ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 88, 2000-01-26 09:00

שלום שמחון: אני פותח את הישיבה.

שלום שמחון: תקנות מס ערך מוסף (תיקון), התש"ס-1999 - מי בעד אישורן?

שלום שמחון: מי נגד?

שלום שמחון: בעד – 1 נגד – אין נמנעים – אין הוחלט לאשר תקנות מס ערך מוסף (תיקון), התש"ס-1999.

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: צו מס הכנסה (קביעת תשלומים בעד שירותים או נכסים כהכנסה) (תיקון), התש"ס-1999

שלום שמחון: תקנות מס הכנסה (קביעת תשלומים בעד שירותים או נכסים כהכנסה) (תיקון).

שלום שמחון: הצבעה על סיכום ועדת המשנה למסים בראשות חבר הכנסת מאיר שטרית.

איוור קרשנר: זה לפי הצעת הממשלה, אבל התחולה של סעיף 1 היא מהאחד ביוני.

אנה שניידר: יתר הסעיפים מהאחד בינואר.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: מי בעד?

שלום שמחון: מי נגד?

שלום שמחון: הצבעה בעד – 1 נגד – אין נמנעים – אין הוחלט לאשר צו מס הכנסה (קביעת תשלומים בעד שירותים או נכסים כהכנסה) (תיקון), התש"ס-1999.

שלום שמחון: ההצעה אושרה.

שלום שמחון: 3.

שלום שמחון: תקנות ניירות ערך (הצעת רכש), התש"ס-2000

שלום שמחון: אנחנו פותחים את הדיון בנושא תקנות ניירות ערך (הצעת רכש), התש"ס-2000.

מירי כץ: בטח נספיק לדון בכל, אבל יש משהו יותר דחוף.

איוור קרשנר: אני מציע שנחכה עד שהמשלחת תבוא, כי היא לא ראתה את החומר.

מירי כץ: טוב.

מירי כץ: בעניין הזה אני רוצה להפנות את תשומת הלב שבעקבות הערות שקיבלנו ממשרד המשפטים ומאחרים, הכנסנו כמה תקנות ניסוח.

מירי כץ: הבאתי נוסח מתוקן.

איוור קרשנר: רגע, זה הנוסח המתוקן השני?

מירי כץ: כן.

מירי כץ: אנחנו נפנה את תשומת לבכם למספר תקנות שתוקנו עוד אתמול בלילה, כולל דברים שניסינו לסגור הבוקר.

סמדר אלחנני: תמיד תציינו בכותרת שזה נוסח מתוקן מספר 2, כי אחרת נתבלבל.

מירי כץ: רשמנו את לפנינו ונעשה את זה.

מירי כץ: כל הנושא של הצעת רכש הוא נושא שעד היום הוסדר מכוח תקנות בחוק ניירות ערך לפי הסדרים שהיו קיימים לפני כניסת חוק החברות לתוקף.

מירי כץ: עם כניסת חוק החברות לתוקף, באופן בסיסי כל הנושא של מה היא הצעת רכש הוסדר בחוק החברות.

מירי כץ: ישנו תיקון עקיף בחוק החברות שמקנה סמכות וכוח לחוק ניירות ערך לפי התקנות, והתקנות האלה נותנות ביטוי להסדרים לגבי הצעות רכש לפי חוק החברות החדש, שמבדיל בין הצעת רכש מיוחדת להצעת רכש מלאה.

מירי כץ: אנחנו הוספנו כאן עניין של הצעת רכש רגילה שאיננה מיוחדת ואיננה מלאה.

מירי כץ: מלאה פירושה שבעקבות הצעת הרכש, למעשה, יירכשו כל המניות מהציבור והרכש תימחק מהבורסה.

מירי כץ: הצעת רכש מיוחדת זאת הצעה שמעלה את שיעור השליטה בחברה, כאשר קודם לא היה מישהו שיחזיק בפחות מ-45%, ועכשיו יהיה מישהו שיחזיק יותר מ-25% או יותר מ-45%.

מירי כץ: הצעת רכש רגילה זו הצעת רכש שמישהו רוצה לקנות רק נתח מהחברה, והוא מחליט לא לעשות את זה על ידי עיסוק בבורסה, אלא על ידי פנייה לכלל הציבור, ואנחנו מסבירים את אופן הגילוי שיינתן לציבור במקרים האלה.

אנה שניידר: היו תקנות רכש קודמות משנת 1994.

אנה שניידר: האם את יכולה לציין מה השינויים העיקריים בין התקנות הקודמות לבין התקנות הנוכחיות?

מירי כץ: קודם כל, השינויים נובעים מהעובדה שיש היום סטטוסים שונים של הצעות רכש.

מירי כץ: אמרנו שהצעת רכש מיוחדת היא הצעה שמעניינת את הציבור במידה הגדולה ביותר מבחינת כמות המידע.

מירי כץ: באנו להקל בקטע הזה ולעשות הבחנה איזו מידה של מידע דרושה באיזה סוג של מקרים.

מירי כץ: כאשר יש לי הצעת רכש מיוחדת שבעקבותיה מישהו מקבל את השליטה בחברה, יש לי עניין שלציבור יהיה כמה שיותר מידע, כי יש בעצם שותף בכיר חדש.

מירי כץ: במקרים מסויימים זה שותף בכיר, כשלא היה לו קודם שותף בכיר.

מירי כץ: בהצעת רכש מלאה לא כל כך מעניין אותו מה יהיו התכניות של החברה הלאה.

מירי כץ: אני צריכה רק לתת את המידע שיאפשר לציבור לדעת, האם כדאי לו או לא כדאי לו במחיר הזה להיפטר מהמניות ולצאת בכלל מהחברה.

מירי כץ: הצעת רכש רגילה זה משהו שהוא בין זה לבין זה, כי גם קודם היה לי שותף בכיר, אני לא נפטרת לגמרי מהמניות, אבל עדיין יש לנו עניין לדעת אם אנחנו רוצים בקונסטלציה החדשה אם המידע חשוב, ולכן זאת דרגת מידע שהיא דרגת מידע ביניים.

מירי כץ: איריס ציבולסקי, האם היו עוד דברים מיוחדים קריטיים שנראה לנו שחשוב לציין?

איריס ציבולסקי: יש את ה"סיפור" של ההמירים.

מירי כץ: המיר זה נייר שניתן להמיר אותו לנכס בסיס, למנייה בדרך כלל.

מירי כץ: היו מקרים שהמניות נמחקו מהמסחר, כלומר: עשו הצעת רכש ומחקו את הניירות, ופתאום ההמירים הפכו להיות כלי שאין למה להמיר אותו, או לחלופין, יש להמיר אותו למשהו שהוא שונה לגמרי באופיו, כי במקום שימירו קודם למניה של חברה נסחרת בבורסה, זאת היתה המרה לנייר ערך של חברה פרטית, שכמובן אין עליה מידע, וזה פוגע מאד בזכויותיו של הציבור.

נסים דהן: או לאגרות חוב.

מירי כץ: כן, אבל בכל מקרה, פתאום אתה מוצא את עצמך עם נכס ששייך לחברה פרטית ואין לך שום מידע עליו, ולמעשה זה שונה לגמרי באופיו מהמכשיר שאותו רכשת.

מירי כץ: לכן הגענו למסקנה שיש הצדקה, שאם החברה כבר החליטה לרכוש את כל המניות, היא בעצם לא תפגע בציבור בידיעה שאין לו בעצם ברירה אחרת והוא נשאר עם כלי ריק מתוכן.

מירי כץ: גם לזה נתנו פתרון בתקנות.

מירי כץ: השאלה אם אתם רוצים שאני אסקור את כל התיקונים שעשינו.

שלום שמחון: האם יש למישהו הערות?

נסים דהן: אדוני היושב ראש, אני מציע שנצביע.

נסים דהן: עיקר התקנות באו להגן על גברת כהן מחדרה שלא מבינה במניות, והיא רואה מודעה בעיתון שיש איזו הצעת רכש והיא לא יודעת אם למכור את המניות שלה או לא.

דוידה לחמן-מסר: יש לי הערה.

דוידה לחמן-מסר: נשארה לנו הערה אחת לגבי השאלה מה עברו הפלילי של המציע.

דוידה לחמן-מסר: המציע צריך לפרט במיפרט איזה עבירות הוא עבר.

דוידה לחמן-מסר: אם המציע עבר עבירה לפי כל אחד מהחוקים האלה, הוא צריך לכתוב את זה.

דוידה לחמן-מסר: אני סבורה שזאת רשימה ארוכה מדי של עבירות, והייתי מבקשת לצמצם את זה.

דוידה לחמן-מסר: אסביר מה הקו שהנחה אותנו בחוק החברות.

אנה שניידר: הרשימה הזאת מופיעה גם בחוק הסדרת העיסוק, אם אני לא טועה.

דוידה לחמן-מסר: אז מה?

דוידה לחמן-מסר: יש הבדל גדול.

דוידה לחמן-מסר: בחוק הסדרת העיסוק מדובר באדם שמבקש רשיון כדי לעסוק בכספם של אחרים.

דוידה לחמן-מסר: פה אדם מבקש להשתלט על חברה בורסאית, ואני עוד לא ראיתי שיש חוק שאומר שאסור לאדם עם עבר פלילי להשתלט על חברה בורסאית.

דוידה לחמן-מסר: נכון שיש אינפורמציה שהיא רלוונטית לניצעים.

דוידה לחמן-מסר: יש עבירות שהן חשובות, עבירות לפי חוק העונשין, עבירות לפי חוק ניירות ערך, אבל אני לא יודעת אם זה רלוונטי אם עברו עבירה לפי חוק עיסוק בייעוץ השקעות.

נסים דהן: למה לא רלוונטי?

נסים דהן: כי אחרי שהוא ישתלט על החברה, מחר הוא יציע למכור אותה.

דוידה לחמן-מסר: אני בגיל 25 ביקשתי רשיון לעסוק בייעוץ השקעות, וכנראה בגיל 30 עברתי עבירה והורשעתי.

דוידה לחמן-מסר: בגיל 35 – אני מקווה שזה גם אחרי שחלפה תקופת ההתיישנות - -

שלום שמחון: כתוב חמש שנים.

דוידה לחמן-מסר: אחרי חמש שנים - מאד הצלחתי בבורסה - אני מבקשת להשתלט על חברה בורסאית.

דוידה לחמן-מסר: אני רוצה להבין למה זה רלוונטי לציבור המשקיעים שאני הורשעתי, וזה יכול להיות בעבירה טכנית, כי לא כתוב כאן איזה סוגי עבירות.

דוידה לחמן-מסר: אם הוועדה הנכבדה רוצה להגדיל השתלטויות על חברות, זה דבר טוב.

דוידה לחמן-מסר: אם אנחנו היינו סבורים שצריך להגביל השתלטויות רק לאנשים שלא עברו עבירות, היינו אומרים את זה.

דוידה לחמן-מסר: אם האיש עבר עבירה מסויימת שהיא עבירה טכנית – הוא לא דיווח בזמן ושללו לו את הרשיון – זה לא עניינם של ציבור הניצעים.

