השידור, כאשר היא קמה, אף אחד לא חשב שהוא יצטרך לצאת לפנסיה, הרשות הייתה צעירה, רעננה, רוב העובדים היו בתחילת דרכם, אף אחד לא חשב אז על פנסיה, יכול להיות שגם הפקידים באוצר היו צעירים יותר ולא ידעו מה זה פנסיה, היום זו בעיה שעומדת במלוא כובד משקלה כאשר אנחנו באים לדון על תקציב רשות השידור.

אורי פורת: אני אומר לכם, שהתקציב הזה, שלושת רבעי מיליארד שקל, זה נשמע מספר מדהים, אבל זה כלום.

לימור לבנת: זה מספר מדהים.

אורי פורת: ברשות השידור זה כלום לעומת רשויות שידור אחרות.

אורי פורת: אתם לא יכולים לתאר לכם כמה התעשייה הזאת יקרה.

ויצמן שירי: הבעיה ידועה והיא המספר האדיר של העובדים.

ויצמן שירי: התקציב הוא לא הבעיה, הבעיה היא עם המספר הגדול של העובדים שהוא בלי שום פרופורציה למה שבאמת צריך.

אורי פורת: דיברתי על הבעיה, שרשות השידור לא תוכל לעולם לפתור את הבעיה לבדה.

אבשלום וילן: אתה לא מגיש תוכנית, איך אתה רוצה עזרה?

אורי פורת: הבעיה הזאת לא נולדה היום, יש לנו תוכנית ואפילו תוכנית טובה כיצד לפתור את הבעיה הזאת.

סופה לנדבר: את זה אנחנו שומעים במשך כמה שנים.

אורי פורת: לפני ארבע שנים הוסכם בין רשות השידור לבין משרד האוצר לשכור את שירותיו של מומחה בעניין, מי שהיה פעם הממונה על השכר באוצר, שלום גרניט.

אורי פורת: שלום גרניט ישב אתנו, הוא ישב עם ועדי העובדים, ישב עם נציגי האוצר, והגענו לתוכנית שמקובלת על רשות השידור, איך להוציא מתוך כוח האדם ברשות השידור אלמנטים שאינם תורמים לשידור, בצורה מכובדת, מבלי לפגוע ביכולתה של רשות השידור לתפקד.

אורי פורת: כלומר, התוכנית איך לעשות את זה היא קיימת, התוכנית הזאת מקובלת על רשות השידור, יש לה רק חסרון אחד, היא איננה מקובלת על משרד האוצר וזה חבל מאוד.

ישראל כץ: אם אתה בא אלינו עם אתגר, אל תשים בפנינו את המפוטר עם 2,500 שקל, אלא שים לנו תוכנית שאומרת, אם אני מבצע את התוכנית הזאת, יש לי יצירה מקורית, יש מצבת עובדים טובה, עכשיו זה עולה כך וכך, אז אנחנו נצטרך להתמודד עם הדילמה.

אורי פורת: אם אני רוצה להעביר 30% מתקציב השכר לתקציב ההפקות כדי לחזק את כל התעשייה הזאת, אני צריך לפטר 200 עובדים.

אורי פורת: כל שקל שאני יכול להציל משכר מיותר, אני מתכוון להעביר אותו לתקציב הפקות ולא לשום מטרה אחרת, אבל את זה לא נוכל לעשות לבד, יש את משרד האוצר, אם אתם תעזרו לנו, תבוא עליכם הברכה, אני מבקש שתעזרו לנו בעניין הזה.

אורי פורת: ההכנסות שלנו מקורם בתשלומי אגרה לטלוויזיה – כ-60%, אגרת רשות השידור לרישוי רכב - 23% מההכנסות, 16% הכנסות מסך הפרסומות ברדיו, תשדירי השירות ותשדירי החסות.

אורי פורת: הירידה הריאלית בתקציב לשנת 2000 לא תאפשר לנו לעמוד באותה רמה של פעילות שהייתה לנו בשנה החולפת, ב-1999.

אורי פורת: כדי לעמוד ולשמור על אותה רמה של פעילות נצטרך עוד 22 מיליון שקל, שאין לנו אותו משום מקור הכנסה, כדי להשיג את הסכום הזה נצטרך להשיג אותו מתקציב השכר.

לימור לבנת: ההוצאות של עובדי מינהל ומשק עולות כאן מעבר לכל פרופורציה, הוצאות של עובדי הנהלה גם עולות מעבר לכל פרופורציה.

לימור לבנת: אם ב-1999: עובדי ההנהלה היה 2 מיליון שקל ועכשיו יש עליה של 3,714 מיליון שקל, ואם ב-1999 הוצאות מינהל וארגון המשק היה 2,993 מיליון שקלים ועכשיו זה 4,414 מיליון שקלים, זה בלי פרופורציה לשום דבר, מוציאים יותר על הנהלה, על מינהל ועל מוניות ולא על מה שצריך באמת להוציא, על הפקות ודברים מהסוג הזה.

אורי פורת: קשה לי לעמוד מול הלהט הזה של חברת הכנסת לבנת, אני יכול להבין את הכעס שלה.

לימור לבנת: אני לא מבינה על איזה כעס אתה מדבר, אין לי שום כעס, אני שואלת שאלות שאני מצפה לקבל עליהן תשובות.

לימור לבנת: אני מתנצלת שאני קוראת את החוברת.

אורי פורת: רבותיי חברי הכנסת, כבר אמרתי שברשות השידור יש יותר חולאים ממה שאתם חושבים, אבל הם לא נוצרו אתמול, הם לא נוצרו השנה והם גם לא נוצרו בשנה שעברה, הם קיימים ברשות השידור שנים רבות, ההנהלה הזאת מנסה לרפא מה שהיא יכולה לרפא, מנסה להשיג סיוע ממקורות אחרים באותם המקרים שבהם היא לא יכולה לרפא.

אורי פורת: יש בעיה קשה מאוד עם נושא השכר ברשות השידור שהוא פועל יוצא מהסכמי שכר, הסכמי עבודה, שביניהם ובין המציאות אין שום דמיון.

אורי פורת: מה ששייך לאבטלה הסמויה-גלויה כבר אמרתי.

אורי פורת: אל תבינו אותי לא נכון, אני לא אומר שהמצב ברשות השידור אידיאלי, הוא רחוק מאוד מזה, אני לא אומר שהתקציב הזה הוא תקציב מעולה, זה רחוק מאוד מכך, הייתי רוצה מצב אחר עם תקציב אחר, אבל זאת הפעם הראשונה בתולדות רשות השידור שיש בה הנהלה שמגישה לכם תקציב שיש בו יסודות של התחלת תוכנית הבראה.

אורי פורת: אני אומר לכם את זה במלוא האחריות, אף פעם לא הייתי שלם עם תקציב שהוגש על ידי הנהלת רשות השידור כמו הפעם, זאת התחלה.

אורי פורת: מי שחושב שאפשר לרפא ברגע את כל המחלות שהצטברו ברשות השידור או בעצם נולדו אתה, יסלח לי מאוד, אין לו מושג על מה הוא מדבר.

אורי פורת: אפשר לרפא את כל המחלות האלה בשכל טוב, בתהליך איטי, מדוד, מחושב, מבלי לעשות שגיאות ובוודאי מבלי לפגוע באנשים.

אורי פורת: השיטה של כיסוח במקרה הזה היא פשוט לא תעבוד, כל דבר שייעשה חייב להיעשות מתוך כוונה טובה, מתוך רצון טוב ושיתוף פעולה עם כל הנוגעים בדבר, כל השאר הם דיבורים.

אורי פורת: בעוונותיי הייתי מנכ"ל רשות השידור, תאמינו לי שאני יודע על מה אני מדבר.

אורי פורת: כל מה שאני מבקש מכם זה ביקורת פרודוקטיבית, אנחנו בהחלט מוכנים לשמוע ביקורת כזאת.

אורי פורת: יש דברים שהנהלת רשות השידור לא יכולה לתקן בעצמה, כמו למשל את חוק רשות השידור.

אורי פורת: חוק רשות השידור הוא חוק שאבד עליו הכלח, חוק שהיה בלתי רלוונטי כבר באותו יום שבו הוא נולד, הוא נחקק לפני 35 שנה כאשר עדיין לא הייתה טלוויזיה, אבל החוק כבר קיים.

אורי פורת: אנחנו יודעים מאז ועד היום שהחוק הזה לא מתאים לשום דבר, כל סעיף בחוק הזה הוא לא רלוונטי, החוק הזה הוא פשוט פיליטון לעומת המציאות.

אורי פורת: החוק לא משקף את המציאות, המציאות יצרה לעצמה חוק משלה ובסופו של דבר אין חוק, לעיתים קרובות אנחנו מגיעים למצב שאיש הישר העקום בעיניו יעשה.

אורי פורת: כאן זה תלוי דווקא בכם, בחברי בית המחוקקים, קחו את החוק הזה, תנערו ממנו את האבק, תכניסו בו את התיקונים הדרושים כדי שיהיה אפשר לעשות משהו באמת ולא רק לדבר.

אורי פורת: יש דברים שעל פי החוק אני לא יכול לעשות אותם, הוא כובל את הידיים והרגליים.

יוסף יצחק פריצקי: כמו מה למשל?

אורי פורת: כמו למשל מקורות ההכנסה של רשות השידור.

אורי פורת: למה בעידן ריבוי הערוצים אנחנו צריכים להתקיים רק ממה שיש לנו פה כמקורות הכנסה?

נחום לנגנטל: תוריד את האגרה וקח פרסומות.

אורי פורת: אבל לאפשרות הזאת יש גם מחיר, אני לא ממליץ לעשות את זה כי אם לממן את הערוץ הממלכתי בכספי פרסומת הרי אין הבדל בינו לבין הערוצים המסחריים.

נחום לנגנטל: אז מה אתה כן רוצה?

אורי פורת: יש מדיניות אחת קיצונית של ה-B.B.C, שבשום פנים ואופן לא נוכל לקבל פרסומת.

אבשלום וילן: בשידורי ספורט היית מוכן לקבל פרסומת?

אורי פורת: כן.

אורי פורת: אמרתי שיש דברים שהם פשרה בין המצוי לבין הרצוי.

אורי פורת: אני לא חושב שרצוי לבטל את האגרה, אפשר לכופף את הערוץ הציבורי לערוץ מסחרי, מה עשית?

אורי פורת: שום דבר לא עשית.

אורי פורת: לעומת זאת, בגלל התחרות הקשה, מפני שעם התקציב הזה אנחנו לא יכולים להתמודד מול מתחרים עתירי ממון שמשלמים עשרות מיליונים בשביל זכויות שידור, אנחנו מהכסף הציבורי לא יכולים לשלם סכומים כאלה, כאן צריך לאפשר לנו כללי משחק שווים, אם הם ממנים את הזיכיונות מכספי פרסומת, צריך לאפשר גם לנו לאפשר כספי פרסומת כמו למשל בספורט.

אורי פורת: מאיפה אני יכול לקחת 20-30 מיליון דולר בשביל לשדר משחק כדורגל?

אורי פורת: מתשדירי פרסומת.

אבי מוגרבי: למה אתה צריך בכלל לשדר משחקי כדורגל?

אורי פורת: יש נושאים שבהם אפשר וצריך לאשר לרשות השידור פרסומת כדי שהיא תוכל להתמודד עם הבעיות שלה.

אורי פורת: למשל, ערוץ 3, הערוץ שמשדר את הכנסת, למה שהוא ימומן מכספי האגרה?

אורי פורת: הערוץ הזה יכול בהחלט להיות ממומן מכספי פרסומת וזה יקל על רשות השידור במצבה הנוראי, כל זה בא על חשבון הפקה מקורית.

אורי פורת: אין ספק שהתוכניות מהכנסת הן תוכניות מרתקות ועתירות רייטינג, אבל זה עולה לנו הרבה כסף.

אורי פורת: למרות התקציב הקטן יותר השנה, אנחנו נמשיך לשדר שידורים מלאים גם בערוץ 3, בעברית ובשפות נוספות וזה מעבר להעברת השידורים הישירים מהכנסת.

אורי פורת: למרות התקציב המוקטן, בשנה הקרובה אנחנו ערוכים גם לשידורים בינלאומיים רחבי היקף, כמו אליפות אירופה בכדורגל והאולימפיאדה בסידני, שני אירועים בעלי עניין עולמי שנסקר אותם במלואם.

אורי פורת: על פי דרישת ועדת הכספים של רשות השידור, הוועד המנהל החליט על הקמת רשת דת ומסורת ב"קול ישראל", בתקציב 2000 שמונח לפניכם הוקצב סכום של 5 מיליון שקל למטרה הזאת.