דוידה לחמן-מסר: אם הוא עבר עבירה, למשל, על חוק מס ערך מוסף – ולא משנה מה העבירה על חוק מס ערך מוסף – הוא צריך לפרט את זה במיפרט, שבו הוא מציע הצעת רכש לניצעים.

מירי כץ: אני המומה ממה שאני שומעת ממשרד המשפטים.

מירי כץ: על מה אנחנו מדברים?

מירי כץ: לא אמרנו שאסור לו להשתלט.

מירי כץ: אנחנו מדברים רק על אותו מקרה שזו הצעת רכש מיוחדת שבה הוא יהפוך להיות השותף הבכיר בחברה.

מירי כץ: מותר לי למכור את ניירותיי או לא למכור את ניירותיי למי שאני לא רוצה שהוא יהיה עבריין.

מירי כץ: איזה מן איתות יש לנו לציבור?

מירי כץ: איזו אינפורמציה אנחנו רוצים להסתיר מהציבור?

מירי כץ: שאנחנו נבוא ונגיד שאנחנו נעזור לו מפני שאנחנו רוצים שהציבור ייכנס בנסיבות מטעות וימכור לו חלק מהניירות כדי להפוך שותפים עם אדם שעבר עבירות?

מירי כץ: האם אנחנו אומרים שעבירת מס למשל זה באמת לא נורא, זה דבר שהוא לא לגיטימי?

דוידה לחמן-מסר: הקו שלי הוא קו מאד מבוסס.

דוידה לחמן-מסר: אני מבחינה בין עבירות טכניות לבין עבירות מהותיות.

דוידה לחמן-מסר: אנחנו מדברים על מקרה בו אדם עבר עבירה שדינה מאסר ובגלל זה הוא קיבל רק קנס, לדוגמה - אמנם זה סוביודיצה, אבל רק לצורך הדוגמה - אלי הורביץ.

מירי כץ: במקרה הזה זכותו של הציבור להחליט אם הוא רוצה או לא רוצה.

מירי כץ: אל תגני על העבריינים.

מירי כץ: את מונעת את האפשרות לדעת את האינפורמציה הזאת.

מאיר שטרית: לפי הגישה הזאת אסור לאלי הורביץ לקנות את החברה?

נסים דהן: לא, הוא צריך להודיע: אני עבריין, ומי שרוצה – שימכור לי את החברה שלו.

נסים דהן: זה מה שאנחנו מבקשים.

מירי כץ: לא, שיהפוך איתי שותף בכיר.

נסים דהן: זה לא שאסור לו, אלא הוא צריך להודיע לציבור שהוא נאשם בעבירה זו וזו.

נסים דהן: החוק אומר שהוא רק צריך להודיע לציבור על הרשעה.

דוידה לחמן-מסר: כשמדובר על עבירה שדינה מאסר, גם אם הוא קיבל קנס, מקובל עליי, אין לי ויכוח.

דוידה לחמן-מסר: הדבר האחרון שמשרד המשפטים רוצה לעגן זה מניעת מידע מהציבור.

דוידה לחמן-מסר: יחד עם זאת, אנחנו רוצים שעולם העסקים יפעל בצורה רגילה.

דוידה לחמן-מסר: מבחינתי, אם אדם עבר עבירה טכנית על חוק מע"מ, הוא לא צריך לגלות את זה בכל מקום שהוא הולך אליו.

נסים דהן: לשותפים שלו הוא צריך לגלות?

דוידה לחמן-מסר: מה זאת אומרת לשותפים שלו?

דוידה לחמן-מסר: שישאלו אותו.

נסים דהן: מה זאת אומרת?

נסים דהן: הוא עומד להיות שותף.

נסים דהן: אולי מחר הוא שוב יעבור על העבירה הזאת?

נסים דהן: הוא עומד להיות חלק מניהול חברה.

אנה שניידר: בהגדרה כתוב "עבירה לפי החוק", דהיינו: חוק ניירות ערך, "או לפי אחד החוקים המפורטים להלן, למעט עבירה שדינה קנס בלבד".

אנה שניידר: זאת אומרת שמתקין התקנות עשה הבחנה בין עבירה SO CALLED טכנית שדינה קנס בלבד לבין עבירה שאיננה טכנית שדינה מאסר.

אנה שניידר: אני כך מבינה את זה מהרישא.

מאיר שטרית: בסעיף (14) כתוב "כל עבירה אחרת שבגינה הוטל עונש מאסר בפועל של חמש שנים ומעלה".

נסים דהן: שלא כתובה פה, בנוסף.

נסים דהן: למשל, הוא קיבל מתנה ולא הצהיר עליה.

מאיר שטרית: בכל החוקים האחרים, בנקאי שהיה שותף לוויסות המניות עבר עבירה?

נסים דהן: הוא צריך לציין לציבור שהוא עבר עבירה.

מאיר שטרית: מה המטרה של התקנות?

נסים דהן: מי שירצה להיות שותף שלו, צריך לדעת את האמת.

מאיר שטרית: אני רוצה להבין את ההבדל בין אדם שהולך לבורסה וקונה מניות לבין זה שמגיש הצעת רכש.

מירי כץ: אנחנו מדברים על מקרה מאד ספציפי, רק על הצעת רכש מיוחדת שכתוצאה ממנה בחברה שקודם לא היה מישהו שהחזיק 45% מהמניות יהיה פתאום אדם שהוא בעל שליטה בחברה.

מירי כץ: זאת אומרת, הפכת כתוצאה מהצעת הרכש הזו – לא קנית את כל המניות ולא קנית אחוז קטן ונשארת כמו כל אחד אחר בבורסה - בעל השליטה בחברה.

מאיר שטרית: על איזה אחוז מדובר?

דוידה לחמן-מסר: מי שרוצה לרכוש 25% - -

מאיר שטרית: איך את יודעת כמה הוא רוצה לרכוש?

מאיר שטרית: אם אני כל פעם מודיע שאני קונה 5%?

נסים דהן: יש חוק בחוק החברות שמעל ל-7% הממונה מגביל אותך.

מאיר שטרית: אם אני מבקש לקנות 25%, כשמישהו מציע הצעת רכש, הוא לא קובע מטרה מראש.

מירי כץ: חוק החברות היום מחייב אותו.

מאיר שטרית: החדש?

נסים דהן: כן, הוא צריך להודיע.

מאיר שטרית: ואם הוא לא מודיע?

מאיר שטרית: אם אני מפרסם מודעה בבורסה ואומר: כל מי שרוצה למכור לי מניות של טבע, נא להתקשר אליי כי אני משלם 25% מעל מחיר הבורסה.

נסים דהן: לא כך פועלים עכשיו.

נסים דהן: צריך להצהיר: אני מבקש לאסוף 25%.

נסים דהן: זה החוק.

נסים דהן: חבר הכנסת שטרית, אתה חתמת על זה.

דוידה לחמן-מסר: בחוק החברות אם אדם רוכש למעלה מ-25% בחברה שלא היה בה מי שמחזיק 25% ערב הרכישה – זאת אומרת שהיה לה פיזור מאד גדול – הוא לא יהיה רשאי להצביע בזכויות ההצבעה שלו, זאת אומרת: אתה יוצר איזה זעזוע בחברה.

דוידה לחמן-מסר: לכן זאת הדרך שבה אכפנו את האיסור לעשות את מה שאתה רוצה לעשות.

דוידה לחמן-מסר: בוא נסכים שאנחנו מדברים על הצעת רכש מיוחדת.

מאיר שטרית: אני רוצה להבין את התקנות.

מאיר שטרית: לא בוער לי שום דבר.

מאיר שטרית: אני אעבור סעיף-סעיף ואלמד את כולן, ואני לא אצביע על שום תקנה לפני שאבין אותה.

מאיר שטרית: בכנסת הזאת נעשתה חקיקה חפוזה בניירות הערך, שאלוהים יודע מה יהיו תוצאותיה, וזה יהיה לאורך שנים, לא היום.

מאיר שטרית: אני מציע שנלמד את הנושא ונלך לאט-לאט.

מאיר שטרית: אני רוצה להבין מה המטרה של כל העניין הזה.

מאיר שטרית: האם המטרה היא למנוע מעבריינים להשתלט על חברות?

נסים דהן: לא.

נסים דהן: מידע לציבור, שכאשר גברת כהן מחדרה תמכור את המניות שלה לחבר הכנסת מאיר שטרית, תדע שיש לו עבר נקי או לא.

מאיר שטרית: מה אכפת לי למי אני מוכר את המניות שלי?

מירי כץ: זה רק באותו מקרה שהוא יהפוך להיות השותף הבכיר.

נסים דהן: אתה הולך להיות שותף בכיר, ואני רוצה לדעת מי השותפים שלי.

מאיר שטרית: ממי אני קונה את המניות?

מאיר שטרית: מהציבור.

נסים דהן: כן.

מאיר שטרית: נניח שאני מחזיק 100 מניות - -

נסים דהן: רק חלק.

מאיר שטרית: אבל אתה לא יכול לדעת.

נסים דהן: על פי החוק החדש אני כן יכול לדעת.

מאיר שטרית: נניח שאני מחזיק 100 מניות ויש הצעת רכש; אני מחליט למכור 50 מניות שלי.

מאיר שטרית: כאזרח, למה זה מעניין אותי מי קונה?

נסים דהן: אני כממלכה רוצה להגן על הציבור, שאם יש לו שותפים, שיידע מי השותפים שלו.

נסים דהן: אותך זה לא מעניין, כי אתה סוחר גדול של מניות.

נסים דהן: אותי כמדינה מעניין לשמור עליה, שיהיו לה שותפים הוגנים.

מאיר שטרית: למה לא תקבע כלל יותר פשוט, שאדם שעובר מעל ל-X אחוזים ברכש או בריכוז של מניות בחברה מסויימת ייתן דוח לבורסה על כל עבירה.

נסים דהן: זה מה שכתוב.

מאיר שטרית: אתה רוצה שהוא יעשה את זה לפני הצעת הרכש.

נסים דהן: במקביל, עם הצעת הרכש לבורסה.

מאיר שטרית: איך זה ייעשה טכנית?

דוידה לחמן-מסר: הוא כותב מודעה: X רוצה לקנות את המניות של חברת ג.ד.

דוידה לחמן-מסר: בע"מ בכמות של 25%.

דוידה לחמן-מסר: כמו שיש תשקיף, במקום תשקיף יש מיפרט.

דוידה לחמן-מסר: הוא הרבה יותר קטן ומצומצם ומי שרוצה יכול לעיין בו.

דוידה לחמן-מסר: במיפרט מופיעים הפרטים האלה.

דוידה לחמן-מסר: אנחנו עכשיו מדברים על השאלה: איזה פרטים יופיעו במיפרט?

מאיר שטרית: מה קורה אם הקונה הוא תושב חוץ?

מאיר שטרית: זה אותו דבר?

דוידה לחמן-מסר: לא כתוב:

דוידה לחמן-מסר: עבירות אחרות במדינות אחרות - -

מאיר שטרית: מה ההבדל?

מאיר שטרית: אדם מחוץ לארץ יכול לקנות, וישראלי לא.

נסים דהן: זאת שאלה.

שלום שמחון: העלית נקודה חשובה.

מאיר שטרית: אם אני בא מרוסיה ומביא איתי 50,000,000-90,000,000 דולר?

נסים דהן: אתה צודק.

דוידה לחמן-מסר: אתה לא יודע כמה שאתה צודק.

איריס ציבולסקי: סעיף (14) חל גם על עבירות בחוץ לארץ.

מאיר שטרית: לא עבירות בחוץ לארץ, על משקיע מחוץ לארץ.

סופה לנדבר: חבר הכנסת שטרית, אתה לא יודע כמה שאתה כרגע מסתבך.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: אני בטוח שיש הרבה מאד רוסים שיש להם הרבה כסף והם ישרים, אבל אלה שלא ישרים – שלא יהיו פה.

דוידה לחמן-מסר: ההסדר בחוק החברות הוא הסדר לגבי מינוי דירקטור.

דוידה לחמן-מסר: דירקטור שעבר X, Y, Z עבירות לא רשאי להתמנות.

דוידה לחמן-מסר: ובין היתר, הרשעה בבית משפט מחוץ לישראל בעבירות שוחד, מרמה, עבירות מנהלים בתאגיד או עבירות של ניצול מידע פנים.

שלום שמחון: אתם אומרים שיש הגדרה רחבה לגבי העבירות, ודוידה לחמן-מסר מציעה משהו יותר מצומצם.

דוידה לחמן-מסר: וחבר הכנסת שטרית הציע שבמקביל, בלי שום קשר לשאלת הצמצום או לא, נדבר גם על חוץ לארץ.

סמדר אלחנני: לא על חוץ לארץ, אלא על תושבי חוץ לארץ.

מאיר שטרית: יכול להיות שצריך לצמצם, אבל מה שמחילים על תושב ישראל, צריך לחול על תושב חוץ לארץ.

שלום שמחון: הסכמנו.

מירי כץ: הסכמנו על כל עבירה מקבילה במדינה אחרת.

דוידה לחמן-מסר: עבירה דומה.

דוידה לחמן-מסר: החוק הראשון זה חוק השקעות משותפות בנאמנות, ואני שואלת את השאלה הבאה: האם אתם דורשים שאדם שעבר עבירה על חוק השקעות משותפות בנאמנות יודיע על זה?

מירי כץ: בוודאי.

דוידה לחמן-מסר: אני חושבת שפקודת החברות לא רלוונטית ממילא.

דוידה לחמן-מסר: עכשיו נעבור לחוק הפיקוח על המטבע.

מאיר שטרית: העניין הזה "מת".

מאיר שטרית: אם לאה רבין רוצה לרכוש מניות, היא צריכה להודיע שהיא עברה עבירה בארצות הברית.

מאיר שטרית: איזה חוק הפיקוח על המטבע יש עכשיו?

מירי כץ: היום אין, אבל אולי יהיה?

סמדר אלחנני: אני חושבת שחלה התיישנות על עבירות שנעברו על חוק הפיקוח על המטבע.

דוידה לחמן-מסר: מה עשינו בחוק החברות?

מירי כץ: אבל להבדיל מחוק החברות, כאן אנחנו רק מביאים את זה לידיעתו.

מירי כץ: ותאמיני לי, אני לא מבינה על איזה ערך אנחנו מגינים.

דוידה לחמן-מסר: אם אדם נענש, הוא לא חייב להודיע על זה לכל מקום שהוא הולך.

דוידה לחמן-מסר: הוא הורשע והוא מיצה את עונשו.

מירי כץ: מה זאת אומרת ריצה את עונשו?

מירי כץ: אני צריכה לדעת שיש לי שותף שהוא עבריין?

דוידה לחמן-מסר: תלוי באיזו עבירה.

שלום שמחון: מה ההגדרה המצמצמת שאת מציעה?

דוידה לחמן-מסר: יש שתי אפשרויות.

דוידה לחמן-מסר: אפשרות אחת היא לצמצם את רשימת החוקים, ואפשרות נוספת היא לשקול שאם הוא הורשע וקיבל קנס בלבד - -

נסים דהן: זה כבר כתוב.

דוידה לחמן-מסר: זה לא כתוב.

אנה שניידר: "עבירה שדינה קנס".

דוידה לחמן-מסר: עד היום, בחוק הפלילי מרבית העבירות דינן דין מאסר ודינן קנס.

שלום שמחון: למה אי אפשר למצוא פה ניסוח שגם משאיר שיקול דעת מצד אחד - -

דוידה לחמן-מסר: אין שיקול דעת.

מאיר שטרית: מה התכלית של זה?

מאיר שטרית: להקשות על אנשים לקנות מניות בבורסה?

מאיר שטרית: אם אדם באמת עבריין, שיידעו על זה, אבל באמת לא צריך להציג כל עבירה.

נסים דהן: לא כל עבירה.

מאיר שטרית: בעניין הזה, אם אדם רוצה לעקוף את כל החוק הזה, אי אפשר לאכוף אותו.

מאיר שטרית: עבריין יכול לעשות את כל הצעת הרכש על שם אשתו.

מירי כץ: דרך אגב, אצלנו זאת אחזקה ביחד עם בן זוג.

מאיר שטרית: הוא יכול לעשות זאת על שם אשתו, בנו או בתו.

שלום שמחון: לא נשרוף את כל הישיבה רק על הסעיף הזה.

ישראל כץ: לגבי הסנקציות על דירקטוריון, אדם לא יכול להתמנות אם הוא עבר עבירה?

נסים דהן: זה בחוק חברות אחר.

נסים דהן: זה לא נידון עכשיו.

ישראל כץ: וזה לא מוגבל בזמן?

נסים דהן: מוגבל - התיישנות אחרי חמש או שבע שנים.

אנה שניידר: אפשר לומר "כל עבירה שהוטל עליה מאסר בפועל של שישה חודשי מאסר".

מירי כץ: עבירות שהוטל עליהן מאסר בפועל, לרבות עבירות שירות בלבד.

דוידה לחמן-מסר: מקובל עליי חצי שנה.

דניאלה גורני: בארץ עונשי מאסר זה לא דבר שכיח בעבירות האלה.

דוידה לחמן-מסר: אדם הורשע בעבירת מע"מ וקיבל עבירת קנס.

דוידה לחמן-מסר: אדם רוכש חברה - יש לך החלטת השקעה אם למכור לו או לא למכור לו.

מירי כץ: אם אני מחליטה למכור לו או לא למכור לו לא מעניין אותי.

מירי כץ: אני רוצה לדעת אם להישאר שותפה שלו.

דוידה לחמן-מסר: בתשקיף את כל העבירות האלה מפרטים?

דניאלה גורני: כשאנשים יועמדו לדין, הם ינסו לשכנע את בית המשפט להתאים את העונש.

דניאלה גורני: זה קורה לנו כבר בחוק היועצים.

דוידה לחמן-מסר: בטח, כי זה רישוי ועיסוק, זה משהו אחר.

מירי כץ: איזה נורמות אתם רוצים שיהיו?

דוידה לחמן-מסר: כשאדם מגיש טופס מועמדות, הוא אומר איזה עבירות מס הכנסה הוא עבר והציבור בוחר בו?

נסים דהן: בלי שהוא יגיד, הציבור יודע .

נסים דהן: תסמכי על העיתונאים.

דניאלה גורני: כשיש מגבלות בחוק שנובעות מהרשעות, אנחנו רואים את זה כבר היום בחוק הייעוץ.

דניאלה גורני: אנשים שעומדים לדין בחוק הייעוץ, מבקשים לתפור את העונש כך שלא ייכנס לגדר המגבלות.

מאיר שטרית: לגיטימי.

דניאלה גורני: המחוקק שקובע את המגבלות שבהרשעות הקודמות, יוצא מתוך הנחה שהמגבלות האלה לא תשפענה על רמת הענישה.

דניאלה גורני: בפועל זה קורה.

דניאלה גורני: כל אחד אומר: אל תטיל עליי, אל תרשיע אותי, כדי שאני לא אהיה בעל הרשעה וכדי שזה לא ימנע ממני לקבל רשיון.

דניאלה גורני: אז אנחנו מאבדים את האובייקטיביות של העונש כמודד לחומרת העניין, כי חומרת העניין מתיישרת לפי הנזקים והדין.

דניאלה גורני: ואז יוצא איזה מן מעגל קסמים.

שלום שמחון: אבל באותה מידה את יכולה להגיד שאנחנו מרימים את הרף לרמה של מאסר, וגם השופט מתייחס לזה.

דניאלה גורני: אני הייתי מציעה איזשהו קריטריון באמת אובייקטיבי.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: זה נמצא במדינה אחרת בעולם?

נסים דהן: כן.

מאיר שטרית: בארצות הברית מי שמציע הצעת רכש צריך לפרט את העבירות שלו?

נסים דהן: בוודאי.

נסים דהן: שם זה עוד יותר מפורט מפה.

דוידה לחמן-מסר: אני מוכנה שאדם שקיבל קנס משמעותי יודיע על זה.

דוידה לחמן-מסר: אדם שקיבל קנס על סך 10,000 שקל על מע"מ צריך ללכת ולהודיע על זה לכל העולם?

דוידה לחמן-מסר: למה שאנשים במשרות בכירות לא יפרטו את זה?

שלום שמחון: זה לגיטימי שלא נסכים על אותו נוסח.

שלום שמחון: היועצת המשפטית של הוועדה מציעה שנישאר עם אותו נוסח.

אנה שניידר: אני אומרת מעבר לזה, אולי נתאים את זה למה שצריך להודיע בתשקיף.

נסים דהן: זה עוד יותר חמור בתשקיף.

מאיר שטרית: תשקיף זה שונה.

מאיר שטרית: בתשקיף את מנפיקה חברה שלך, ואת יכולה למכור בלוף לציבור.

מאיר שטרית: הציבור השקיע כסף אצלך בחברה, ואת עושה עם הכסף מה שאת רוצה.

מאיר שטרית: זה הרבה יותר חזק.

אנה שניידר: אבל הבלוף לא קשור לעצם היותי עבריינית או לא.

מאיר שטרית: מה זה קשור?

נסים דהן: גם בדוגמה הזאת של הצעת רכש אתה הופך את הציבור ממשקיע אצלה למשקיע אצלך.

דוידה לחמן-מסר: אדם עבר עבירה על חוק מע"מ לפני חמש שנים.

דוידה לחמן-מסר: האם הוא צריך להודיע את זה?

דוידה לחמן-מסר: אני לא מבינה את זה .

אנה שניידר: יש חוק התיישנות.

דוידה לחמן-מסר: זו לא התיישנות.

שלום שמחון: אני רוצה ללכת לסיכום.

שלום שמחון: אנחנו יכולים להמשיך למתוח את העניין כמה שאנחנו רוצים.

שלום שמחון: יש פה שני דברים.

שלום שמחון: אחד - מה שמציעה היועצת המשפטית של הוועדה בהתאמה לעניין של המאסר, והתוספת של חבר הכנסת מאיר שטרית לגבי העניין של תושב חוץ לארץ.

שלום שמחון: מאחר שנמשיך להתכתש על העניין כל הזמן ואנחנו לא מסכימים אחד עם השני, מה לעשות?

מאיר שטרית: בנקודה הזאת, אבל יש עוד הרבה נקודות.