צבי הנדל: איפה אפשר לראות זאת?

לימור לבנת: אתה יכול לראות את זה בעמוד 50 בספר התקציב של הרשות.

אורי פורת: רבותיי חברי הכנסת, כפי שכבר ציינתי, רשות השידור היא הגוף המבוקר ביותר במדינת ישראל, אין מי שלא מבקר אותה, חלק בצדק, חלק שלא בצדק, אבל לנו יש גופים ציבוריים פנימיים שלנו, הוועד המנהל, המליאה, ועדות המליאה, יש את ועדת החינוך של הכנסת שרואה את עצמה פטרונית של השידור הציבורי, יש את ועדת הכספים של הכנסת, הממשלה, האוצר, התקשורת, וגם מבקר המדינה מבקר את הרשות, כך שביקורת יש לנו מספיק, תאמינו לנו שאנחנו שבעים מביקורת, ביקורת שלכם תבוא עליהם הברכה.

מאיר פרוש: גם הציבור שלא רואה אתכם בדרך כלל גם מבקר.

שלום שמחון: אפשר לראות את מאזן הבוחן שלכם?

מוחמד ברכה: אולי תתייחס במילה או שתיים על עבודת הביקורת של מר ורדי, איך זה ישפיע על התקציב?

אורי פורת: הוא לא ישפיע.

מוחמד ברכה: כלומר, אתם לא מתכוונים ליישם שום דבר מתוך הדוח.

אורי פורת: רבותיי חברי ועדת הכספים, צריך לדאוג שלא לשפוך את המים המלוכלכים יחד עם התינוק, התינוק הוא השידור הציבורי.

אורי פורת: השידור הציבורי נמצא בתחרות קשה מאוד עם גורמי שידור פרטיים, צריך לחזק אותו והדרך לחזק אותו היא הדרך הכספית, בלי כסף אין שידור, בלי כסף אין הפקה מקורית, בלי כסף אולי לא צריך את רשות השידור.

אורי פורת: מי שהשידור הציבורי יקר לו, מי שחושב שרשות השידור היא נכס שאסור לוותר עליה, הוא צריך לעזור להנהלת רשות השידור לשפר את מקורות ההכנסה שלה כדי שהיא תוכל להתמודד עם התחרות הזאת.

אורי פורת: לכן אני בא אליכם בבקשה, תעזרו לשידור הציבורי לעמוד בתחרות בכבוד, אין תחליף לשידור הציבורי.

אורי פורת: לרוע המזל, השידור הזה לא בריא, אני לא מנסה לטייח שום דבר, דווקא מפני שהשידור הציבורי כל כך חשוב, דווקא משום כך צריך לעשות הכל כדי להבריא אותו.

אורי פורת: אנחנו יודעים איך לעשות את זה, אבל בלי סיוע שלכם זה לא ייעשה.

אורי פורת: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: אני מבקש מנציג האוצר לומר כמה מילים להשלמה.

אמיר לוי: עלו כאן כמה נקודות, אחת מהן הייתה לגבי כוח אדם, התוכנית שרשות השידור מציגה להפחתה של 200 עובדים נדונה אצל הממונה על השכר באוצר, עדיין אין תוכנית מאושרת, מה שלנו היה חשוב לוודא בתקציב, שרשות השידור לפחות משריינת את אותן עלויות פרישה כדי שהיה והרשות תצליח להפריש עובדים, שהנושא יהיה מכוסה תקציבית ולא יהיה מצב שהפעולה הזאת לא תהיה מתוקצבת, לצורך כך יש 16 מיליון שקל בתקציב.

לימור לבנת: איפה זה מופיע?

אמיר לוי: זה מופיע ברזרבות.

אמיר לוי: נקודה שנייה, לגבי תוכנית גרניט שדיבר עליה מנכ"ל רשות השידור, מוכרת לנו תוכנית כזאת, היא התחילה להידון במשרד האוצר, אחד הדברים שאמרנו לרשות כדי להתחיל לדון ולהתקדם זה בעצם לראות מה הנכונות של הרשות ומה היא מוכנה לתת.

אמיר לוי: העלות של התוכנית הזאת מוערכת ב-400 מיליון שקל וזה לא סכום קטן.

אמיר לוי: באנו לרשות ואמרנו להם, תראו לנו איזה פעולות אתם מוכנים לעשות ואיזה תקציב אתם מוכנים לשריין בשביל ליישם את התוכנית הזאת או לפחות את חלקה?

אמיר לוי: אבל הרשות מבקשת את כל התמיכה מצד משרד האוצר.

אמיר לוי: זה מאוד נוח, אבל אני חושב שעד היום לא ראינו צעד ממשי מצד הרשות להתקדם בכיוון תוכנית גרניט.

אמיר לוי: נקודה שלישית קשורה למימון רשות השידור.

אמיר לוי: האגרה בשנת 1999 הייתה 533 שקלים, השנה היא יורדת ל-525 שקלים לאחר שהוחל עליה מקדמים כמו שחלו על מקדמי תקציב המדינה, בניכוי מקדם התייעלות של 3%.

אמיר לוי: נושא של שילוב פרסומות בתמורה להורדת אגרה, זה רעיון שרץ באוויר, אפשר לבחון אותו, הצענו לרשות לבחון אותו, אני עוד לא יודע מה עמדת הממשלה בעניין אבל זה רעיון בהחלט חיובי, זה נושא שצריך לבדוק אותו יחד עם אפשרויות נוספות אבל כרגע מחכים לדוח ורדי, יכול להיות שהוא יתייחס גם לנושא הזה, בשיחות שקיימנו אתו התייחסנו גם לנושא הזה.

אמיר לוי: זה לא נושא שכרגע הוא בר מימוש, זה נושא שהוא בהחלט שווה בחינה.

לימור לבנת: לא יכול להיות שמנהל הרדיו לא יהיה נוכח בדיון היום, לי למשל יש הרבה שאלות למנהל הרדיו.

אלי גולדשמידט: אני לא יודע מדוע לא נמצא כאן מנהל הרדיו, מייד נבדוק זאת.

דורון צברי: בפתח הדברים אני אומר, שאני בעד שידור ציבורי, אני חושב שהוא חשוב, הוא אלטרנטיבה לשידור מסחרי, אנחנו רואים וגם שומעים מה קורה לשידור מסחרי.

דורון צברי: חלק גדול מחוק רשות השידור הוא טוב, מי שחוקק את החוק הזה ידע על מה הוא מדבר.

דורון צברי: מה שקורה בפועל, מי שמממש את החוק במקרים רבים עושה צחוק מהחוק.

דורון צברי: הסעיף השני של חוק רשות השידור מדבר על שיקוף הוואי החיים בישראל, לעודד ולקדם את היצירה המקורית בעברית.

דורון צברי: כל הדברים האלה כתובים בחוק כמטרת רשות השידור.

דורון צברי: אני רוצה להדגים לכם כאן מה אומר החוק ומה קורה בפועל.

דורון צברי: אני מדבר על סרטים דוקומנטריים.

דורון צברי: בתפיסה שלי, לשקף את המציאות זה אומר להציג סרטים דוקומנטריים המציגים צדדים שונים של החברה.

דורון צברי: בספר התקציב, עמוד 18, מחלקת תעודה, אנחנו רואים שפוליטיקה יש 40 תוכניות.

דורון צברי: פוליטיקה זה דוקומנטרי?

דורון צברי: אצל מני 40 תוכניות, זו תוכנית דוקומנטרית?

דורון צברי: סרט תעודה – 10 סרטים.

דורון צברי: בשנת 1999, סך סרטי התעודה ששודרו היו 18 שעות בעברית, 17 שעות אתם הפקתם ורק סרט אחד קניתם ב-70 אלף שקל.

דורון צברי: 300 סרטים עושים בשנה ואתם קניתם סרט אחד.

דורון צברי: השידור הציבורי איבד את הדרך, קנה סרט אחד בלבד.

אלי גולדשמידט: דורון, אני מבקש לדבר עקרונית ולא להתייחס לשמות כאלה ואחרים.

ישראל כץ: מול פישמן כאדם פרטי כבר הפגנתם, כאן, מול השידור הציבורי תשמיע את מה שיש לך.

דורון צברי: הצגנו בפניכם את הדוח שלנו, אני מסתכל על השידור הציבורי במדינות אחרות, דיברת על דנמרק, בדנמרק יש 447 שעות דוקומנטריות בשנה, שמונה תוכניות בשבוע.

דורון צברי: אנחנו חושבים שהשידור הציבורי הוא חשוב.

דורון צברי: ישבה ועדת צוקרמן ודנה בשידור הציבורי.

דורון צברי: היום אנחנו מחכים לדוח ורדי כמו כולם, אבל אני אומר לכם חברי הכנסת, תקציב הוא מדיניות, כאשר הנהלת רשות השידור מבקשת מכם לאשר את התקציב הנוכחי, אני לא מאמין להם כשהם אומרים שהם ישנו את התוכניות.

דורון צברי: אנחנו מבקשים שלא לאשר את תקציב רשות השידור עד שיתקבל דוח ורדי ויתקבלו החלטות לגבי רשות השידור.

דורון צברי: אנחנו חושבים שהבעיה המרכזית של רשות השידור היא ניהול, יש שם אובדן דרך של מנהלים.

דורון צברי: רשות השידור לא צריכה להתחרות בערוץ 2, רשות השידור צריכה להציע אלטרנטיבה.

דורון צברי: הבעיה היא מהות, הבעיה היא תרבות, תכנים, זאת הבעיה שלנו, וכשערוץ 1 מתחרה עם הערוץ השני דרך כלבוטק, הוא מחמיץ.

דורון צברי: אני חושב שהבעיה של רשות השידור היא אובדן דרך של ניהול ופוליטיקאים שלא מתמודדים עם הבעיה הזאת.

דורון צברי: אתם רואים את המצב, אתם קוראים עיתונאים ובכל זאת אתם רוצים לאשר להם את התקציב, הכל בסדר?

סופה לנדבר: מי אמר שאנחנו רוצים לאשר את התקציב?

ישראל מידד: על מנת לתמצת את דבריי, העלנו על הכתב את הנקודות העיקריות והנחנו אותן בפני חברי הוועדה.

ישראל מידד: ראשית, אני רוצה להדגיש, בכל פעם אנחנו חוזרים על נקודות מרכזיות שהוועדה מפנה את תשומת לב רשות השידור על מנת לתקן בשנה הבאה והדבר לא בא לביצוע.

ישראל מידד: בתחום הכספי, יש בעיה ניהולית ארגונית.

ישראל מידד: היועצת הכלכלית של הוועדה בתזכירה היא מפנה את תשומת לבכם לדוח מבקרת הפנים של רשות השידור.

ישראל מידד: צירפתי כמה עמודים בעניין בזבוז כסף ומשאבים אדירים.

ישראל מידד: לסיכום, דרוש שינוי בשיטת הניהול והדיווח הכספי ברשות השידור.

ישראל מידד: לוועדת הכספים של רשות השידור תמיד יש בעיה להגיע לחקר האמת.

ישראל מידד: בנוסף לדוח ורדי, אני חושב שגם מבקר המדינה צריך לבקר את רשות השידור ולבדוק כיצד הרשות מנהלת את תקציבה.

ישראל מידד: לפני כשלוש שנים, בשנת 1997, על פי המלצתי, הוועדה אימצה החלטה לבדוק את ביצוע התקציב באופן תקופתי.

ישראל מידד: רק דיון אחד התקיים וחבל מאוד שאתם מסירים מעליכם את התפקיד של פיקוח ובקרה על רשות השידור, הראייה לכך, נפגשים לאחר שנה והכל חוזר על עצמו.

ישראל מידד: הרשות רוצה לבצע התייעלות על ידי פיטורין ותשלומי פיצויים אך ללא ליווי של הוועדה הזאת ניתקל באותן בעיות גם בשנה הבאה.

ישראל מידד: אנחנו מציעים להוריד את שיעור האגרה ב-25 שקלים, הדבר בהחלט אפשרי.

ישראל מידד: יש לחייב את הרשות לתקן את שיטת השכר הקיימת אשר בראש ובראשונה פוגעת בעובדים ובתנאי הפנסיה שלה וכן פוגעת בצורה חמורה בתפקוד ובתפוקה של רשות השידור.

ויצמן שירי: מר אורי פורת, אני מקווה שלא תקבל את הביקורת שלי באופן אישי, אני חושב שאתה קיבלת מפעל חולה במחלה סופנית.

ויצמן שירי: אם הדברים ימשיכו להתנהל כמו שהם ולא תהייה התייחסות לדבריי, אני אצביע נגד התקציב, אני לא יכול להצביע בעד התקציב כאשר אין אולפנים בבאר שבע.