מאיר שטרית: אני מציע לבדוק את ההגבלות בתשקיף, ואני רוצה לדעת מה עמדת הבורסה לגבי התקנות הללו.

מאיר שטרית: אני רוצה שתזמינו את אנשי הבורסה.

מירי כץ: אנשי הבורסה הוזמנו ולא הגיעו.

שלום שמחון: הם קיבלו מהם את ההערות.

אנה שניידר: זאת אומרת שהם מסכימים.

שלום שמחון: אני רוצה לעבור להצבעה.

מאיר שטרית: להצבעה על מה?

שלום שמחון: על זה.

מאיר שטרית: עוד לא למדנו שום דבר.

שלום שמחון: אתה לא היית פה.

שלום שמחון: התחלנו את הישיבה בזמן.

מאיר שטרית: באתי עשר דקות אחרי פתיחת הישיבה.

מאיר שטרית: אי אפשר להצביע כך.

מאיר שטרית: אני רוצה לעבור סעיף-סעיף וללמוד אותו.

מאיר שטרית: יש לנו זמן.

שלום שמחון: חבר הכנסת שטרית, אני מבין שמאתמול עברת למדיניות חדשה של התשה.

שלום שמחון: לפני שאתה הגעת הנה, ניתנה פה סקירה, כולל השינויים שנעשו עד היום בבוקר במגע שהיה בין כל הגורמים.

מאיר שטרית: הכל בעשר דקות?

מאיר שטרית: הגעתי לישיבה בשעה 9:10.

שלום שמחון: אתה הגעת בשעה 9:10, אבל נעשתה עבודה על החומר הזה ממש עד הדקה התשעים עם הערות של האנשים שנכנסו בעובי הקורה.

מאיר שטרית: מבחינת הוועדה איזו עבודה נעשתה?

מאיר שטרית: אני כחבר ועדה רוצה ללמוד את התקנות האלה ולהבין אותן אחת לאחת.

ויצמן שירי: במילים אחרות אתה אומר שעד שחבר ועדה – ולא משנה מי הוא – לא ילמד את מה שהוא צריך ללמוד, אי אפשר להצביע.

מאיר שטרית: מותר לו?

מאיר שטרית: לכל חבר ועדה שמשתתף בדיון מותר לעבור סעיף-סעיף, להבין אותו ולעבור לסעיף הבא.

מאיר שטרית: כך דנים בתקנות ובחוקים.

מאיר שטרית: אני לא מכיר שום נוהל אחר לדיון בחוקים, אלא אם חברי הוועדה קיבלו את החומר מראש והבינו אותו.

מאיר שטרית: אני מוכן לעשות מבחן ובו חמש שאלות, ונראה מי יענה נכון.

ויצמן שירי: אני מציע שנקיים הצבעה ואתה תגיש רביזיה.

ויצמן שירי: אנחנו לא נקיים הצבעה על הרביזיה, ואתה בינתיים תלמד את הנושא.

שלום שמחון: אני מבקש להתחיל להקריא את החומר.

אנה שניידר: אבל אני מציעה שנצרף את ההגדרות לחומר.

סמדר אלחנני: כל פעם נחזור להגדרה?

אנה שניידר: כן, כשזה יהיה רלוונטי.

אנה שניידר: "2.

אנה שניידר: תחולה" – "תקנות אלה יחולו על הצעת רכש בחברה רשומה".

מאיר שטרית: אני מבין שבחלק הראשון צריך להתייחס לנושא של עבירה.

מאיר שטרית: מה אנחנו לגבי הסעיף הזה?

אנה שניידר: כשנגיע לסעיף, סעיף 9 וסעיף 13, נחזור לזה.

שלום שמחון: סיכמנו שאנחנו עושים הרחבה גם בהתאם למה שהוא אמר וגם בהתאם למה שאת אמרת.

שלום שמחון: אי אפשר עוד לחזור על הדברים.

מאיר שטרית: לא הבנתי מה אמרת.

שלום שמחון: ביקשת להכניס את העניין של חוץ לארץ.

אנה שניידר: והעניין השני זה להישאר עם הרשימה כאן לפי התשקיף.

מירי כץ: אני מציעה שאנחנו נעבור ונראה איזה חוקים באמת מפריעים.

ויצמן שירי: חבר הכנסת שטרית, עברת על החומר?

מאיר שטרית: הבוקר קיבלנו את זה.

שלום שמחון: חבר הכנסת שטרית, זה כבר היה פה בדיון.

מאיר שטרית: זה היה בדיון?

מאיר שטרית: זה אף פעם לא היה בדיון.

אנה שניידר: אני בכל אופן מציעה שנגיע לזה כשנגיע לתקנה.

אנה שניידר: "3.

אנה שניידר: הצעת רכש רגילה" – יש הגדרה שזאת הצעה כהגדרתה בתקנה 3.

אנה שניידר: "הצעת רכש רגילה היא פעולה של מציע או מי מטעמו, שאינה בגדר הצעת רכש מיוחדת או הצעת רכש מלאה, המכוונת להניע ציבור בעלי ניירות ערך של חברה רשומה למכור למציע נייר ערך, למעט פעולה כאמור במהלך המסחר בבורסה.

אנה שניידר: "

נתי שילה: למעשה, זה דבר שלהערכתנו היה צריך להיות בחקיקה ראשית בחוק החברות עצמו.

נתי שילה: חוק החברות הוא המטפל היום במטריה של הצעות רכש.

נתי שילה: כל הסוגייה של הצעות רכש מוסדרת היום בחוק החברות החדש, ושם נקבע מה זאת הצעת רכש מיוחדת וכו'.

נתי שילה: לא נידון ולא נקבע בחוק החברות הנושא של הצעת רכש רגילה.

נתי שילה: הוא מובא כאן לראשונה בחקיקת משנה.

נתי שילה: להערכתנו, זה לא המקום.

נתי שילה: והשאלה גם האם המחוקק התכוון שבאמת כל הצעה רגילה במספר אחוזים של מניות לחברה יצטרך ללכת בדרך של הצעת רכש.

נתי שילה: ואם כן, למה זה לא נקבע בחוק החברות?

דוידה לחמן-מסר: אני רוצה להסביר מה היה הרציונל.

דוידה לחמן-מסר: הצעת רכש רגילה היא פנייה לציבור.

דוידה לחמן-מסר: כל הצעה שמופנית לציבור בלתי מסויים של משקיעים היא למעשה הצעה: תמכרו לי במחיר 7.

דוידה לחמן-מסר: אז הוא אומר: למה שאמכור לך?

דוידה לחמן-מסר: מי אתה?

דוידה לחמן-מסר: זאת אומרת, האם 7 הוא מחיר טוב או לא?

מירי כץ: אני אגיד עוד יותר מזה.

מאיר שטרית: היא הצעה על כל אחוז?

דוידה לחמן-מסר: על כל אחוז.

מירי כץ: לא על כל אחוז, על פנייה שהיא לציבור בלתי מסויים.

שלום שמחון: אנחנו עוברים עכשיו לשלב ההקראה.

שלום שמחון: אני מבקש שלא יתחילו פה שיחות, כי אני רוצה להספיק היום להצביע על זה.

מאיר שטרית: אני לא מבין האם בהצעה הרגילה מדובר על כל אחוז.

מאיר שטרית: אם אדם רוצה לקנות אחוז, האם הוא צריך לעמוד בכל התנאים של הפירוט של העבירות שלו?

מאיר שטרית: זה מה שמוצע פה?

מאיר שטרית: כתוב פה "למעט פעולה כאמור במהלך המסחר בבורסה".

מאיר שטרית: אם במהלך המסחר בבורסה אני מציע הצעה כזאת, אני פטור מכל תקנות הללו.

אנה שניידר: אני לא כל כך הבנתי מדוע ההגדרה לא נמצאת בחקיקה הראשית בחוק החברות.

מירי כץ: הנקודה היא פשוטה.

מירי כץ: כאן דווקא החלטנו לעשות סדר ולתת גילוי נאות.

מירי כץ: אמרנו שאם אדם עוסק בבורסה במהלך המסחר הרגיל - אנחנו לא מעוניינים לדעת את זה.

מירי כץ: אם הוא פונה בעיסקה דו צדדית למישהו ואומר: תקנה לי את המניות – לא מעניין אותנו.

מירי כץ: אבל אם הוא ברצונו ובבחירתו מחליט לפנות לפנייה בלתי מסויימת של אנשים ולהגיד: אני אוסף מהציבור.

מירי כץ: הוא לא יודע למי יש מניות, אבל הוא מבקש לקנות ממי שרוצה למכור ומציג את התנאים.

מירי כץ: אמרנו שרק במקרה הזה שהוא בחר לעשות את זה בצורה הזו, נקבע איך ניתנת אינפורמציה.

מירי כץ: זה פונה לציבור בלתי מסויים.

מירי כץ: אין משא ומתן דו צדדי בין אנשים, ולכן אמרנו שרק אם אתה בחרת לעשות את זה בדרך הזו, אלה הכללים שיחולו.

ויצמן שירי: חבר הכנסת שמחון, בקצב הזה נגמור בעוד שבוע.

שלום שמחון: קצת סבלנות.

שלום שמחון: אני מבקש להמשיך באותו נוהל.

ויצמן שירי: אני לא מערער על זכותו לשאול.

דוידה לחמן-מסר: צריך להבהיר את הדבר, ואולי לומר "רכישת מניות במהלך המסחר בבורסה" ולא "פעולה כאמור".

מירי כץ: אז אנחנו מתקנים את הניסוח.

מאיר שטרית: במקום "פעולה כאמור" ייכתב "רכישת מניות".

מירי כץ: "רכישת ניירות ערך".

מאיר שטרית: תעשה ניסיון.

מאיר שטרית: שב איתי בדיון על כל החוק הזה עד הסוף ותראה כמה דברים נתקן בחוק הזה.

מאיר שטרית: מניסיוני, אפשר לשבת פה 20 שנה.

שלום שמחון: אני מסכים איתך.

סמדר אלחנני: חבר הכנסת שטרית, אני מחזקת אותך.

אנה שניידר: אנחנו מתקנים את הסיפא של סעיף 3 כך: "למעט רכישת ניירות ערך במהלך המסחר בבורסה".

אנה שניידר: 4.

אנה שניידר: "הצעה בלתי הדירה הצעת רכש לא תהיה הדירה ולא תותנה בתנאים זולת בהתאם לתקנות אלה.

אנה שניידר: "

מאיר שטרית: מה זה הדירה?

מירי כץ: שאי אפשר לחזור עליה.

מירי כץ: אם אדם מציע בעיתון לקנות מניות של חברה מסויימת, הוא לא יכול לחזור בו?

דניאלה גורני: הוא לא יכול להציע בעיתון.

מאיר שטרית: עד היום ראיתי הודעות על הצעות רכש בעיתונים.

מאיר שטרית: איריס ציבולסקי: מכוח התקנות.

מאיר שטרית: אבל היו, לא אחת ולא שתיים.

מירי כץ: הוא לא יכול לחזור בו, מפני שעצם הדבר שיש הצעת רכש, וזה הרי תמיד במחיר יותר גבוה מהבורסה, זה יוצר ציפייה בקרב הציבור.

מירי כץ: אנשים קונים ואנשים אחרים לא מוכרים.

מירי כץ: זאת דרך מצויינת לעשות מניפולציה על ניירות.

מירי כץ: אני אתן לך דוגמה חיה.

סמדר אלחנני: הסיפור באינטרנט.

מירי כץ: מה עשתה אלביט הדמיה?

ויצמן שירי: למה את הולכת לאלביט הדמיה?

ויצמן שירי: לפני יומיים תשובה הודיע שהוא הולך לקנות את YES והמניה שלו קפצה ב-24%.

דוידה לחמן-מסר: זה לא שייך, כי זאת לא הצעת רכש, זאת סתם הודעה.

ויצמן שירי: לא, זאת לא היתה סתם הודעה.

ויצמן שירי: הוא ממש הציג את זה שהוא עומד לקנות.

מירי כץ: לא, אבל כאן זה עוד יותר גרוע.

מאיר שטרית: אבל חבר הכנסת שירי, חוק התקנות לניירות ערך קובע שחברה בורסאית שנסחרת בבורסה, חייבת להודיע לבורסה שהיא מנהלת משא ומתן.

ויצמן שירי: הוא לא הודיע שהוא מנהל משא ומתן.

מאיר שטרית: כתוב אדם שמציע הצעת רכש על פי התקנות המוצעות בפנינו – ואני עוד לא רואה אותן כתובות פה.

מאיר שטרית: זה מה שקובע שזה יהיה בלתי הדיר או שיש תקנה שקובעת?

אנה שניידר: יש סייגים בהמשך.

מאיר שטרית: אז אדם שמציע הצעת רכש לא יכול לחזור בו?

מירי כץ: אלא בתנאים האלה, שאנחנו מייד נתאר אותם.

אנה שניידר: "(ב) על אף האמור בתקנת משנה (א), המציע רשאי: להתנות את התחייבותו לרכוש ניירות ערך על פי הצעת הרכש בכך שאישור, רשיון, היתר או הסכמה מאת רשות מוסמכת או אישור אחר על פי דין, הנדרש לצורך רכישת ניירות הערך על פי הצעת הרכש, יתקבל עד יום עסקים אחד לפני מועד הקיבול האחרון; לא התקבל אישור כאמור, תפקע הצעת הרכש והמציע ימסור על כך מיד הודעה כאמור בתקנה 26(א)(1) ויפרסמה כאמור בתקנה 26(א)(2)".

אנה שניידר: זה סייג אחד.

מאיר שטרית: אבל הוא חייב לחזור בו.

אנה שניידר: הוא רשאי.

מאיר שטרית: הוא רשאי, אבל הוא לא חייב.

נתי שילה: אם צריך אישור פורמלי, למה לא יתבקש מראש לפני שנעשה כל הבלגן של הצעת הרכש?

נתי שילה: אפשר גם לקבל את זה מראש.

מירי כץ: במקום שאפשר לקבל את זה מראש – אפשר לקבל את זה מראש.

מירי כץ: על מה אנחנו מדברים?

מירי כץ: על מקרה שהוא רוצה לרכוש.

מירי כץ: אז אם אפשר לקבל את זה מראש והוא קיבל, הוא יודיע על זה, אבל בהרבה מקרים אתה לא יכול.

מירי כץ: נגיד הממונה על ההגבלים העסקיים אומר:

מירי כץ: אני לא שוקל שאלות תיאורטיות, כשיהיה לך משהו, תבוא אליי.

מירי כץ: אז הוא לא יכול לקבל, אלא כשהוא התחיל את ההליך, והוא אומר: תראו, אני מתחיל את ההליך, ואם אני לא אקבל את האישור, ממילא זה לא ייכנס לתוקף.

מאיר שטרית: למה הוא לא שואל שאלות תיאורטיות?

מאיר שטרית: למה לא?

איריס ציבולסקי: זה משהו שלא עד היום.

איריס ציבולסקי: עד היום אפשר היה להתנות רק בתנאי שבסעיף (2), וזה יצר לנו הרבה מאד בעיות.

איריס ציבולסקי: בסיפור של הממונה על ההגבלים לא רצו לפנות, כי ברגע שהממונה מתחיל לבדוק, כל השוק כבר יודע שיש הצעת רכש, ואז נוצרה בעיה שבעצם לא ניתן היה לבצע הצעות רכש.

מאיר שטרית: אז מה אם השוק יודע?

דוידה לחמן-מסר: המחיר בשוק הוא 100.

דוידה לחמן-מסר: הוא רוצה להציע 120.

דוידה לחמן-מסר: אם בין היום שהוא מציע את הצעת הרכש הוא פנה לממונה, המניה כבר יכולה להגיע מאד קרוב, ואז המחיר שלה לא יהיה אטרקטיבי.

מאיר שטרית: מה אכפת לך?

מירי כץ: אכפת לנו, כי אנחנו רוצים מסחר הוגן.

מירי כץ: כמו שנאמר קודם, אנחנו לא רוצים לסדר את הציבור, אבל אנחנו גם לא חושבים שהציבור צריך לסדר את מי שרוצה בתום לב לקנות במחיר שמשקף משהו אמיתי כדי שיעלו את זה רק לתקופה.

מירי כץ: אנחנו בסך הכל רוצים הגינות במסחר.

מירי כץ: אומר הציבור: המחיר הוא לאורך תקופה 120.

מירי כץ: זה המחיר הקובע.

מאיר שטרית: ברגע שהוא פונה לממונה להגבלים עסקיים, זה יוצא אוטומטית לעיתונים?

סמדר אלחנני: כן, עלול.

סמדר אלחנני: אנחנו חיים בארץ מתוקשרת.

אנה שניידר: אני ממשיכה להקריא: "(2) להתנות את התחייבותו לרכוש ניירות ערך על פי הצעת הרכש בשיעור מזערי של היענות להצעה; לחזור בו מהצעת הרכש בתקופת הקיבול, אם אירעו נסיבות שהמציע לא ידע ולא היה עליו לדעת עליהן, או שלא ראה ולא היה עליו לראותן מראש, ותנאי הצעת הרכש באותן נסיבות נעשו שונים באורח מהותי מתנאים שמציע סביר היה מציע אילו ידע את אותן נסיבות בתאריך המיפרט; חזר בו המציע כאמור, ימסור על כך מיד הודעה כאמור בתקנה 26(א)(1) ויפרסמה כאמור בתקנה 26(א)(2)".

מירי כץ: דרך אגב, יש כאן הקלה גדולה לעומת מה שקיים היום, כי לפי מה שקיים היום הוא חייב לפנות לבית המשפט, ורק בית המשפט יכול לקבוע, מה שהופך את העניין לבלתי אפשרי בכלל, כי בעצם יש לנו הצעת רכש פתוחה ולבית משפט לוקח הרבה זמן.

מירי כץ: כאן אמרנו: קח על עצמך את האחריות, אם אתה חושב שזה מוצדק.

מאיר שטרית: מי קובע?

מירי כץ: בית המשפט.

מירי כץ: מותר לך להפעיל שיקול דעת.

מירי כץ: כמובן שכל אחד מהציבור יכול להביא את זה לבית המשפט ולביא את זה למבחן.

מאיר שטרית: זאת אומרת שהמפרש של הסעיפים הכתובים פה זה בית המשפט.

מירי כץ: רק אם אדם החליט ומישהו חושב שהוא עשה את שלא בתום לב.

מאיר שטרית: הפרשנות היחידה זה בית המשפט.

דוידה לחמן-מסר: לא.

דוידה לחמן-מסר: התקנות האלה מאפשרות בלי בית משפט.

מאיר שטרית: אמרתי שאם יש חילוקי דעות.

דוידה לחמן-מסר: צריך בית משפט.

אנה שניידר: אני קוראת: "5.

אנה שניידר: דרכי הצעת רכש הצעת רכש – תופנה לכלל בעלי ניירות הערך שמוצע לרוכשם; ׁׁ (2) תהיה על פי מיפרט בכתב.

אנה שניידר: "

מירי כץ: כאן תיקנו את סעיף (1): "תופנה לכלל בעלי ניירות הערך מהסוג אותו מוצע לרכוש".

סמדר אלחנני: זה כתוב בנוסח החדש.

מאיר שטרית: איך היא מופנית לניירות הערך?

דוידה לחמן-מסר: מודעה בעיתון.

סמדר אלחנני: מלבד עיתון זה יכול להיות בדרכים אחרות?

סמדר אלחנני: מירי כץ: בנוסף כן.

סמדר אלחנני: בנוסף, אבל זה חייב להיות בעיתון.

שלום שמחון: זה יכול להיות באינטרנט?

דוידה לחמן-מסר: בינתיים הולכים רק על העיתון.

מאיר שטרית: מה זה "על פי מיפרט בכתב"?

דוידה לחמן-מסר: כמו דוח מיידי.

שלום שמחון: אולי נקרא את כל הסעיף?

מאיר שטרית: יש פה כל כך הרבה סעיפים.

אנה שניידר: "(ג) הצעת רכש והקיבול לה יהיו בתנאים שווים לכל הניצעים המחזיקים בנייר ערך מאותו סוג.

אנה שניידר: "

שלום שמחון: השאלה היא רק איפה אתה יושב.

מאיר שטרית: לא נכון, גם כשהיינו בקואליציה זה היה אותו דבר.

מאיר שטרית: אני אספר לכם סיפור.

מאיר שטרית: לפני הרבה שנים היה פה דיון בנושא, כאשר מצב המניות היה "על הפנים" ושוק המעו"ף תמרן את שוק המניות.

מאיר שטרית: היה פה ברדק.

מאיר שטרית: אני אז דרשתי מאנשי הבורסה שיפעילו מסחר סימולטני ושירחיקו את המסחר הקיים - - -

ויצמן שירי: זה קשור לתקנות?

מאיר שטרית: כן, אנחנו דנים בשוק ניירות הערך.

מאיר שטרית: התווכחו איתי.

מאיר שטרית: הם אמרו: מה פתאום לעשות מסחר סימולטני?

מאיר שטרית: עברו כמה שנים, והאמת יצאה.

אנה שניידר: "(ג) קיבול הצעת רכש יתבצע באמצעות חבר בורסה.

אנה שניידר: "

מאיר שטרית: את דילגת על סעיף (ב).

אנה שניידר: לא.

מאיר שטרית: מה זה "קיבול הצעת רכש יתבצע באמצעות חבר בורסה"?

מירי כץ: אני נותנת לך את המניות, ואתה צריך להבטיח לי - -

מאיר שטרית: אז למה זה באמצעות חבר בורסה?

מירי כץ: מפני שאנחנו רוצים להבטיח שהאדם שנותן את המניות יהיה בטוח שהוא גם מקבל את התמורה.

מאיר שטרית: את מכירה אדם שייתן מניה ולא ייתנו לו תמורה?

מירי כץ: איך הוא יעשה את זה?

מירי כץ: הרי יש לי קבוצת דו שיח, והיא יכולה להיות 1,000 איש.

מירי כץ: חבר הבורסה אומר: אני שלוח של בעל המניות - -

מאיר שטרית: הוא אומר: מי שרוצה פונה אליי.

מירי כץ: הוא אומר: כשתיתן לי את שטר העברת המניות, אביא לך את הכסף.