ויצמן שירי: בעשר השנים האחרונות אתם משלמים 10 מיליון שקל עבור שכירות, האולפנים הללו הם בנין נטוש, זאת שערורייה שאין כדוגמתה.

ויצמן שירי: אם משלמים 10 מיליון שקל על שכירות, עשרות אלפי שקלים ארנונה, ובכל זאת המבנה נטוש – זאת שערורייה.

ויצמן שירי: ברשות השידור יש 1,800 עובדים, בנגב יש בקושי כתב אחד.

ויצמן שירי: בשבוע שעבר ירד שלג בנגב, פעם ראשונה לאחר 25 שנה ואתם מראים את השלג שיורד בגן סאקר.

ויצמן שירי: לא הייתה לכם ניידת שידור בנגב.

יאיר שטרן: היו לנו צילומים של השלג בבאר שבע.

ויצמן שירי: ערוץ 2 הראה את הצילומים כבר באותו בוקר, מתי הערוץ הראשון הראה זאת?

יאיר שטרן: אל תגיד שלא הראנו, הראנו אבל לא בשידור חי.

ויצמן שירי: אתה הראתה את הצילומים בזמן אמיתי?

יאיר שטרן: אני לא אומר בזמן אמיתי אבל הראנו את הצילומים באותו יום, בערב או אחר הצהרים.

ויצמן שירי: באותו יום הייתה דליפה ברמת חובב, יומיים לאחר מכן הייתה תאונה בכביש באר-שבע דימונה, אז שיפסיקו לספר לנו סיפורים, מתוך 1,800 עובדים ברשות השידור יש עובד אחד על 60% משטח מדינת ישראל.

ויצמן שירי: רשות השידור גובה אגרה מאזור הנגב כמעט 40 מיליון שקל אך את הנגב היא לא מסקרת.

ויצמן שירי: זה מראה על היחס.

ויצמן שירי: אם רשות השידור הייתה עסק פרטי ולא עסק ציבורי, כל השערוריות הללו לא היו מתרחשות.

ויצמן שירי: אורי ידידי היקר, תסביר לי בבקשה, למה כשאני צריך להופיע בתוכנית בוקר של רשות השידור אני צריך להתעורר בשעה חמש בבוקר?

ויצמן שירי: למה יש אולפן בתל-אביב, למה יש אולפן בחיפה ואין אולפן בנגב?

ויצמן שירי: ראשית, אני רוצה התחייבות לאולפן בנגב.

ויצמן שירי: בקדנציה הקודמת פיני בדש היה הנציג של הנגב שהעלה את העניין הזה והתחייבתם להקים שם אולפן אך אין שם אולפן.

ויצמן שירי: ברגע שיהיה אולפן בנגב אני אוכל להתייחס לתקציב.

ויצמן שירי: תפקיד מחלקת החדשות הוא לשדר בזמן אמיתי ולא לשים ניידת בבית מלון פעם בחצי שנה עם עלות כל כך יקרה.

ויצמן שירי: ככה לא עושים תוכנית הבראה.

ויצמן שירי: אזור הנגב רצוף אסונות ובכל זאת אין לכם ניידת שידור, אין לכם כתבים לסקר את האזור.

ויצמן שירי: בבאר שבע יש את החברות הכי מתקדמות בעולם בתחום ההיי-טק, יש את אוניברסיטת בן-גוריון, את רמת חובב, בית חולים, 35% מהעולים החדשים נמצאים בבאר-שבע, 65 אלף עולים חדשים בבאר שבע, הבעיות קשות מאוד אבל לא נוח להתמודד עם הבעיות.

ויצמן שירי: אני אומר כן לתוכנית הבראה, אבל כאשר מתכוונים לפטר 200 עובדים, שלא יקרה מה שקרה בהסתדרות, שפיטרו את מגישת התה והביאו במקומה קרובי משפחה ושילמו להם משכורות של 20 אלף שקל.

ויצמן שירי: לא אוכל להצביע בעד התקציב מבלי לקבל תשובות הולמות.

ויצמן שירי: יש לי ביקורת רבה על העניין.

ויצמן שירי: אתה אומר: אני רוצה שהאוצר יכניס את היד לכיס כדי לדאוג לתוכנית ההבראה.

ויצמן שירי: אני רוצה לומר לך, לפני שבוע הייתי באולפנים שלכם, אתם יושבים על שטח האדמה היקר ביותר במדינת ישראל ואין לכך שום סיבה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני המנכ"ל, תעזוב רייטינג, אני חושב שרשות השידור הממלכתית בישראל לא צריכה להתחשב בשיקולי רייטינג, בשביל זה יש את ערוץ 2, יש את הכבלים, יש את הלווין, אתם מקבלים תקציב מהמדינה כדי להביא תוכני איכות.

יוסף יצחק פריצקי: עם יד על הלב תאמר לי, האם אתם מביאים תוכניות איכות?

יוסף יצחק פריצקי: אתם לא מביאים תוכניות איכות, ולא אכפת לי אם בתוכנית הזאת יצפו עשרה איש, 50 איש, 100 איש או אלף איש, אני מצפה מרשות השידור הממלכתית של מדינת ישראל שתביא תוכניות איכותיות.

יוסף יצחק פריצקי: עם כל האהבה שיש לי למני פאר, הוא ידיד אישי שלי, אבל התוכנית שלו לא צריכה להיות אצלכם, מה פתאום צריכה להיות אצלכם תוכנית כזאת?

יוסף יצחק פריצקי: אני גם לא מבין למה צריכה להיות אצלכם תוכנית כמו "שישי בטברנה", אתה מוכרח להחליט לאן אתה הולך.

יוסף יצחק פריצקי: התקציב הזה הוא ירושה של שנים, אתה ממשיך את הקו לאורך שנים ואף אחד מכם לא עוצר את זה.

יוסף יצחק פריצקי: מותר לומר, ראשית, רשות השידור עושה קודם כל חדשות.

יוסף יצחק פריצקי: נדון בזה, יכול להיות שזה המקום.

יוסף יצחק פריצקי: רשות השידור מעודדת את היצירה הישראלית, נהדר, ישמעו אותה 20 איש, אבל ליוצרים שיושבים כאן תהיה במה.

יוסף יצחק פריצקי: יש לכם בעיה שאתם מסתכלים על המתחרים שלכם שנמצאים באותה ברנז'ה.

יוסף יצחק פריצקי: צאו מזה, אתם לא מתחרים ברייטינג, אני לא חושב שאתם צריכים להתחרות בזה, אני חושב שאתם צריכים לעשות כתבות תחקיר, תוכניות איכות ותוכניות מוזיקליות, להביא בלט, לסקר את הנגב, להביא גם תוכניות דתיות, בקיצור להביא איכות.

מאיר פרוש: ממתי דתיות זה איכות?

יוסף יצחק פריצקי: יש גם כאלה.

יוסף יצחק פריצקי: התקציב הזה הוא טלאי על טלאי.

יוסף יצחק פריצקי: יש לך איקס עובדים שאתה מוכרח לעשות אתם משהו.

יוסף יצחק פריצקי: אין פה מדיניות, אין כאן קביעה של רשות גדולה מאוד, חשובה.

יוסף יצחק פריצקי: תחליטו מה אתם רוצים לעשות, כאשר מנכ"ל רשות השידור יחליט מה הוא רוצה לעשות, נדע כמה עובדים צריכים להישאר ברשות, נדע על איזה תוכניות מדברים, אבל לתקציב הזה אין שום משמעות.

אלי גולדשמידט: אני מקדם בברכה את אמנון נדב, מנהל הרדיו, הייתה כנראה תקלה שלא הודיעו לך על קיום הישיבה.

אלי גולדשמידט: חברי הוועדה, אני מציע שתתייחסו גם לרדיו, אנחנו דנים גם בערוץ השידור ולא רק בטלוויזיה.

צבי הנדל: אני לא מאושר מהעניין של גביית אגרה מהאוכלוסייה, זה מס לא צודק ולא שוויוני, היינו צריכים להוביל מהלך איך להוריד את המס הזה לאפס.

צבי הנדל: אני מודה על שידור "יומן מורשת" - - -

משה גפני: בינתיים "יומן מורשת" סגור.

צבי הנדל: באמת?

צבי הנדל: לא שמעתי על כך.

צבי הנדל: אם "יומן מורשת" סגור, זה גרוע מאוד.

צבי הנדל: מתי זה יתחיל לפעול?

צבי הנדל: לנושא העובדים, רציתי לשאול שאלה, האם חיים יבין מביא תוספת של רייטינג?

צבי הנדל: אני מרגיש בעניין הזה מרחף, לא עשיתי סקרים, אני מקווה שאתם עשיתם, להערכתי, זה כבר מזמן לא רלוונטי.

צבי הנדל: אני מציע לעשות ארגון מחדש ברשות השידור ולעשות סדר.

צבי הנדל: אני חושב שהעמותה שעבדה הכי חזק למען בחירתו של אהוד ברק הייתה רשות השידור.

צבי הנדל: צריך לעשות כל מאמץ שהאיזונים יישמרו כמו שמצהירים עליהם.

לימור לבנת: אני רוצה לפתוח ולומר, אני מהתומכים הגדולים בקיומו של שידור ציבורי בדיוק באותו להט שבו אני תומכת בערוץ מסחרי נוסף.

לימור לבנת: לדעתי הדברים האלה משתלבים אחד עם השני מפני שכשם שצריך תחרות בערוצים מסחריים, כך בוודאי ובוודאי צריך שיהיה שידור ציבורי שמטרותיו שונות מהמטרות של השידור המסחרי, הוא צריך לעסוק בנושאים של תרבות בכלל ותרבות ישראלית בפרט.

לימור לבנת: השאלה היא, האם רשות השידור במתכונתה הנוכחית ממלאת את התפקיד הזה של שידור ציבורי, והאם הדגש שמושם על קניית תוכניות זרות, דווקא על שידורי ספורט, האם הדגש הזה הוא הדגש הנכון או שצריך היה להפנות את המשאבים של הרשות, שהם לא קטנים, לדברים אחרים?

לימור לבנת: שמעתי את דבריו של מנכ"ל רשות השידור, מר אורי פורת, התקציב של רשות השידור הוא לא תקציב מסכן, תקציב של שלושת רבעי מיליארד שקל, מתוכו בערך 250 מיליון שקל הולכים לרדיו, ועוד חצי מיליארד שקל לטלוויזיה.

לימור לבנת: בהשוואה לתקציב של זכייני ערוץ 2, שמשדרים יותר שעות מאשר הטלוויזיה של ערוץ 1, זה בהחלט לא תקציב מסכן בשום קנה מידה.

שלום שמחון: כמה זה שם, מיליארד שקל?

לימור לבנת: קצת פחות ממיליארד שקל, בערך 900 מיליון שקל, משדרים יותר שעות ונשארים להם רווחים.

לימור לבנת: לקחתי לדוגמה כמה מספרים שנמצאים בתוך הצעת התקציב של רשות השידור ואני רוצה לעדכן את חבריי בכמה דברים, משום מה, הוצאות ההנהלה, העובדים, מינהל, משק, עלו בערך ב-6 מיליון שקלים בתקציב 2000 על פני תקציב 1999.

לימור לבנת: זה נמצא בכל הסעיפים, גם של הטלוויזיה, גם של מינהל כספים וגבייה, גם של הרדיו, גם של ההנהלה, בערך 5 מיליון שקלים תוספת רק על הנושא הזה.

לימור לבנת: המוניות – אני לא יודעת אם זה קשור לעמותת נהגי המוניות או לא – בשנה שעברה, ב-1999 עלו מיליון ושש מאות אלף שקל והשנה מיליון שמונה מאות אלף שקל.

לימור לבנת: תקציב הובלה וסבלות היה 3.5 מליון שקלים והיום הוא כמעט 5 מיליון שקל, זה מעבר לכל אינפלציה, לכל הפקה, לכל תוספת שנעשית.

לימור לבנת: יש גם הפחתות, גם על זה צריך לדעת, בתוכניות בעברית יש הפחתה של 5 מיליון שקל.

לימור לבנת: מה עושים?

לימור לבנת: מעלים בהוצאות מינהל, אנשי הנהלה, עובדי הנהלה, מעלים בהוצאות הובלה, סבלות, מוניות, שעות נוספות וכו', ומורידים בתוכניות בעברית 5 מליון שקלים.

לימור לבנת: כאשר מפחיתים 5 מיליון שקלים בתוכניות בעברית ומוסיפים לכדורגל, בעיניי זה מדהים, אני לא יכולה להבין את העניין הזה בכלל.