מירי כץ: מישהו צריך לעשות את העבודה הזאת.

מאיר שטרית: תמורת עמלה קטנה כמובן.

מירי כץ: תמורת עמלה קטנה כמובן, אבל אנחנו רוצים להבטיח שזה ייעשה.

אנה שניידר: "(ד) המציע יבטיח את תשלום התמורה הנקובה בהצעת הרכש בערובה שימציא לחבר הבורסה שבאמצעותו מבוצעת הצעת הרכש, להנחת דעתו של חבר הבורסה.

אנה שניידר: (ה) חבר הבורסה יבטיח את ביצוע התחייבותו של המציע ואולם אם הפר המציע התחייבותו לתשלום התמורה כאמור בהצעת הרכש, לא ישא חבר הבורסה באחריות אם הוכיח שנקט בכל האמצעים הנאותים כדי להבטיח את טיב הערובה שהמציא לו המציע וכי היה בה כדי להבטיח את מלוא תשלום התמורה, ובלבד שניירות הערך נושא הצעת הרכש הושבו לניצעים.

אנה שניידר: "

מאיר שטרית: יש פה דבר והיפוכו.

מאיר שטרית: אם סעיף (ד) אומר שמציע יבטיח את שלום התמורה הנקובה בהצעת הרכש בערובה שימציא לחבר הבורסה, איך יכול בכלל להתקיים סעיף (ה)?

מירי כץ: הנקודה היא כזו: הפקידו כסף, נגיד יש מישהו שאני עובדת איתו הרבה זמן ולא רציתי לקחת ממנו הרבה כסף כדי לא לייקר את העמלה, ואמרתי לו: שים לי 50% מהסכום.

מירי כץ: פתאום האיש ברח, ואין לי מי שישלים את ה-50%.

מאיר שטרית: זאת אומרת שהוא לא לקח ערבות מתאימה.

מירי כץ: הוא לקח סיכון, וזה נראה סביר בנסיבות העניין.

מירי כץ: מאחר שלציבור לא נגרם נזק, וזה המקרה שאני לא נתתי לו את המניות - -

מאיר שטרית: כן נגרם נזק.

מאיר שטרית: חבר'ה, יש פה רעש.

מאיר שטרית: העניין הוא לא של אופוזיציה-קואליציה.

מאיר שטרית: זה לא עניין פוליטי.

מאיר שטרית: אותי זה מעניין, אתכם לא מעניין.

מאיר שטרית: אני אבזבז על זה כמה זמן שיידרש.

מירי כץ: אתה צודק, נגרם נזק יחסי.

מאיר שטרית: אם אדם הגיש הצעת רכש גבוהה ב-20% מהשוק, ואני לא רוצה למכור לו.

מאיר שטרית: אני רוצה למכור במסחר רגיל.

מאיר שטרית: יש לי אופציה למכור את זה במחיר שהוא מציע.

מאיר שטרית: נאמר שהמחיר היה 100 ואת מציעה לי 130.

מאיר שטרית: אני לא רוצה למכור לך, אלא אני מציע את זה בבורסה ומישהו אחר הציע לקנות את זה ב-130.

מירי כץ: זה חוסר תום לב.

מאיר שטרית: אם מכרתי את המניה בשוק מסחר רגיל.

מאיר שטרית: את המניה שלי לא מכרתי לך כמציע רכש.

מאיר שטרית: אני מוכר אותה בשוק הרגיל.

מאיר שטרית: מי שמעוניין יקנה.

מאיר שטרית: אני קיבלתי את הכסף שלי.

מאיר שטרית: מחר יסתבר שהוא נסוג בו מהמכירה והמניות צונחות ב-30% במכה אחת והפסדתי 30%.

מירי כץ: הקטע הזה קורה.

מירי כץ: כל זמן שיש הצעת רכש, האיש תמיד יודע שהוא קונה במחיר שהוא נמוך מהצעת הרכש.

מאיר שטרית: לא בהכרח.

שלום שמחון: מה אתה מנסה להגיד?

שלום שמחון: שאין פה הגנה גדולה על הציבור?

מאיר שטרית: בדיוק.

שלום שמחון: אתה מציע להרחיב פה את ההגנה על הציבור?

מאיר שטרית: כן.

מירי כץ: אתה יכול לעשות את זה, אבל זה גם מייקר, כי לפני רגע דיברת על תמורה של עמלה.

מאיר שטרית: אני לא דואג לזה, הוא ממילא ייקח את העמלה שלו.

מאיר שטרית: הנקודה היא שאני רוצה ערבות מלאה לאזרח.

מאיר שטרית: למה לתת פתח יציאה לאדם שמציע הצעת רכש?

מאיר שטרית: איריס ציבולסקי: למציע אין דרך יציאה.

מאיר שטרית: נניח שהמציע לא שילם וחבר הבורסה לקח ערובה מצויינת - -

מאיר שטרית: בשביל מה הוא מקבל עמלה?

מאיר שטרית: זאת בעיה שלו.

איריס ציבולסקי: אנחנו לא רוצים שהאחריות על חבר הבורסה תהיה אחריות מאולצת.

מאיר שטרית: שלא יהיה חבר בורסה.

איריס ציבולסקי: בכל מקרה הוא יצטרך לשלם סכומים מאד גבוהים, שיכולים למוטט אותו.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: לכן עליו לקחת את הערבויות המתאימות מהמציע.

מאיר שטרית: זאת בעיה שלו.

מאיר שטרית: אני צריך להגן על חבר הבורסה?

מאיר שטרית: מה זה ענייני?

מאיר שטרית: הוא עוסק בזה וזה המקצוע שלו.

מאיר שטרית: אם הוא "דפק" את הציבור, שהוא ייאכל אותה.

מאיר שטרית: למה שיעניין אותי חבר הבורסה?

מאיר שטרית: אותי מעניין הציבור והאזרח הקטן שקונה את המניה שלו ו"נדפק".

ויצמן שירי: אז אף אחד לא ירצה להיות - -

מאיר שטרית: שלא יהיה.

מאיר שטרית: צריך בכלל להוריד את סעיף (ה).

מירי כץ: לא אכפת לנו להוריד בכלל את הסעיף.

מאיר שטרית: צריכים רק להשאיר את המילים "חבר הבורסה יבטיח את ביצוע התחייבותו של המציע".

מאיר שטרית: את כל הסיפא צריך למחוק.

מירי כץ: בסדר.

מירי כץ: בסעיף (ה) השארנו את המילים: "חבר הבורסה יבטיח את ביצוע התחייבותו של המציע" ואת כל הסיפא מחקנו.

אנה שניידר: "(ו) לא יאוחר מיום העסקים הראשון לאחר מועד הקיבול האחרון יגיש המציע לרשות, לרשם, לבורסה ולחברת המטרה דו"ח על תוצאות הצעת הרכש; בהצעת רכש מלאה, יציין המציע, גם, אם נתקיים התנאי האמור בסעיף 337(א) לחוק החברות.

אנה שניידר: ..".

מאיר שטרית: מה זה התנאי הזה?

יוסף יצחק פריצקי: מתי אתה ממשיך בנושאים הבאים?

שלום שמחון: אני לא בטוח שאני אגיע אליהם.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להיות נוכח בנושאים הבאים על סדר היום.

יוסף יצחק פריצקי: יש הצבעה בעניין עגלים והעברות תקציביות.

יוסף יצחק פריצקי: תקצוב זמן.

שלום שמחון: בשעה 10:45.

דוידה לחמן-מסר: הצעת רכש מלאה היא הצעה שבה החברה הופכת מחברה ציבורית לחברה פרטית.

דוידה לחמן-מסר: חוק החברות מסדיר את הסיטואציה כשבעצם החברה היא כבר לא חברה ציבורית.

אנה שניידר: אבל מה זה התנאי?

דוידה לחמן-מסר: "התקבלה הצעת רכש מלאה על ידי הניצעים" – נניח שאני ב-90 ואני רוצה TO GO PRIVATE ואני צריכה כאילו לרכוש 10, אבל לא השגתי 10 אלא השגתי רק 8.

דוידה לחמן-מסר: אז יש אלמנט ההפקעה.

דוידה לחמן-מסר: על 2% אלה קובע חוק החברות שהם חייבים למכור, כדי שהוא המציע יוכל לממש את כוונתו.

דוידה לחמן-מסר: התקבלה הצעת רכש מלאה על ידי הניצעים באופן ששיעור האחזקות של המציעים שלא נענו להצעה מהווה פחות מ-5% – זו הדוגמה שנתתי לכם.

מאיר שטרית: 5% ממה?

מאיר שטרית: מסך הכל.

דוידה לחמן-מסר: כן, מהון המניות המונפק או מההון המונפק מסוג המניות שלגביהן הוצעה ההצעה, יעברו כלל המניות שביקש המציע לרכוש לבעלותו והרישומים של הבעלויות במניות ישונו בהתאם לכך.

דוידה לחמן-מסר: זה אלמנט ההפקעה.

מירי כץ: הוא צריך לדעת שיש לי רכישה כפויה.

דוידה לחמן-מסר: צריך הון מיוחד להצעה הזאת.

מירי כץ: מראש אומרים מה יהיו בנסיבות הללו.

איריס ציבולסקי: הסכמנו הבוקר על תיקון נוסח סעיף (ו).

איריס ציבולסקי: במקום "את אופן ביצוע הרכישה" ייאמר "את האופן והמועד לביצוע הרכישה".

אנה שניידר: אבל אחר כך צריך למחוק את המילים בסוף הסעיף "והמועד לכך".

אנה שניידר: "(ז) התקבלה הצעת רכש, תיעשה העברת ניירות הערך שבשלהם ניתנו הודעות קיבול, במועד שנקבע במיפרט ושיהיה סמוך לאחר מועד הקיבול האחרון , ובהצעת רכש מיוחדת – סמוך לאחר תום תקופת ההיענות המאוחרת כהגדרתה בתקנת משנה (ט)(1), והכל כנגד תשלום התמורה לניצעים.

אנה שניידר: " "(ח) התקבלה הצעת רכש מלאה והתקיים התנאי האמור בסעיף 337(א) לחוק החברות – יעביר המציע לכל הניצעים, לרבות אלה שלא נענו להצעה, את התמורה כקבוע בהצעת הרכש".

שלום שמחון: לכל הניצעים או לכל המציעים?

אנה שניידר: ניצעים, אלה שהציעו להם.

אנה שניידר: "(2) בכפוף להעברת התמורה כאמור בפסקה (1), יעביר חבר הבורסה לבעלות המציע את כל ניירות הערך שביקש המציע לרכוש בהצעה.

אנה שניידר: (ט) התקבלה הצעת רכש מיוחדת – יודיע המציע לניצעים, תוך יום אחד ממועד הקיבול האחרון על תוצאות ההצעה וכי תוך ארבעה ימים ממועד הקיבול האחרון (להלן – תקופת ההיענות המאוחרת), ניצעים שלא הביעו עמדתם ביחס להצעה או שהתנגדו לה, רשאים להיענות להצעה באופן ובתנאים שבהם נעשתה ההיענות להצעת הרכש; ההודעה תימסר כקבוע בתקנה 26".