לימור לבנת: אני יודעת שהגברים כאן

לימור לבנת: בוועדה מאוד אוהבים כדורגל ואולימפיאדה, אני לא נגד זה, אני בעד, אבל השינוי בתקציב משני מיליון שמונה מאות אלף שקל שהיה ב-1999, בסעיף התקציב זה מופיע: אירועי ספורט מיוחדים, השנה זה 7,861 מיליון שקל, חמישה מיליון יותר שקלים יותר על אירועי ספורט.

לימור לבנת: אני בעד אירועי ספורט מיוחדים, אבל האם רשות השידור היא זו שצריכה להתכתש עם הכבלים והלווין על קניית אירועי הספורט בשעה שהיא מפחיתה ולא מקיימת מספיק רכש מקורי של הפקה מקורית.

לימור לבנת: אני לא חושבת שהבעיות ברשות השידור התחילו אתמול בבוקר וגם לא יגמרו מחר בבוקר, ובכל זאת, אי אפשר להימנע מלומר כאן, שחלוקת המשאבים הגדולים מאוד שישנם - רק ממבט חטוף בתקציב שאינו מפורט, אפשר לראות, שהתקציב בצורתו הנוכחית לא מפנה את המשאבים ולא קובע סדרי עדיפויות נכונים כפי שרוב חברי הוועדה היו רוצים לראותם מבחינת ההשקעה, בסרטים דוקומנטריים, בתרבות ישראלית, בנושאים האלה שהם לדעתי המנדט היחיד של רשות השידור, אין לה מנדט אחר.

לימור לבנת: סרטים מיובאים וקנויים וספורט זה בסדר בתור תוספת.

לימור לבנת: אני רואה שמנהל הרדיו הגיע, אני רוצה לשאול שאלה אחרונה הנוגעת ל"יומן מורשת", אני חושבת שלא נכון להשאיר את השאלה הזאת לחברי הכנסת הדתיים, אני רוצה להבין, מדוע "יומן מורשת" לא יכול היום לטפל בנושאים השנויים במחלוקת בציבור הישראלי, בנושאים פוליטיים.

לימור לבנת: ישבתי בישיבת ועדת החינוך, שכינס אותה חבר הכנסת זבולון אורלב, בעניין "יומן מורשת", על פי בקשתנו, ונאמר שם בצורה הברורה ביותר על ידי איתן אלמוג, שהוא נתן לעובדים הוראה - שלפי דבריו היא באה ממך, אורי פורת - שלא יראיינו יותר אנשים פוליטיים.

אורי פורת: נאמר בוועדת החינוך דבר שהוא איננו אמת.

לימור לבנת: אני מציעה לך לקחת את הפרוטוקול של הוועדה ולקרוא מה נאמר שם.

מאיר פרוש: תן הוראה עכשיו.

ויצמן שירי: אם הוא אומר שהדברים אינם אמת, הוא לא צריך להתייחס לדבר שאינו אמת.

לימור לבנת: סליחה, אמר את הדברים מנהל הרדיו בוועדת החינוך.

לימור לבנת: הייתי מבקשת לקבל בעניין הזה את תשובתך, ואני אשמח לשלוח לך את הפרוטוקול של ועדת החינוך שבו נאמרו הדברים הברורים ביותר על ידי איתן אלמוג.

נחום לנגנטל: כולם יודעים שיש בעיה גדולה מאוד ברשות השידור, אני רוצה ערוץ שידור ציבורי, ולמרות שאני חבר קואליציה, אני לא אצביע בעד התקציב שאתם מביאים בפנינו.

נחום לנגנטל: אני לא מבין את סמיכות העניינים, אם אתם בסופו של דבר עומדים ליישם דוח שאמור להגיע אליכם, איזה היגיון יהיה שהוועדה תיתן לכם אישור לשנה שלמה לעשות מה שאתם רוצים ורק ב-2001 תתחילו לחשוב מה באמת לעשות.

נחום לנגנטל: אני אציע לחברי לאשר לכם רק את אגרת השידור, ולגבי התקציב, אני מציע לאשר לכם תקציב רבעוני.

שלום שמחון: מקובל עליכם שנאשר היום רק את האגרה?

סופה לנדבר: אני מתנגדת.

ויצמן שירי: אני לא חושב שאפשר לעשות הפרדה, צריך לשאול את היועצת המשפטית לוועדה.

נחום לנגנטל: אני אומר, לאשר רק את הגבייה, כלומר, רק את ההכנסה המוצעת, ולגבי התקציב, לאשר תקציב רבעוני, שיבואו לכאן כל שלושה חודשים.

נחום לנגנטל: מבחינתי, לא בא בחשבון לאשר לכם תקציב שנתי.

נחום לנגנטל: לאשר לכם תקציב שנתי זה אומר שתמשיכו לנהוג בשנת 2000 בדיוק כמו ב-1999, ובמקום להוציא 190 עובדים אולי תצליחו להוציא 60 עובדים.

נחום לנגנטל: ציפיתי שתבואו לישיבה היום ותאמרו, אנחנו רוצים להנהיג רפורמה מסוימת, אנחנו עושים שינויים על מנת לעודד את היצירה המקורית הישראלית.

נחום לנגנטל: אתם הולכים להשקיע כספים שמנים למען הספורט, אבל אין כספים ליצירה מקורית.

נחום לנגנטל: לגבי החלוקה שעשיתם במחלקה הדוקומנטרית, יש תוכניות בידור, יש תוכניות דוקומנטריות, אני לא רואה הבדל בין התוכניות, אתם עובדים עלינו?

נחום לנגנטל: אני אומר, במקום ספורט תביאו אלטרנטיבה אחרת, עדיין לא מאוחר.

נחום לנגנטל: לא יכול להיות מצב שאתם תבקשו מאתנו לעזור לכם לשנות את החוק – אם בכלל צריך לשנות את החוק – ובכסף הזה שיווצר תציעו הבראה.

נחום לנגנטל: האמת היא, שרשות השידור לא רוצה תוכנית הבראה, היא לא אומרת לנו מה היא רוצה שנראה במסך, דפדפתי עשר פעמים בחוברת הזאת על מנת לראות אם מופיע משהו חדש שעונה על התחלואים שלנו, אבל אין.

נחום לנגנטל: על פי התוכנית שלך, מוקצים 4 מיליון שקלים לרשות שידור דתית.

נחום לנגנטל: ראשית, אני מאוד מברך אתכם על כך, זו הרפורמה היחידה שאני רואה שאתם מציינים אותה על גבי החוברת, אגב, בהיקפים צנועים, אבל גם טוב.

נחום לנגנטל: לגבי "יומן מורשת" זה "טובל וחצי שרץ בידו", לא יכול להיות שתאמרו דברים שלא נאמרים אפילו במדינות הדיקטטוריות, את מי אפשר לראיין ואת מי לא, זה לא יכול להיות, אני מציע, תסירו את חרפתכם.

נחום לנגנטל: אתם צריכים להיות המעודדים הכי גדולים לתוכניות דתיות על מנת שהציבור לא ירצה לקבל שירותים פירטיים דתיים, אתם האלטרנטיבה האמיתית הזמינה הקיימת, מה אתם אומרים לאותו ציבור דתי?

נחום לנגנטל: מי שרוצה לשמוע רשת דתית בנושאים פוליטיים צריך לעבור ולשמוע זאת בערוצים פירטיים, לא חוקיים.

נחום לנגנטל: אדוני המנכ"ל, אני מציע שתשנו את החלטתכם, ואם הדברים נאמרו בוועדת החינוך, אני מבקש לתקן זאת, עדיין לא מאוחר.

נחום לנגנטל: אני רוצה להבהיר, אני לא אצביע בעד התקציב כפי שהוא, אני אציע לאשר תקציב רבעוני.

נחום לנגנטל: לגבי האגרה, אני מציע לאשר אותה.

ישראל כץ: אני מברך את נציגי רשות השידור שהגיעו לוועדה.

ישראל כץ: בהמשך לדברים שנאמרו כאן קודם, אני רוצה להדגיש, שהדברים בצד הביקורתי הם לא לגופם של אנשים אלא לגופו של המוסד, גוף שקיים שנים רבות והגיע למצב שהוא בעייתי ואולי אפילו על פרשת דרכים.

ישראל כץ: אני לא חושב שתפקיד חברי הכנסת לחכות לדוח כזה או אחר, דוח ורדי, הוא לא קשור אלינו, הרי לא נדון במסקנות שלו, לכן אנחנו צריכים להתייחס למציאות ולמה שמבקשים מאתנו.

ישראל כץ: ראשית, הדיון עצמו הוא דיון מלכודת, במה אנחנו דנים?

ישראל כץ: בסופו של דבר נדון ב-190 עובדים שצריך לפטר, שאנחנו נצטרך לסחוב על מצפוננו את פיטורי העובדים, שאפילו לא מגובים תקציבית.

ישראל כץ: כאשר אני עושה השוואה עם הערוצים המסחריים, אני יכול רק לשבח את יושב ראש הוועדה, שבזמן הדיון על הערוץ השלישי של הטלוויזיה ראינו כאן אנשים מכל קצווי הקשת התרבותית, היוצרת, ורוב הדיונים התמקדו בתכנים.

ישראל כץ: שם, כל הנושא כביכול מסחרי ולמרות זאת 70% מתמקד בתכנים, וכאן, עם כל הכבוד לפורום היוצרים, הדברים שאמרתם בדיון ההוא היו הרבה יותר משכנעים, יותר עקביים.

ישראל כץ: אתם הפגנתם מול מר פישמן, הוא אדם פרטי, אבל אפילו פעם אחת לא הפגנתם מול רשות השידור.

אבי מוגרבי: אתה צודק.

ישראל כץ: אתם עושים חלוקה כזאת, שמול הערוצים המסחריים אנחנו כאילו בעלי הבית, דנים על כסף, אנחנו צריכים לדון על התכנים, זה החלק שאנחנו צריכים לקחת לטובת הציבור.

ישראל כץ: לעומת זאת, רשות השידור היא כאילו חלק מאתנו, היא הממסד, היא גוף שאנחנו צריכים לאשר לו תקציב, יש לה זכויות היסטוריות.

ישראל כץ: אבל השאלה, מה קורה עם אותם אנשים, על פי הפרסומים, אנשים שמקבלים משכורת מבלי לעבוד, זה מבייש אותם, זה לא לכבודם, ודאי שזה יבייש אותנו אם נאשר תקציב שמיועד לעובדים שלא עובדים.

ישראל כץ: זה על פי דוחות שידועים לנו.

ישראל כץ: אני חושב שההתייחסות שלנו צריכה להיות השורה התחתונה שאומרת, איך אנחנו רוצים לראות את השידור הציבורי במדינת ישראל.

ישראל כץ: אם הדיון יימשך בדינמיקה הזאת, אנחנו לא נדון בתכנים האמיתיים, חבר הכנסת שירי ויצמן נאחז בעניין הכואב לו ביותר, שאין אולפן בנגב, חברת הכנסת לנדבר תדבר על כך שאין שידורים ברוסית, חבר הכנסת אמנון כהן ידבר על כך שאין שידורים בבוכרית, כולם צודקים, אבל לגבי הגוף כולו, אנחנו עלולים להיקלע לדיון טכני בלבד, כולם יודעים שהרשות זקוקה לשינויים דרסטיים.

ישראל כץ: אני שואל את מנכ"ל רשות השידור, מר אורי פורת, איך הנהגת רשות השידור רוצה לראות את רשות השידור מתמודדת היום עם משימות שצריכות להיעשות?

ישראל כץ: כמה כסף זה עולה, כרגע זה לא רלוונטי, קודם צריכה להיות תוכנית כתובה ורק אז דנים בצמצום עובדים או לא.

ישראל כץ: לגבי הרדיו, אני יכול לשבח את שידורי היומן, שהם בהחלט משקפים רמה אובייקטיבית.

ישראל כץ: בחלק של מעצבי דעת הקהל, אני לא בודק מה דליה יאירי עושה בבית - - -

אלי גולדשמידט: זה הכרחי להזכיר שמות?

ישראל כץ: בוודאי.

אלי גולדשמידט: יש כאן בעיה אחת, אתה מציין שמות של אנשים שלא נמצאים ולא יכולים להשיב.

ישראל כץ: אז תזמין אותם.

אלי גולדשמידט: אני לא יכול לצנזר את דבריך, אבל תשקול את בקשתי.

ישראל כץ: אני אמשיך באותו קו, אני חושב שהוא נכון.

ישראל כץ: אני לא בא לתקוף אף עובד מה הוא עושה בביתו, לא נכנס לחייו הפרטיים, אם עובד רשות השידור מקבל זמן ציבורי ממדינת ישראל לנהל תוכנית, זה עניין ציבורי.