מאיר שטרית: אני לא הבנתי את החלק הזה.

דוידה לחמן-מסר: חוק החברות מסדיר הצעת רכש מיוחדת בשני מצבים של רכישת 25% ומעלה ורכישת 45% ומעלה.

מאיר שטרית: 25% או 45% זה מכלל המניות המונפקות?

דוידה לחמן-מסר: כן.

מאיר שטרית: נגיד שיש לי חברה.

דוידה לחמן-מסר: זה כלל המניות בחברה.

מאיר שטרית: אם יש לו 76% - -

דוידה לחמן-מסר: זה לא חל עליו.

מאיר שטרית: אם אני בעל מניות בחברה והוצאתי לבורסה 26% - -

דוידה לחמן-מסר: כן, אבל זה לא חל על המקרה שלך.

דוידה לחמן-מסר: חוק החברות עוסק בדילמה של רכישת שליטה בחברה בורסאית שיש בה פיזור.

דוידה לחמן-מסר: המקרה הזה הוא בדיוק דוגמה שבה לא מטפל חוק החברות.

מאיר שטרית: אם כי בעל החברה יכול בכל זאת להציע הצעת רכש.

דוידה לחמן-מסר: כן, אז זו הצעת רכש רגילה.

דוידה לחמן-מסר: זו הצעת הרכש הרגילה לחלוטין, או הצעת הרכש המלאה שהוא רוצה TO GO PRIVATE.

דוידה לחמן-מסר: כאשר אין בחברה בעל שליטה דומיננטי, דהיינו: פחות מ-51%, יש שני מצבים שבהם חוק החברות אומר שאם אתה עובר מעל ל-25% או מעל ל-45% ואין בחברה אדם שמחזיק 51%, אז אתה עושה הצעת רכש מיוחדת.

דוידה לחמן-מסר: מה היא אומרת?

דוידה לחמן-מסר: היא מאפשרת לבעלי המניות שתי הזדמנויות.

דוידה לחמן-מסר: הזדמנות אחת היא להגיד האם אם הם מסכימים או לא מסכימים.

דוידה לחמן-מסר: אם יתברר שהם לא מסכימים, הם יושבים על הגדר ואומרים: לא הסכמנו, אבל אם השליטה עברה לרוכש החדש, הם רשאים לחזור בהם ולהשתתף בהצעת הרכש, ואז התמורה מתחלקת בין כולם.

דוידה לחמן-מסר: למה ההסדר הזה?

דוידה לחמן-מסר: ההסדר הזה נעוץ בתפיסה שבעלי המניות נמצאים בדילמת אסיר מסויימת.

דוידה לחמן-מסר: הם מצד אחד חושבים שהמחיר לא טוב.

דוידה לחמן-מסר: אבל הם חושבים שאם הם לא ייענו להצעת הרכש, בעלי המניות האחרים ייענו.

דוידה לחמן-מסר: ובגלל שהם לא יודעים איך האחרים יתנהגו - -

מאיר שטרית: הם עלולים להישאר במיעוט.

דוידה לחמן-מסר: בדיוק.

דוידה לחמן-מסר: ואז אומרים להם: אתם תהיו רגועים, תצביעו לגופו של עניין.

דוידה לחמן-מסר: אם אתם חושבים שהמחיר לא טוב, תצביעו נגד ולא תיפגעו.

דוידה לחמן-מסר: תהיה לכם הזדמנות שנייה, וההזדמנות השנייה הזאת היא תקופת הקיבול המאוחרת שתינתן לכם אם באמת הרוב החליט בניגוד לדעתכם להעביר את השליטה לחבר הכנסת שטרית.

אנה שניידר: וארבעה ימים זה מספיק?

דוידה לחמן-מסר: אני חושבת שזה קבוע בחוק.

מאיר שטרית: כל האמור פה חל גם על מניות המדינה.

דוידה לחמן-מסר: אם המדינה מחזיקה פחות מ-25% ומישהו מבצע הצעת רכש - -

מאיר שטרית: מניות בזק.

דוידה לחמן-מסר: בינתיים המדינה מחזיקה למעלה מ-51%.

דוידה לחמן-מסר: אחד השיקולים בשאלה אם לרדת מתחת ל-51% זאת גם הבעיה של חשיפה להצעות רכש.

אנה שניידר: "(2) לא יאוחר מיום עסקים אחד לאחר תום תקופת ההיענות המאוחרת, יגיש המציע לרשות, לרשם לבורסה ולחברת המטרה, דוח על תוצאות הצעת הרכש לאחר שהובאו בחשבון הודעות קיבול שניתנו בתקופת ההיענות המאוחרת (להלן – דוח סופי על תוצאות ההצעה); (3) רכישת ניירות הערך תיעשה כאמור בתקנה 7(ג), על פי נתוני הדוח הסופי על תוצאות ההצעה".

מאיר שטרית: מהי תקנה 7(ג)?

מאיר שטרית: זאת אומרת שהוא ירכוש עכשיו את החלק היחסי מכל מציע כדי להגיע לנקודת המטרה שהוא רצה.

מירי כץ: כדי לא להפלות.

מירי כץ: אנחנו שומרים על השוויון.

אנה שניידר: "(4) בתקופת ההיענות המאוחרת ועד להעברתם, יוחזקו ניירות הערך שניתנו בשלהם הודעות קיבול והתמורה המגיעה בעדם, בידי חבר הבורסה.

אנה שניידר: 6.

אנה שניידר: מועד הקיבול האחרון מועד הקיבול האחרון ייקבע ביום מסחר, לא מוקדם מארבעה עשר ימים מתאריך המיפרט ובהצעת רכש מיוחדת – לא מוקדם מעשרים ואחד ימים ממנו, ולא יאוחר מששים ימים ממנו.

אנה שניידר: בתקופת הקיבול, רשאי מציע לדחות את מועד הקיבול האחרון, בהודעה שתימסר כאמור בתקנה 26(א), ובלבד שמועד הקיבול האחרון הנדחה ייקבע ליום מסחר, לא יאוחר מששים ימים מתאריך המיפרט.

אנה שניידר: "

מאיר שטרית: אני לא מבין את סעיף (ב).

מירי כץ: הרי יהיה מותר ללכת בין 21 ל-60 יום.

מירי כץ: לפעמים אדם אומר: אני חושב שאסתפק ב-40 יום.

מירי כץ: קורה משהו במהלך המסחר וכו', שהוא חושב שהוא יעודד עוד אנשים ללכת לקראתו והוא עוד לא הסתיים.

מירי כץ: מאחר שמלכתחילה הוא יכול היה ללכת ל-61 יום, כל עוד הוא לא עבר את הגבול שמותר לו, אנחנו נותנים לו להאריך את התקופה בהודעה מספיקה מראש.

שלום שמחון: זמן כזה זה זמן ארוך מאד בחייה של בורסה.

מירי כץ: נכון מאד.

מירי כץ: עד היום האחרון אתה יכול לעצור בך מהעניין.

מאיר שטרית: אבל למה את לא מבקשת ממנו לעשות שיקול דעת כזה מראש?

מירי כץ: לא, אני אומרת לו לעשות.

מאיר שטרית: כל אחד יעשה מראש בדיוק את הצד ההפוך.

מאיר שטרית: הוא "יילך על הקצר", ואם יש לו חופש פעולה לתת 60 יום, כל אחד יציע 20 יום.

מירי כץ: בסדר גמור, אבל לאף אחד לא נגרם נזק, כי עד היום האחרון מותר לי לחזור בי.

מאיר שטרית: אני אגיד לך מה הנזק שיכול להיגרם.

מאיר שטרית: אם הוא מגיש הצעת רכש, הוא חייב לקנות את המניות שמוכרים לו.

מאיר שטרית: אני מציע לו ב-20 יום הראשונים ומציע את המניות שלי למכירה, והוא קונה אותן.

מירי כץ: לא, הוא לא יכול לקנות, כי קונים כולם ביום האחרון.

מירי כץ: לכן אני אומרת שלא נגרם נזק.

מירי כץ: בין אם הוא האריך ובין אם לא – רוב האנשים נותנים ביום האחרון, אבל בכל מקרה, גם אם נתתי, אני יכולה לחזור בי.

מאיר שטרית: והוא גם רשאי לשנות את התנאים?

מירי כץ: לא.

איריס ציבולסקי: הוא רשאי להטיב.

מאיר שטרית: ואז זה חל גם על אלה שהגישו - -

מירי כץ: בוודאי.

אנה שניידר: "(ג) על אף האמור בתקנת משנה (ב), הגיש בתקופת הקיבול מציע אחר הצעת רכש לגבי ניירות ערך של חברת המטרה, רשאי המציע לדחות את מועד הקיבול האחרון עד מועד הקיבול האחרון בהצעת הרכש האחרת; דחיית מועד הקיבול תיעשה בהודעה שתימסר כאמור בתקנה 26(א)".

מאיר שטרית: אם יש מציע אחר?

אנה שניידר: אם יש עוד מציע, הם מאחדים את המועד.

מירי כץ: אני הצעתי הצעת רכש ומישהו אחר אומר שיציע קצת יותר.

מירי כץ: מותר לי לשפר ולהגיד: רגע, עכשיו יש לכם שתי הצעות?

מירי כץ: גם אני הולך עד אותו מועד אחרון שלו.

שלום שמחון: הכל עניין של איזונים.

מאיר שטרית: הוא הרשה לי לשפר בזה שהוא דוחה את תאריך הקיבול?

מירי כץ: לא, בזה שהוא מעלה את התמורה, אחרת לא עשינו דבר.

מאיר שטרית: ואז גם הראשון ינסה לשפר אותם?

מירי כץ: נכון.

מאיר שטרית: והשני?

מירי כץ: כן.

מאיר שטרית: זאת אומרת, זה יכול להימשך כל הזמן?

מירי כץ: זה לא יכול להימשך כל הזמן, כי בסופו של דבר ייגמרו ה-61 יום, אבל לא כל פעם שאתה משפר מאריכים את המועד.

מירי כץ: זה מקסימום אולי 60 יום של השני.

מאיר שטרית: אם היא מציעה הצעת רכש וקובעת 60 יום ואני בא ביום החמישי ומציע הצעת רכש לעוד 60 יום, האם מותר לי עוד 60 יום, זאת אומרת: זה 120 יום.

מירי כץ: נכון.

מאיר שטרית: זה מה שאני אומר, אין לזה גבול.

מאיר שטרית: אם יבוא מציע שלישי ויציע בסוף ה-60 יום הצעת רכש נוספת, זה עוד 60 יום.

מירי כץ: באופן תיאורטי אתה צודק.

מירי כץ: במעשה זה לא קורה.

מירי כץ: בפועל הרי כל אחד יכול לחזור בו והם רק מעלים ולא מורידים.

מאיר שטרית: אלא אם בשלב זה מתברר שהמניה נפלה והתמוטטה.

מירי כץ: אז הם מחוייבים על פי הצעתם שעוד בתוקף.

מאיר שטרית: הם יהיו חייבים לקנות את המניות - -

איריס ציבולסקי: אלא אם כן אלה נסיבות שהמציע לא ידע.

מירי כץ: זה עוד דבר שקשור לחברה.