ישראל כץ: ציבור רחב במדינת ישראל מרגיש שהוא לא מיוצג ולא בא לידי ביטוי בשידור הציבורי של הרדיו, אני מתכוון גם לציבור הרוסי.

ישראל כץ: יש כמיליון אנשים שהשפה הראשונה שהם דוברים היא רוסית, יש מיליון אנשים שהשפה הראשונה שהם מדברים היא ערבית.

ישראל כץ: צריך להתייחס לאוכלוסיות האלה.

ישראל כץ: אם אנחנו מתערבים לערוץ השני, קובעים אחוזים ומכסות של זמן שידור בערבית ורוסית, לפני שאנחנו מאשרים את תקציב רשות השידור, אני חושב שגם כאן צריך לקבוע באותה מידה את המכסות, זה תפקידנו וזאת סמכותנו.

ישראל כץ: בכלים שיש לנו אנחנו צריכים לוודא שכל הציבור ייוצג.

ישראל כץ: זו אחת הסיבות להקמת תחנות הרדיו הפירטיות.

ישראל כץ: דליה יאיר, שלי יחימוביץ, אמנון אברמוביץ, זכותם שיהיו להם דעות משלהם, הם נחשבים למעצבי דעת קהל, אבל עם כל הכבוד, אני לא משלם כספי אגרה כדי שאמנון אברמוביץ יישב כאינקוויזיטור באולפן ויום אחד יוריד ראש מימין ויום אחר ראש משמאל, מי שמו ומי שם את האנשים?

מוחמד ברכה: אתה אומר דברים מסוכנים.

ישראל כץ: מה שעשה אמנון אברמוביץ לבנימין נתניהו ולאשתו כאשר הם עברו חקירה – הוא אמר, צריך לדעת אם איזה אישה להתחתן - זה לא תפקידו, זו גסות רוח, ואם לרשות השידור היה מנהל נורמלי הוא היה מעיף אותו.

ישראל כץ: לו היה אומר זאת על נאוה ברק, הייתי מגיב באותה מידה.

אלי גולדשמידט: אני חוזר ופונה אל חברי הוועדה, יש רמה מסוימת של יחסי אנוש, אנחנו לא יכולים לעשות כאן משפט שדה לאנשים שלא נמצאים כאן.

שלום שמחון: אתה יכול להסביר לי, איך יכול להיות שבדיון כזה, שיש בו ביקורת חריפה על רשות השידור, אין צוות טלוויזיה אחד, אבל בעניינים שוליים, שטותיים, כולם נמצאים כאן.

שלום שמחון: תסביר לי, איך קורה הדבר?

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ישראל כץ, אני מבקש ממך, אל תעסוק בשמות, אתה רוצה להציג תופעה כללית, אתה מוזמן.

ישראל כץ: מישהו מנהל את התוכניות הללו.

לימור לבנת: באופן עקרוני אתה צודק, מותר לאמנון אברמוביץ להשתלח בכל מי שהוא רוצה כי יש לו מסך ויש לו במה, אבל יושבים כאן המנהלים שלו, אז אסור להעיר הערה, אסור לבקר?

לימור לבנת: זה לא נכון.

מוחמד ברכה: אבל בואו לא נהפוך את חברי הכנסת למבקרי תוכניות.

מוחמד ברכה: מותר לבקר מדיניות, לבקר סדר עדיפויות, לבקר תקציב, אבל לא תוכניות.

אלי גולדשמידט: בדיון בוועדת הכספים כשאנחנו עוסקים בתקציב רשות השידור, אני חושב שאנחנו צריכים להיזהר קצת כי הביקורת כרגע נמתחת על הביקורת שנעשית ברשות השידור כלפינו כפוליטיקאים, זה דבר שצריך להיזהר בו שבעתיים, לכן אני מציע לקחת את זה בחשבון.

לימור לבנת: בזה אתה צודק.

ישראל כץ: אני חייב להדגיש, כאשר אני מדבר על מאזיני רדיו פירטיים, אין להם שום קשר לפוליטיקה, לא דיברתי על תנועות פוליטיות, אני מדבר על צרכים, אני מדבר על אליטיזם מזויף שאין לו כיסוי, של יומרנות, שכאילו מישהו מייצג כאן את כל הציבור הזה בשעה שהוא לא יודע שמיליון איש לא מקשיבים לו מכאן, ומיליון איש לא מתרשמים ממנו, ובין השאר, לכל אחד יש את הדעות שלו.

ישראל כץ: אין כאן שום היבט אישי כי כל אחד משדר בערוץ ציבורי, זכותנו לומר את דברינו, אין כאן שום שיקולי רייטינג.

ישראל כץ: אם מישהו חושב שהוא לא יכול להעלות נושאים כמייצג ציבור, אני לא יודע מה לומר לו, זה בדיוק המקום להעלות את הנושאים האלה.

ישראל כץ: חבר הכנסת ברכה, תפסת חסות על כל השמות שציינתי כאילו שמישהו תקף אותך.

ישראל כץ: אני מסיים ואומר, אם אין אולפן בפריפריה או בבאר שבע, זה נובע בדיוק מהדברים שציינתי, מהרוח ששוררת בתוך הגוף הזה, מי שחי ברוח כזאת לא מחפש להקים אולפן בצפון ולא אולפן בבאר שבע.

ישראל כץ: כל הנחלים מגיעים לים, השאלה היא, האם הם יגיעו דרכנו או שיגיעו באופן פירטי.

ישראל כץ: הייתי מבקש שתעשו תוכנית אקטואלית, איזה מענה אתם רוצים לתת לציבור שאנחנו מייצגים, כל מכלול הציבור, ואז לא יהיו לכם בעיות תקציב ולא יהיו שיקולי רייטינג.

ישראל כץ: אותו ציבור שמרגיש מקופח – לאו דווקא בגלל הנושא המדיני – לא חוכמה לדחוק אותו לפינה ולחשוב שבזה נפתרה הבעיה כי בסופו של דבר כל המשברים האלה ימשיכו ויחריפו ולכן התפקיד שלנו לפתור זאת כעת.

לימור לבנת: מכיוון שדיברתי קודם על "יומן מורשת" ועל ההנחיה שניתנה מהמנכ"ל, כפי שנמסר על ידי איתן אלמוג בוועדת החינוך, אני רוצה לצטט מתוך פרוטוקול ועדת החינוך מיום 18 בינואר 2000, אומר איתן אלמוג כך: "כרגע יש מציאות, בשל החלטת מנכ"ל רשות השידור שמחייבת את מנהל הרדיו ואותי, ובבירור קשה שהיה עם אותו אדם, הוחלט שלא לעסוק בחומרים פוליטיים במסגרת שאיננה אמורה לעסוק בחומרים פוליטיים, המחלקה למורשת ישראל אמורה לעסוק בנושאים של מורשת ישראל".

אורי פורת: אין הנחיה כזאת.

לימור לבנת: יש כאן עוד כמה אזכורים, כולל זה שהוא מספר שהתקיים דיון אצלך, אמנון נדב נכח בדיון הזה, אני מבקשת לקבל תשובה, גם אם לא בישיבה הזאת, בנושא "יומן מורשת".

סמדר אלחנני: בדקתי כמה דברים שנוגעים לצד החוקי של התקציב, הוועדה יכולה לאשר או לדחות את הצעת התקציב שהוגשה בפניה, היא לא יכולה להציע תקציב ביניים אם אין תקציב לרשות השידור, וכבר חודש שלם שהיא פועלת ללא תקציב.

סמדר אלחנני: אם תקציב רשות השידור לא מאושר, היא צריכה לפעול על ידי זה שהיא מפעילה 1:12 מתקציב השנה שעברה לאותם הסעיפים שהיו בתקציב שנת 1999.

סמדר אלחנני: תאגיד כמו רשות השידור אינו יכול לפעול בלי הרשאה להוציא.

סמדר אלחנני: הייתי שמחה אם הם יספרו כמה הם הוציאו מתוך 1:12 של שנה שעברה.

סופה לנדבר: אני חושבת שבספר תקציב רשות השידור חסרים שינויים משמעותיים שרצינו לשמוע אותם אחרי כל כך הרבה שנים.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, יוצאי מדינות חבר העמים, לאחר התייעצות אתמול הגיעו למסקנה, שאין תמורה עבור האגרה שאנחנו משלמים.

סופה לנדבר: אני אסביר מדוע: אתמול נודע לנו ש"ברדיו רקע" יהיו קיצוצים בשיעור של 10%.

סופה לנדבר: אני לא רואה שבתוכניות בעברית יש קיצוצים כאלה, למה לנו כן, אנחנו לא משלמים את אותה אגרה?

סופה לנדבר: כאן דיברו על שלי יחימוביץ, אני לא רוצה להעביר ביקורת מכיוון שאת הציבור שלנו היא בכלל לא מכסה.

אלי גולדשמידט: תפסיקו לנקוב בשמות.

משה גפני: אבל היום לשדרנים יש יותר כוח מאשר לחברי הכנסת.

סופה לנדבר: אני לא יוצאת בביקורת כנגד שלי יחימוביץ, אני מנסה לומר, שישנם שדרנים המשדרים בעברית והם הכל עבור האוכלוסייה הדוברת עברית.

סופה לנדבר: אני אומרת את זה מכיוון שאני חושבת שיש להם זכות לשידורים ברוסית, גם בטלוויזיה וגם ברדיו, אנחנו משלמים את אותה אגרה.

סופה לנדבר: עד שלא אקבל התחייבות לקבל תמורה עבור האגרה, אני אצביע נגד התקציב.

סופה לנדבר: אתמול שר התרבות אמר, שיוצאי מדיניות חבר העמים חוזרים לתרבות של רוסיה, ואני חושבת שהוא צודק מכיוון שחלק מהאנשים לא דוברים עברית.

סופה לנדבר: למה אי אפשר לתרגם את שידורי הכנסת בערוץ 33?

סופה לנדבר: אפשר לתרגם לרוסית, הרוסים האלה, יוצאי מדינות חבר העמים חייבים להבין את הדוברים.

סופה לנדבר: אני מבקשת מאדוני המנכ"ל, לקבל לישיבה הבאה טבלת השוואת משכורת לשדרנים בעברית ולמי שמשדר ברוסית, ישנם אנשים שעובדים ומקבלים גרושים ויש אנשים שלא עובדים ומקבלים משכורת, למה?

סופה לנדבר: כאשר אנחנו מדברים על רייטינג של מני פאר, למה לא להשוות זאת לרייטינג ברוסית?

סופה לנדבר: פשוט התמורה היא תמורה אחרת.

סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו רגילים לתרבות שאתה גדלנו ואני גאה בזה, אנחנו מוכנים לקלוט את התרבות של מדינת ישראל, אבל חלק מהאנשים חייבים לקבל את זה ברוסית, גם ברדיו וגם בטלוויזיה, זו לא בקשתי זאת דרישתי.

סופה לנדבר: על מנת לאשר את התקציב שלכם, אתם צריכים לתת תמורה למיליון איש, תמורה פרופורציונלית לגבי כלל האוכלוסייה.

סופה לנדבר: אני מעיינת בתקציב ואני רואה שיש סעיף של חו"ל ועולים, אני לא מבינה, תשדירים בחו"ל ותשדירים לעולים ממדינות חבר העמים?

סופה לנדבר: יש כאן דיספרופורציה ענקית, מכיוון שבעצם התשדירים ברוסית הם תשדירים של קיצוצים נוראיים.

סופה לנדבר: אנחנו קוראים רוסית, אנחנו כותבים רוסית, אנחנו מדברים רוסית ואנחנו דורשים שרשות השידור, שהיא של כולנו, תהיה גם שלנו.

סופה לנדבר: זו לא בקשה, זאת הדרישה שלנו, אני חושבת שזה מגיע ליוצאי מדינות חבר העמים שהגיעו מחבר העמים והפכו לאזרחי מדינת ישראל, אנחנו רוצים תרבות משותפת אבל זה אורך זמן.

אמנון כהן: אני מצטרף לדברים שאמרו כאן חבריי, בפרט לדברים של חברי הכנסת ישראל כץ וסופה לנדבר.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, אני מבקש לדעת, כיצד מחלקים את שעות השידור ברדיו רקע, אני רואה בספר התקציב שלקהילה הבוכרית מוקצים רק כרבע שעה זמן שידור, מדובר ב-200 אלף איש שמדברים את השפה הבוכרית, שהם מתוך מיליון עולים ממדינות חבר העמים.

אלי גולדשמידט: עולי בוכרה לא יודעים את השפה הרוסית?

אמנון כהן: לא כולם.

אבי כץ: יש פירוט בעמוד 10 בספר התקציב.

אמנון כהן: אני מדבר על עמוד 10, יש שם פירוט של שעה ו-45 דקות שבועיות, אם אתה מחלק זה רבע שעה בכל יום.

אמנון כהן: קיבלתי מכתב ממנהל הרדיו, אמנון נדב, שיש ועדה ציבורית שדנה בעניין.

אמנון כהן: מי זאת הוועדה הציבורית שקובעת, ואיזה פרמטרים ונתונים יש לה שהיא קובעת רק רבע שעת זמן שידור?

אמנון כהן: לעומת זאת, לאוכלוסייה של 50 אלף איש נקבע זמן שידור של 14 שעות שידור.

אמנון כהן: אני מבקש לקבל תשובה מיידית.

אמנון כהן: במסגרת הגדלת התקציב לרדיו רקע, אני מבקש לתקן את זמן השידור בשפה הרוסית והבוכרית, אני מוכן להופיע בפני הוועדה הציבורית להסביר את דבריי.

אמנון כהן: אני בעד למסחר את ערוץ 33, שיהיה ערוץ עצמאי, יש לו מה לתרום, הוא יכול לתת מענה הולם לציבור דובר רוסית, דובר השפה הבוכרית.

אמנון כהן: מדינת ישראל קולטת עלייה וזה לא בא לידי ביטוי בתקציב רשות השידור, רשות השידור הממלכתית צריכה להתחשב בכל הצרכים של האוכלוסייה הזאת בפריפריה ובכל מקום אחר.

אמנון כהן: במתכונת הנוכחית, אני אדאג שסיעת ש"ס לא תתמוך בתקציב הזה.

מוחמד ברכה: אני חושב שצריך להתייחס לשידור הציבורי כשידור שמופנה לכלל האוכלוסייה בראש ובראשונה ולא להפוך את השידור הציבורי לרשתות שידור שיווקיות, צריך לראות את הצרכים של כלל הציבור בחברה הישראלית.

מוחמד ברכה: אני מתפלא על המשמעות של הקמת ועדת בדיקה שקיימת ברשות השידור.

מוחמד ברכה: אני לא מתלהב מדוח ורדי, אני לא יודע עליו שום רקע, אני יודע שהוא בא מהרקע הצבאי, והניסיון של ראש הממשלה לשתול בכל מקום את האנשים שלו שהיו יחד אתו ביחידה ובצבא, בלשון המעטה זה לא לרוחי.

מוחמד ברכה: מה מטרת תהליך הבדיקה?

מוחמד ברכה: שיתווסף דוח נוסף כמו הדוח של מר צוקרמן בזמן ממשלת נתניהו, דוח נוסף שיונח על המדף?

מוחמד ברכה: הממשלה היא שאישרה את תקציב רשות השידור, אני חושב שהממשלה צריכה להתייחס יותר בכבוד לתקציב.

מוחמד ברכה: האם לוועדה יש אפשרות להתערב בסעיפי התקציב או שאנחנו צריכים לקבל אותו כפי שהוא?

אלי גולדשמידט: מבחינה פורמלית, או שאנחנו דוחים את התקציב או שאנחנו מאמצים אותו, וזה נכון לגבי כל נושא שמגיע אלינו.

אלי גולדשמידט: במהלך הדיון אנחנו יכולים להתערב, לפנות לממשלה או לרשות השידור ולבקש לשנות בהתאם לבקשתנו, הם יודעים שאם הם לא יענו לנו אנחנו נדחה את זה ואז יש איזשהו משא ומתן, אבל בדרך כלל מתחשבים בדעתנו.

מוחמד ברכה: אני שותף לדעתם של רוב החברים בוועדה שמחייבים שידור ציבורי, אני חושב שזה אחד הדברים שצריך לשמור עליו מכל משמר.

מוחמד ברכה: לא יתכן שתרבות הרייטינג היא הדבר שישתלט על כל חיי הטלוויזיה.

מוחמד ברכה: אני חושב שצריך לשמור על ערוצי שידור ציבוריים.

מוחמד ברכה: לעניין האגרה, אני חושב שהיא לא מוטלת בצורה רגרסיבית, גובי הרשות לוקחים על עצמם את תפקידי המשטרה.

מוחמד ברכה: רק לפני כחודש הוטלו עיקולים על 500 חשבונות בסכנין בגלל אי תשלום אגרה, או שנכנסים לתוך הבית ומעכלים מוצרים מתוך הבית, זו תת תרבות.

אמנון כהן: אבל אלה אמצעי האכיפה.

מוחמד ברכה: צריך לחשוב על דרך אחרת, אני לא רוצה לעודד את מי שלא ממלא אחר הוראות החוק, אבל זו תת תרבות, זה מצב שלא יכול להימשך.

מוחמד ברכה: שמעתי כאן שבחים רבים לערוץ 3, אני שותף לשבחים הללו, אבל איך אפשר לקיים ערוץ כזה עם 15 מיליון שקל בלבד?

מוחמד ברכה: זה פשוט לעג לרש.

מוחמד ברכה: אמרו כאן, למסחר את הערוץ הזה, המשמעות של זה לחסל את הערוץ.

מוחמד ברכה: לפני שאדבר על השידורים בערבית, אני רוצה לדבר על הופעת ערבים בשידורים בעברית.

מוחמד ברכה: הערבים נכנסים לשידור בתקשורת רק אם יש אירוע חריג ביותר, תרבותי או פוליטי, אבל בדרך כלל נכנסים לתמונה עבריינים, אנסים ומכי נשים.

מוחמד ברכה: אם רוצים שתהיה אינטגרציה בקרב הציבור בישראל, הרי בסופו של דבר השידורים בעברית נשמעים גם אצל ערבים, גם יהודים, גם רוסים וכל המגזרים השונים, אבל לא צריך להקל ראש בכך שהאוכלוסייה הערבית היא 20% והיא תהיה מחוץ לתחום.

מוחמד ברכה: כך לגבי הטלוויזיה בערבית, היא חיה בשולי הטלוויזיה בעברית, במקרה הטוב ביותר היא הגוי של שבת כדי להגיש תוכניות בשבת תחת המחסה של שידורים בערבית שמוגשים לכלל הציבור בישראל.

מוחמד ברכה: עיקר הפעילות הפוליטית החברתית של האוכלוסייה הערבית נעשית בשבת, ביום המנוחה.

מוחמד ברכה: אתם משדרים בערב שבת וביום שבת.

מוחמד ברכה: יש צוות אחד שמסקר את כל הצפון, אבל הוא לא מסקר בשבת מכיוון שהוא מסקר את הספורט.

מוחמד ברכה: האולפן בחיפה לא שונה מבאר שבע, רוב הזמן הוא מושבת - - -

ויצמן שירי: אני לא יודע אם זה נכון, הרבה פעמים אני רואה את ראש עיריית חיפה ונציגים נוספים מחיפה שמופיעים באולפן.

מוחמד ברכה: תוכניות הבוקר יכולות לקבל את האולפן בחיפה?

יאיר שטרן: בוקר – לא, רק ערב.

מוחמד ברכה: כלומר, האולפן בחיפה הוא לא אולפן במשרה מלאה והוא האולפן הצפוני ביותר, שמחיפה וצפונה נמצאים 40% מהאוכלוסייה בישראל.

ויצמן שירי: הגזמה פראית.

מוחמד ברכה: אני חושב שצריכה להיות שקיפות וביקורת אובייקטיבית בכל הקשור לשידורים בערבית, הרדיו בערבית.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה להיכנס לפרטים, זה נושא שמעורר סערה ברחוב הערבי ובעיתונות הערבית ואני לא יכול למנות את כל הפרטים בשתי דקות.

מוחמד ברכה: לסיכום, השידור הציבורי לא צריך להתחשב בשיקולי רייטינג, הוא צריך ליצור הפקות מקוריות, לנסות לקרב בין הציבור, זאת המטרה.

מאיר פרוש: לפני ארבע שנים כאשר התדיינו במשא ומתן קואליציוני עם בנימין נתניהו, ש"ס למשל ביקשה ערוצים, לנו הרבנים לא אפשרו לבקש ערוצים אפילו שאנחנו שומעים רדיו.

מאיר פרוש: אם היה לנו זמן שידור, יכול להיות שהיינו מחלקים את זה בין חברת הכנסת סופה לנדבר לבין חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מאיר פרוש: אבל אנחנו גם לא משלמים אגרה ולכן אין לנו זכות להתערב.

מאיר פרוש: יש יותר ויותר תלונות שמגיעות אלינו כנציגי ציבור, דורשים מהציבור החרדי לשלם אגרה בו בזמן שאנחנו לא משתמשים בטלוויזיה.

מאיר פרוש: צריך לעשות סוף לדבר הזה, זה לא מכובד, לאנשים הללו אין טלוויזיה בבית.

מאיר פרוש: אני מדבר בשם אותם אזרחים שאין להם מכשיר טלוויזיה, תפסיקו לשלוח להם תשלום עבור אגרה.

מאיר פרוש: אני רוצה לחזק את הדרישה שהועלתה כאן על ידי חברת הכנסת לימור לבנת, וחבר הכנסת נחום לנגנטל, מנכ"ל רשות השידור צריך להוציא הוראה אפילו מכאן, ש"יומן מורשת" לא יכול להשתמש בהנחיה שאיתן אלמוג העביר, שאסור לראיין אנשים פוליטיים.

מאיר פרוש: שאלה לי למנכ"ל רשות השידור, מה ההיגיון שבונים את קריית רשות השידור במרכז ירושלים?

מאיר פרוש: כשישבתי בוועדת התכנון בעיריית ירושלים אמרתי, כל מי שיבוא לרדיו ולטלוויזיה יצטרך לעבור את כל הפקקים של מרכז העיר, ואין בזה היגיון, שיקול נוסף, מדוע לקחת קרקע כל כך יוקרתית במרכז ירושלים כאשר רשות השידור יכולה להקים את הקריה שלה במקום שהקרקע אינה יקרה.

חיים בראשית: אני רוצה להתייחס לדבריו של המנכ"ל, הוא הזכיר את ה-B.B.C, עשיתי כמה השוואות מהירות, אוכלוסיית בריטניה גדולה פי עשר מאוכלוסיית ישראל, השטח שלה אפילו הרבה יותר גדול מפי עשר, כלומר, ה-B.B.C נאלץ להתמודד עם משדרים בכל רחבי בריטניה, דבר שאנחנו לא צריכים לעשות בארץ, זה דבר מאוד יקר, ה-B.B.C גם משדר דיגיטלי דבר שאנחנו לא עושים, אלה דברים שמעלים את ההוצאות של ה-B.B.C.

חיים בראשית: אבל אם אנחנו עורכים השוואה, בארץ אנחנו משלמים כמעט את אותה אגרה שמשלמים בבריטניה.

חיים בראשית: אני רוצה לשאול, האם אתם חושבים שאנחנו מקבלים שני שליש ממה שמקבל הצופה הבריטי ברדיו ובטלוויזיה הציבורית?

חיים בראשית: לא יעלה על הדעת בכלל לעשות השוואה.

חיים בראשית: מקבלים 2.5 ערוצים ארציים, ובכל אזור בבריטניה יש ערוץ מקומי.

חיים בראשית: דיבר חבר הכנסת ויצמן שירי על התחנה הלא קיימת בבאר-שבע, קיימת חלקית בחיפה וכו', בבריטניה, כל יום, במשך כל שעות היום, עובדות תחנות רגיונליות לכל האזורים, תחנות שמשדרות ומפיקות תוכניות שלהם, שמשלבות את התוכניות האלה בתוך המערך הארצי.

חיים בראשית: אומנם במדינה קטנה לא צריך 15 אזורים, אבל שלושה אזורים שיענו על הצרכים של המדינה.

ויצמן שירי: אם לא צריך כל כך הרבה אזורים, למה הם צריכים 1,800 עובדים?

חיים בראשית: מספר העובדים הוא 10% ממספר העובדים ב-B.B.C.

חיים בראשית: המשכורות ב-B.B.C גבוהות יותר, כך שבעצם צריכה להיות ל-B.B.C בעיה לייצר תוכניות איכות יותר מאשר בארץ, אבל אין להם בעיה, הם מייצרים תוכניות איכות.

חיים בראשית: ב-B.B.C מייצרים כל שנה מאות סרטי תעודה.

חיים בראשית: אני שואל את המנכ"ל, איך יכול להיות, שעם עשרה סרטי תעודה הוא סוחב אותנו משנה לשנה?

חיים בראשית: כל חברי הכנסת כאן אומרים, שהציבור שלהם אינו משורת, כולם תומכים בשידור הציבורי, אנחנו באנו הנה לתמוך בשידור הציבורי.

חיים בראשית: יתרה מכך, אני אומר, אפשר להעלות את האגרה, בבריטניה לא נאבקים להקטין את האגרה, מדוע?

חיים בראשית: מפני שהם מקבלים דבר מצוין עבורה האגרה.

חיים בראשית: אם הציבור היה מרגיש שהוא מקבל תמורה עבור האגרה, לא הייתה לו בעיה לשלם את האגרה, כי האגרה היא זו שמשלמת עבור מקום המפגש הציבורי שלו, החברה הישראלית צריכה להיפגש בערוץ 1, זה מקום המפגש שלה, זה מקום הדיון שלה, ואם באמת החברה הייתה מרגישה שנעשה שינוי בארץ והוא הולך ונעשה יותר טוב, אפשר היה גם להעלות את האגרה.

חיים בראשית: אני לא חושב שזה דבר שלא מתקבל על הדעת.

חיים בראשית: דבר נוסף בעניין האגרה.

חיים בראשית: 800 אלף אנשים בישראל משלמים אגרה בישראל.

חיים בראשית: כאשר אני משווה זאת לבריטניה, בבריטניה משלמים 22 מיליון איש את האגרה, כלומר פי 25 משלמים את האגרה בבריטניה כאשר האוכלוסייה היא פי עשר, זאת אומרת, שיעור הגבייה בבריטניה הוא פי 2.5.

חיים בראשית: גם את שיעור הגבייה ניתן לשפר בגדול.

חיים בראשית: יש לכם תקציב גדול, תקציב נאות, תקציב שאתם לא עושים בו שימוש כמו שהחברה צריכה לעשות בו.

חיים בראשית: שנה שנה אתם באים ומבקשים את אישור התקציב וכולנו כאן בעד השידור הציבור, כולנו מבינים שהיום יותר מאשר בכל זמן אחר, השידור הציבורי יותר חשוב, החברה נקרעת איך אפשר לעשות את זה בלי שידור ציבורי, ואתם באים לפה עם תקציב שאיננו ממלא את הצרכים של החברה הזאת, לא מבחינה רגיונלית, לא מבחינה תרבותית, לא מבחינה של שפות שונות, לא מן הבחינה שלא להילחם ברייטינג, אין לכם שום סיבה להילחם ברייטינג, יש לכם הכנסה בטוחה, תעשו תוכניות נועזות, תעשו תוכניות שמשרתות את החברה הישראלית, אתם לא צריכים לשדר את הכדורגל, הכדורגל ישודר, למה אתם צריכים להיאבק בעזרת רייטינג ובעזרת מיליוני דולרים בתוכניות שאתם לא חייבים לייצר אותם?

חיים בראשית: אתם כן חייבים לייצר את אותו מרכז מפגש, את זה אנחנו דורשים מכם ואתם לא מייצרים זאת שנה אחר שנה.

חיים בראשית: לא יכול להיות, שהפתרון לבעיה הרב שנתית בערוץ 1 וברדיו הוא 16 מיליון שקל.

חיים בראשית: אמר כאן נציג האוצר, שאת 16 מיליון השקל האלה שמים בצד, ברזרבה, אבל זה לא פותר שום דבר.

חיים בראשית: חברי הכנסת, אם אתם לוקחים ברצינות את כל הוועדות שמונו, אתם חייבים פעם אחת ולתמיד באמת לעזור לרשות השידור לפתור את הבעיות שלה באמצעות הקצאה חד-פעמית, תוך דיון מעמיק איך פותרים את הבעיות האלה, זה לא נמצא בדוח הזה, אין הצעה כזאת, ואני חושב שהיא צריכה להיות.

חיים בראשית: אם תקבלו את ההצעה שהציע חבר הכנסת לנגנטל, אישור רבעוני, זה יכניס את הרשות ללחץ לשנות את דרכיה תוך שלושה חודשים.

שלום שמחון: אני לא מרגיש בנוח עם מסע ההשפלה שהרשות צריכה לעבור פעם בשנה, זה חוזר על עצמו בשנים האחרונות ובסופו של דבר מאשרים לרשות את התקציב, זה כנראה גם מה שייקרה השנה, בסופו של דבר יאושר תקציב לרשות השידור.

שלום שמחון: לעצם העניין, נכון שלא נוח לי לבקר באופן אישי כתבים כאלה או אחרים שמשדרים חלק מהתוכניות.

שלום שמחון: אני חושב שזה לא נכון, שחלק מהאנשים שמשדרים תוכניות, אין שם שום רוטציה, שום חילופים, לאורך שנים ארוכות אותם אנשים נמצאים באותה תוכנית.

שלום שמחון: העובדה שיש התייצבות על תוכנית אחת באופן קבוע היא מכניסה את האנשים הקבועים לשידור, לא מכניסים אנשים נוספים שיש להם מה לומר בהרבה מאוד תחומים.

שלום שמחון: למה אני אומר את הדברים הללו?

שלום שמחון: אני חושב שבחלק מהדברים יש גם רדידות איומה של הכתבים או של אלה שמביאים את התוכניות הללו, לפעמים נאמרים בתוכניות האלה דברים שחלקם אפילו עבירה על החוק, אף אחד לא מעמיד לסדר את מי שמוביל את התוכניות האלה, סוגרים מיקרופונים תוך כדי שידור, מרשים לאנשים לתקוף במצח נחושה, אף אחד לא קורא לסדר את מובילי התוכניות האלה.

שלום שמחון: אני אומר את הדברים גם כמאזין וגם כמרואיין.

שלום שמחון: תסביר לי אדוני היושב ראש, אני תושב קו העימות, אם כך, מדוע הופעת היום בבוקר בנושא המתיחות בגבול הצפון ולא אני?

שלום שמחון: אני לא מתחרה אתך, אבל אני אומר לך למה: לרשות השידור יש כתב בצפון, הכתב בצפון לא יודע שיש שני חברי כנסת בטווח של שני קילומטר מהגבול?

שלום שמחון: בנושא קו העימות ובנושא חקלאות יש לי מה לומר יותר מהרבה מאוד אנשים, אז שיתאמצו הכתבים, לא יקרה שום דבר.

שלום שמחון: אין לי טענות כנגד ערוץ 3, זה ערוץ של הספסלים האחוריים, אנחנו נופיע ונדבר שם ואין שום בעיה.

שלום שמחון: אבל בלתי הגיוני, שמנכ"ל רשות השידור לא ישאל את עצמו, למה זה חוזר על עצמו כל שנה?

שלום שמחון: זה חסר היגיון.

שלום שמחון: העניין האחרון שאני רוצה להתייחס אליו הוא הנושא שחבר הכנסת ויצמן שירי דיבר עליו, בנושא שכר הדירה שאתם משלמים.

שלום שמחון: אני יודע מה זה לשכור משרדים, בתל אביב, במרכז תל אביב, אין שום משרד בתל אביב שמשלמים עליו 40$ למטר מרתף שזה לא כולל ארנונה והוצאות נלוות.

שלום שמחון: אין דבר כזה בעולם.

שלום שמחון: היום בבית אמות משפט בתל אביב אתה משלם 20$.

שלום שמחון: אני מציין את העובדה הזאת מכיוון שאני רואה בספר התקציב, שאתם מקצים 22 מיליון שקל לתשלום שכר דירה, זה נראה לי סכום מופרז.

שלום שמחון: אתם משלמים על 600 מטר 1.2 מיליון שקל בשנה, מתוך 600 מטר, 400 מטר משרד מעל האדמה ו-200 מטר מתחת לאדמה.

אבי כץ: אתה לא מדייק, תדייק במספרים.

ויצמן שירי: מדייקים במספרים, כל מספר זועק לשמיים, העובדה שהמשרדים סגורים ואתם משלמים שכירויות זה זועק לשמיים.

שלום שמחון: אתה רוצה שאני אקריא לך?

שלום שמחון: "העלות החודשית עבור שכירת מבנה מסתכמת ב- 104 אלף שקל.

שלום שמחון: השכירות איננה כוללת ארנונה שהרשות משלמת לעיריית באר שבע, הוצאות שוטפות, שמירה תחזוקה וכו'".

ויצמן שירי: כמה ארנונה משלמת הרשות?

ויצמן שירי: 40 שקל למטר, 80 אלף שקל לחודשיים, 500 אלף שקל לשנה רק מחיר ארנונה.

שלום שמחון: מדובר על שטח של 600 מטר, 200 מטר מתחת לפני הקרקע, 200 מטר בקומת הקרקע, 200 מטר בקומה א'.

שלום שמחון: אני אומר, אני אתמוך בתקציב, אבל אני מצפה לשינויים.

משה גפני: אני לא מתלונן על רשות השידור, אני מופיע הרבה, לפי דעתי אפילו יותר מדי.

משה גפני: אני חולק על חברי, הרב פרוש, אני טוען שרשות השידור נוגעת לציבור החרדי יותר מאשר לכל ציבור אחר במדינת ישראל.

משה גפני: לכל ציבור יכולות להיות טענות, יכולות להיות טענות לציבור הערבי שהוא לא מובא לידי ביטוי, לציבור הרוסי וכו', יש טענות צודקות אבל אני לא רוצה להיכנס לפרטים.

משה גפני: היות ואני חבר כנסת חרדי, אני רוצה לדבר רק על הציבור החרדי.

משה גפני: אני רוצה לומר, רבותיי אנשי רשות השידור, דעו לכם שאתם משדרים הרבה מאוד על הציבור החרדי, אין לציבור החרדי טענות על כך שאתם לא משדרים עליו, אבל אתם משדרים עליו, וכאן אני אקדים ואומר, מותר לבקר כתבים ושדרנים, אדוני יושב ראש הוועדה - - -

אלי גולדשמידט: אני לא אומר שאסור לבקר אותם, אבל עושים זאת כאן שלא בנוכחותם.

משה גפני: מותר גם לציין שמות, מדוע?

משה גפני: ברגע שכתב אומר ומשדר, ודעתו אובייקטיבית לחלוטין בכל מה שנוגע לכל ציבור, הוא מראיין ועושה את זה מקצועית והאנשים הם אנשים מקצועיים, זה בסדר ולא צריך להזכיר את שמותיהם, אבל הם מביאים לידי ביטוי באופן חד משמעי את דעתם הפרטית.

משה גפני: אני יכול לומר לכם, איך התייחסו בתקשורת ובפרט ברשות הממלכתית לציבור החרדי.

משה גפני: אני רוצה לתת לכם דוגמה, שלוש שנים של ממשלת נתניהו, היינו בקואליציה, כל בוקר הייתי קם והייתי יודע שהציבור החרדי הוא מפלצת.

משה גפני: כל בוקר הייתה פרשייה, ידעתי שאני צריך להעלות ולהגיב על פרשייה חדשה של הציבור החרדי, כל הזמן חטפנו ביקורת.

משה גפני: מאז שלטון ברק אין ביקורת על הציבור החרדי.

משה גפני: אני ידיד של הכתבים ואין לי שום טענה מבחינת המקצועיות שלהם, לכתבים יש עמדה חד משמעית והם ידעו שאנחנו הבטן הרכה של הקואליציה הקודמת, והלכה רשות השידור עם הכסף שלי והתקיפה אותי במשך שלוש שנים.

משה גפני: ברור לגמרי שאם לא הייתי בקואליציה עם נתניהו הייתי בחור טוב.

משה גפני: תבדקו את עצמכם, ברדיו, בטלוויזיה, הייתי צריך להופיע כל הזמן ברשות השידור, כל יום פרשייה חדשה, היום אין את זה.

משה גפני: אתם באים לספר לי מה דעתם של הכתבים שהם עובדי רשות השידור?

משה גפני: אני יכול למנות לכם על חצי כף יד כמה שייכים לציבור החרדי או כמה מביעים עמדה אובייקטיבית לגבי הציבור החרדי.

משה גפני: חברת הכנסת לנדבר, מבחינת התקשורת הייתי מעדיף להיות רוסי ולא להיות חרדי, הלוואי ולא היו משדרים עלי.

משה גפני: שמישהו מרשות השידור ינסה לדבר מילה על הציבור הערבי, אני לא מדבר בכלל על הציבור הרוסי, כמו שהוא מדבר על הציבור החרדי, הציבור החרדי דמו הפקר, מותר לעשות אתו מה שרוצים.

משה גפני: לרשות השידור יש חלק בעיצוב דעת הקהל.

משה גפני: תקציב רשות השידור יאושר, אל תדאגו, אם אני אצביע בעד או נגד זה לא משנה, הוא יאושר, אבל אדוני מנכ"ל רשות השידור, אחריות ציבורית.

משה גפני: מה יהיה הסוף?

משה גפני: שתהיה כאן אנרכיה.

משה גפני: אנחנו רוצים עיתונות חופשית, אנחנו רוצים רשות שידור שתהיה רשות ציבורית, אבל יש גבול לדברים האלה.

משה גפני: אני לא מדבר בשם 5%-10% הציבור החרדי, אני מדבר בשם 50%-60% מהתושבים בישראל שהם אינם חרדיים, ואני שומע את זה כל הזמן.

משה גפני: אני אומר לכם, אני מופלה לטובה ברשות השידור, אין לי בעיה עם שום כתב, רשות השידור נותנת לי את מלוא היחס, אבל אני מייצג ציבור.

משה גפני: לסיכום, אדוני המנכ"ל, בעניין של "יומן מורשת" נעשה דבר שאני הזדעזעתי, דיברתי עם איתן אלמוג, דיברתי עם אמנון נדב, זה הובא על פי בקשתי לדיון בוועדת החינוך של הכנסת, ושם נאמר, שהייתה הוראה של מנכ"ל רשות השידור שלא לראיין אנשים פוליטיים.

משה גפני: מה שאתה אמרת לחברת הכנסת לימור לבנת, הוא חמור שבעתיים.

משה גפני: אגב, ב"יומן מורשת" התראיינו יותר חברי כנסת חילוניים מאשר חברי כנסת דתיים, חבר כנסת פריצקי הוא אורח קבוע שם, לימור לבנת ואחרים, ללכת ולומר, שאסור לומר ב"יומן מורשת" שאתמול הייתה הפגנה בכיכר רבין על רמת הגולן?

אורי פורת: מי אמר את זה?

משה גפני: אני אומר לך.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אתה לא יודע שהייתה הוראה להפסיק את האקטואליה ב"יומן מורשת".

משה גפני: ואני אומר לך שזה נאמר בוועדה של הכנסת, מעבר לעובדה שזה גם נאמר לי באופן אישי.

משה גפני: אני פונה אליך, אדוני המנכ"ל, אתה עומד היום בראש הפירמידה, אתה המנכ"ל, אנחנו עומדים לפני הקו האדום מבחינת ההתייחסות של רשות השידור כלפי הציבור החרדי ושל הציבור החרדי כלפי רשות השידור.

אלי גולדשמידט: אני מתלבט ביני לבין עצמי לגבי המשך הדיון.

אלי גולדשמידט: הפכנו להיות ועדה מספר אחת בכנסת שעוסקת בשידור בכלל, הערוץ השלישי, הערוץ השני, רשות השידור.

אלי גולדשמידט: אנחנו יכולים להתייחס לנושא של התקציב ברמה הכספית גרידא, נושא שכירות, בעיה של עובדים שצריך לפטר, מאיפה יבוא הכסף, גובה האגרה וכו'.

אלי גולדשמידט: יש גם את נושא התוכן.

אלי גולדשמידט: אני מבקש לקבל לדיון הבא, שמנהל הטלוויזיה, מנהל הרדיו ומנהל ערוץ 33 יציגו בפנינו את ההיבט של התוכניות לעתיד.

אלי גולדשמידט: אנחנו רוצים לדעת.

אלי גולדשמידט: אנחנו מאשרים תקציב, תקציב זה לא רק כסף, תקציב זה מדיניות.

אלי גולדשמידט: אנחנו רוצים לדעת מה מדיניות הרדיו, "קול ישראל", הטלוויזיה, מה סדרי העדיפויות הפנימיים שלה, אנחנו רוצים לדעת מה קורה עם ערוץ 33, מהן הבעיות שהיא מתמודדת איתן?

אלי גולדשמידט: יש כאן היבט שקשור לעבודה מול הכנסת שגם אותו אנחנו צריכים ללבן ועל רקע זה נוכל להתקדם.

אלי גולדשמידט: אני כבר רואה, שהוועדה לא תצא שבעת רצון ממתן העדיפות המצומצמת מדי לנושא התעודה ויצירות המקור.

אלי גולדשמידט: זה דבר בולט אבל זה לא הדבר היחיד לבטח יהיו דברים נוספים.

אלי גולדשמידט: הייתי מבקש מכם, אם תוכלו בשבוע הבא להציג את הדברים.

אלי גולדשמידט: מקובל עליכם?

יאיר שטרן: אין בעיה.

אלי גולדשמידט: יש כאן שני רבדים, רובד אחד הוא הרובד הכלכלי שאליו אני משייך תשובות שצריך לקבל מהאוצר, מה עושים לגבי תוכנית ההבראה, ומה יקרה אם מחר דוח ורדי יציג נתונים והתקציב כבר מאושר?

אלי גולדשמידט: אולי צריך להוסיף תקציב באופן חד פעמי כדי לעזור לבצע את תוכנית ההבראה הזאת וברמה אנושית כמו שאמר כאן המנכ"ל לגבי העובדים והפנסיה שלהם.

אלי גולדשמידט: יש שאלה של מדיניות רשות השידור לגבי הפעלת אולפנים בפריפריה, בעיקר בדרום בנגב.

אלי גולדשמידט: יש איזשהי עלייה בלתי מוסברת בהוצאות משק ומינהל.

אלי גולדשמידט: אני לא חושב שאנחנו צריכים לקיים ריטואל, זה לא אומר שאנחנו לא נאשר את התקציב, אבל אנחנו צריכים לדון בצורה רצינית לפחות בחלק מההיבטים, לא נוכל לכסות את כל הנושאים.

אלי גולדשמידט: אני מבקש שלקראת שבוע הבא תתייחסו גם למה שאמר חבר הכנסת ויצמן שירי, גם לגבי מה שאמרו חברים אחרים, הייתי רוצה לעשות את זה לפי שתי החטיבות: חטיבת הטלוויזיה עם החלוקה הפנימית שבתוכה, וחטיבת הרדיו.

אורי פורת: רבותיי חברי הכנסת, הריטואל הזה קורה כל שנה כאשר רשות השידור צריכה לאשר את התקציב שלה, ואני האחרון שאזלזל בדברים שאני שומע מסביב לשולחן הזה.

אורי פורת: אף אחד לא מדבר מהרהורי לבו, כל אחד מדבר כמי שמייצג ציבור ששלח אותו לכאן ויש לו את הזכות המלאה לומר את הדברים לגבי שביעות רצון או אי שביעות רצון של שידור ציבורי ממלכתי, מהסוג של רשות השידור, שירות שממומן מכספי הציבורי.

אורי פורת: אתם הנציגים של כל הציבור, בעיניי, כל מי שמשלם אגרה יש לו מניה ברשות השידור ואתם הנציגים של בעלי המניות.

אורי פורת: אני לא מזלזל בביקורת, אבל אני רוצה לעשות סדר בדברים.

אלי גולדשמידט: הייתי מעדיף שבישיבה הבאה תענה על כל השאלות ותתייחס לכל מה שנאמר כאן.

אורי פורת: בגלל קוצר הזמן אני לא אתייחס כעת לכל הדברים שנאמרו כאן, אני אומר רק כמה משפטים באופן כללי לגבי כלל הדברים שאמרתם.

אורי פורת: עם כל הכבוד, עוד לא נולד האדם שמסוגל לספק את רצון כולם בחמש שעות שידור בטלוויזיה.

אורי פורת: לא נולד האיש הזה.

אורי פורת: מה לא רוצים שיהיה בחמש השעות הללו?

אורי פורת: שידור מקורי, שידור אזורי, שידור שפות כאלה ואחרים, שידור לילדים, שידור לזקנים ומה לא.

אורי פורת: אנחנו שוכחים, שרשות השידור, שהיא מנהלת את הערוץ האחד והיחידי שנחשב לערוץ ממלכתי שמשודר באוויר, לא בכבלים ולא בלווין, הערוץ הממלכתי שמשדר באוויר הוא בקושי רבע ערוץ, על מה אנחנו מדברים בכלל, אין לנו זמן שידור, אין לנו לוח משדרים נורמלי, כל מה שיש לנו זה בקושי חמש שעות שידור בערב ומתוך זה שלוש שעות נחשבות לפריים טיים.

אורי פורת: כמה אפשר לדחוס לתוך פריים טיים של שלוש שעות וכולם רוצים הכל שם, כולם צודקים, אבל עוד לא נולד הגאון שמסוגל לומר לכם, רבותיי, שמעתי אתכם, אני מתחייב לבצע בשנה הקרובה ולקיים את כל מה שאתם מבקשים.

אורי פורת: זה רציני אם הייתי אומר דבר כזה?

אורי פורת: זה לא בא בחשבון.

אורי פורת: ראשית, צריך לדאוג שהערוץ הממלכתי יהיה ערוץ ולא טרמפיאדה שמשדרים בה גם את הטלוויזיה הלימודית, שקוראת לעצמה טלוויזיה חינוכית, למרות שאין לה מה לחפש בערוץ הזה מפני שיש לה ערוץ משלה בכבלים ויש לה 17% משידורי הערוץ המסחרי ובכל זאת היא קוראת לעצמה הטלוויזיה הלימודית שהיא כבר מזמן לא רלוונטית בתור שכזאת ובכל זאת היא תופסת 50% מזמן השידור של ערוץ 1.

אורי פורת: מה יש לה לחפש בערוץ 1?

אורי פורת: היא בכל מקום, היא גם בערוץ 1, היא גם בכבלים, היא גם בערוץ המסחרי, כאשר אין לה תקציב, אין לה כוח אדם, אין לה כשרונות ואין לה מה להציע.

אורי פורת: רשות השידור שסובלת מעודף כוח אדם, עם תקציב שבקושי אפשר לחיות אתו, אין לה איפה להתפתח, אין לה איפה להתבטא, אין לה זמן שידור, אין לה זמן אוויר, הוועדה הנכבדה הזאת צריכה לעזור לנו קודם שיהיה לנו אוויר תרתי משמע, אוויר זאת אומרת, זמן שידור באוויר, כסף כדי למלא את זמן השידור הזה בתכנים.

אורי פורת: מה אנחנו לא רוצים הפקה מקורית?

אורי פורת: אנחנו לא רוצים סדרות דוקומנטריות?

אורי פורת: אנחנו לא מבינים שזה מה שחשוב, שזה מה שמצפים מאתנו?

אורי פורת: אנחנו רוצים, אבל אנחנו לא יכולים, אתם צריכים לעזור לנו.

אורי פורת: רבותיי חברי הכנסת, אי אפשר לרפא את רשות השידור בבת אחת, בטח לא בשנה אחת, זהו תהליך.

אורי פורת: אם מישהו סבור, שעל ידי כך שהוא יעכב את התקציב השוטף של רשות השידור שזה צינור החמצן של קיומה, אפשר לרפא משהו?

אורי פורת: לא, אפשר רק להרוג את רשות השידור, אפשר לנתק אותה מצינור החמצן וכל הדיבורים היפים על מה שצריך לעשות אין להם שום ערך.

אורי פורת: אני אומר לכם, אם לא נוכל בעוד שבוע להתחיל לגבות את האגרה – בגללכם – משמעות הדבר, שרשות השידור נסגרה.

יאיר שטרן: אולי אפשר לאשר את האגרה היום.

אלי גולדשמידט: בדקתי, אי אפשר לנתק זאת מהתקציב.

אורי פורת: דיון על התקציב רצוי, דיון על התקציב חשוב, אנחנו רוצים ללמוד מה מציק לכם, אנחנו רוצים לדעת איך אנחנו יכולים לספק את רצונכם ככל האפשר, אבל צריך שיהיה אפשר, בלי אגרה אין כסף.

ויצמן שירי: למה היית צריך לחכות על לרגע הזה?

אלי גולדשמידט: הממשלה דחתה את הדיון הזה.

אמיר לוי: סליחה, לא הממשלה דחתה את הדיון, רשות השידור הגישה את זה בעיכוב, זה התעכב בוועד המנהל.

אלי גולדשמידט: אני מקווה שביום רביעי הבא נוכל לאשר את האגרה, אני אשתדל לאשר את האגרה ביום רביעי הבא, אני לא בטוח שנאשר את התקציב אבל את האגרה נשתדל לאשר.

אלי גולדשמידט: אני לא יכול לפתוח את הדיון באישור האגרה, אחרת אני הופך את הדיון שלנו לדיון לא רציני.

אלי גולדשמידט: כבר הבוקר קבעתי לקיים את הדיון בשבוע הבא, ונאשר לכם את האגרה, אתם לא תישארו ללא אגרה.

אורי פורת: אין מימון ביניים?

אורי פורת: אנחנו כבר נמצאים בפיגור.

אלי גולדשמידט: אני לא יכול להצביע על זה עכשיו, אין לי אפשרות, אני אשתדל להצביע על זה בתחילת הדיון ביום רביעי.

אלי גולדשמידט: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.