מאיר שטרית: מה זה נסיבות שהמציע לא ידע ולא ראה?

מאיר שטרית: דרורה ליפשיץ: זה מופיע בעמוד 3 פסקה (3).

מאיר שטרית: בפסקה (3) אחד המקרים שמציע רשאי לחזור בו מהצעת הרכש זה "אם אירעו סיבות שהמציע לא ידע ולא היה עליו לדעת עליהן, או שלא ראה ולא היה עליו לראותן מראש".

מירי כץ: נגיד שקרתה מלחמה והבורסה נפלה.

מאיר שטרית: בסעיף (3) האם אדם יכול לומר: יש הצעת רכש חדשה, לכן אני חוזר בי?

מירי כץ: לא.

מאיר שטרית: אבל הוא לא יכול לראות את זה.

מירי כץ: לא, אבל זה לא קשור למחיר שלו.

מירי כץ: מה קורה בהצעת הרכש החדשה?

מירי כץ: היא הולכת לשפר את המחיר, אז ממילא לא יעלו.

מירי כץ: הוא יכול להחליט שהוא בנסיבות החדשות לא מתחרט, כמו במכירה פומבית.

מירי כץ: הוא לא מעלה את המחיר, ולכן בעצם ייענו להצעה שלו ולא לשלי.

מאיר שטרית: למה הכוונה - נסיבות שהמציע לא ידע ולא ראה, שבגללן הוא יכול לחזור בו מהצעת הרכש?

מרב שיבק: הכוונה היא לא לכבול את המציע לנסיבות שקורה משהו חריג, אלא דברים שקורים בחברה, שהוא לא יכול היה לצפות אותם ושאין לו כל שליטה עליהם וזה באמת מאיים על כל ההצעה שלו.

מרב שיבק: זה באמת מן מונח כזה קצת סתום.

מאיר שטרית: דוגמה לאירוע פחות חריג: המניות שלו בבורסה נפלו מאד.

מרב שיבק: לדעתי, זה לא אירוע חריג.

מרב שיבק: יכול להיות שבית משפט יפסוק שכן, אבל בנסיבות רגילות זה לא אירוע חריג.

מאיר שטרית: והוא רשאי לחזור בעצמו?

מאיר שטרית: הוא לא צריך אישור של אף אחד?

מירי כץ: אבל אז יתבעו אותו.

מירי כץ: הציבור יתבע אותו בבית משפט.

מאיר שטרית: זאת אומרת שגם הפרשנות על סעיף זה מה היא הצעה שלא ראה בבית משפט.

מירי כץ: בוודאי, השיפוט האחרון הוא בבית משפט.

מאיר שטרית: לדעתי, בסעיף (ג) צריך לקבוע איזשהו DEADLINE.

מירי כץ: יש DEADLINE.

מירי כץ: 60 יום היא ההצעה הכי מאוחרת.

מאיר שטרית: כן, אבל אמרתי שיכולות להיות שלוש הצעות שאפשר להפוך את זה ל-180 יום.

מירי כץ: אבל תראה את זה מנקודת מבטו של הציבור.

מירי כץ: יש לו הצעה חדשה שהיא יותר טובה, כי בהגדרה היא תמיד תהיה טובה יותר, וזה אומר ששווה לי לחכות עוד תקופה, כי מובטח לי באותו שלב שאני מקבל את המחיר הטוב יותר.

מירי כץ: תמיד הוא יכול למכור בבורסה.

מאיר שטרית: לא תמיד.

מירי כץ: היינו בסרט הזה.

מירי כץ: אני יכולה באותו זמן למכור בבורסה.

מירי כץ: גם המחיר בבורסה ישתפר.

מאיר שטרית: אבל אם הגשתי הצעת קיבול, אני לא יכול לחזור בי.

מירי כץ: אתה יכול עד היום האחרון לחזור בך, ולכן מצבך רק יכול להשתפר.

מאיר שטרית: איפה זה יכול ליצור בעיה?

מאיר שטרית: במקרה שאדם מציע הצעת רכש, והוא רוצה לקנות 10% מהמניות ואני כמציע שני מבקש לרכוש עוד 10% מהמניות בהצעת רכש.

מאיר שטרית: ההצעה שלי יותר גבוהה.

מירי כץ: לא, אבל אלה הצעות שונות.

מירי כץ: אם אתה אומר 10% על 10% - זה לא נכנס.

מירי כץ: ההצעה שלי בתוקף, כי עדיין נשאר לו 10%.

מירי כץ: זאת לא הצעה נוגדת, אז שלי ייגמר ב-60 יום, והוא עכשיו נותן הצעה אחרת בכלל.

מאיר שטרית: אבל אני לא יודע מי מוכן למכור, אין לי דרך לדעת.

מאיר שטרית: אני פונה לבורסה ויודע שבשוק 40% מהמניות נמצאות בידי הציבור.

מאיר שטרית: יש לי בחברה הזאת באופן פרטי 40% ואני רוצה להשיג 51%.

מאיר שטרית: אלה שבזכויות מיעוט בחברה רוצים למנוע ממני להשיג את ה-51%.

מאיר שטרית: שנינו פונים בהצעת רכש ל-10%.

מאיר שטרית: הוא יציע 5 ואני אציע 7.

מירי כץ: אתה תצטרך להחליט האם אתה עולה ל-8 או שאתה לוקח את הסיכון.

מירי כץ: הציבור אומר: אני יודע, היתה לי הצעת רכש, אני יכול להיענות לה במחיר היותר נמוך ולקבל את זה יותר מהר, אבל אני יכול להיענות להצעה שנייה.

מאיר שטרית: אבל את נותנת הזדמנות למציע הראשון על פי ההצעה הזאת לדחות את מועד הקיבול האחרון שלו לנסות ולשפר את הצעתו.

מרב שיבק: בסך הכל הסיטואציה מאד טובה לבעלי המניות, כי מתפתח איזשהו מכרז על מחיר המניות שלו.

מרב שיבק: לבעל המניות – לציבור – זה טוב.

מרב שיבק: הוא יושב ומחכה מי ייתן לו מחיר יותר טוב.

מרב שיבק: כך שאני בכל שלב יכולה לעשות אחת משתיים: או לתת הודעת קיבול או למשוך את הודעת הקיבול שנתתי או למכור אותה.

מירי כץ: או אפילו ללכת לבורסה.

מרב שיבק: זה לא מצב רע מבחינתו.

מרב שיבק: להיפך, זה מצב מאד טוב ומאד רצוי.

מאיר שטרית: כשקורה אירוע כזה, אני רשאי לראות בזה שמישהו קנה את ה-10% הנוספים - -

מירי כץ: לא, כי זה כל הזמן היה בידי הציבור.

מאיר שטרית: כי אם אני אשיג עוד 10%, אקבל שליטה בחברה.

מאיר שטרית: עכשיו אין לי שליטה.

מירי כץ: קיבלת גם עכשיו.

מאיר שטרית: לא קיבלתי, כי ההוא קנה 10%.

מירי כץ: לא משנה, אלה הרי אותם 10% שהיו בידי הציבור, רק שעכשיו הם יהיו בידי אדם אחר.

מירי כץ: זה לא דבר שעשה שינוי.

מירי כץ: איך אמרת בתחילת הדרך?

מירי כץ: הרי אני INDIFFERENT, בבורסה יכולים לקנות ולמכור כל הזמן כולם.

מירי כץ: מבחינה זו, זה לא שינה את המהות.

מאיר שטרית: לא רצוי לקבוע בסעיף (ג) איזשהו DEADLINE לכולם?

מאיר שטרית: אי אפשר שהצעת רכש תימשך 120 יום, כי זה מוגזם.

מירי כץ: זה לא כך, כי היא השתפרה בינתיים והיא רק עשתה טוב לציבור.

מירי כץ: לכן אין טעם.

מירי כץ: הוא רק רשאי להאריך, הוא לא חייב.

מירי כץ: אם הוא משך את הזמן, וכנראה שהוא חשב שהציבור יענה לו יותר טוב, הוא בטח נתן איזשהו פיתוי.

מירי כץ: אין טעם להגביל את זכותו של הציבור ליהנות מהמצב הזה, כל עוד האנשים רוצים, אבל הם לא חייבים.

מאיר שטרית: מה אם אדם מגיש הצעת רכש אחד והשני מגיש הצעת רכש שנייה במחיר יותר נמוך?

מירי כץ: זה לא קורה.

מירי כץ: הרי אף אחד לא יענה לו.

מאיר שטרית: אם אדם רוצה לקנות רק 10% ב-180 ובידי הציבור יש לו 40%, ואני מציע הצעת רכש ב-160 על 10%, אני יכול להציע הצעה יותר נמוכה, מותר לי.

מאיר שטרית: השאלה האם מותר לראשון להוריד את הצעת המחיר שלו.

מירי כץ: לא.

מאיר שטרית: אם מחיר הבורסה הוא 100 ואת מציעה 180 ואני 160 - -

דרורה ליפשיץ: כולם ייענו לראשון ויקבלו את החלק היחסי שלהם, ואחר כך היתרה - -

מאיר שטרית: זאת אומרת שהראשון לא רשאי להוריד את הצעתו.

דניאלה גורני: בוודאי שלא, רק להטיב אותה.

אנה שניידר: אנחנו ממשיכים: "(ד) על אף האמור בתקנות משנה (ב) ו-(ג), מציע לא יהיה רשאי לדחות את מועד הקיבול האחרון, אלא אם כן אישר חבר הבורסה כי התחייבותו בהתאם לתקנה 5(ה) תקפה גם בתנאים החדשים" - -

דרורה ליפשיץ: צריך למחוק את זה.

אנה שניידר: מחקנו את סעיף 5(ה).

דרורה ליפשיץ: "כי התחייבותו" של חבר הבורסה.

מאיר שטרית: הסעיף צריך להיות מנוסח כדלהלן: "על אף האמור בתקנות משנה (ב) ו-(ג), מציע לא יהיה רשאי לדחות את מועד הקיבול האחרון, אלא אם כן אישר חבר הבורסה כי התחייבותו תקפה גם בתנאים החדשים".

מירי כץ: בסעיף 5(ה) רק אמרנו שהחקיקה תהיה מלאה.

אנה שניידר: אז אפשר למחוק אותו.

מירי כץ: אנחנו לא יכולים למחוק אותו, כי אנחנו משנים את התנאים.

דרורה ליפשיץ: לא, זה נשאר.

דרורה ליפשיץ: אני חושבת שיש איזושהי טעות.

דרורה ליפשיץ: קודם ההחלטה היתה למחוק את סעיף (ה) ולהתנות את סעיף (ד) - -

מאיר שטרית: לא, את טועה.

מאיר שטרית: ההחלטה הקודמת היתה החלטה שהתחייבות לבורסה היא התחייבות מלאה שלו.

מירי כץ: דרורה ליפשיץ, אישרנו בסעיף 5(ה) את הנוסח: "חבר הבורסה יבטיח את ביצוע התחייבותו של המציע.

מירי כץ: " יש כאן נסיבות אם לא צריך להאריך את התקופה.

דרורה ליפשיץ: וסעיף (ד) נשאר כמו שהוא?

מירי כץ: כן.

דרורה ליפשיץ: אז כדאי שזה יודגש בפרוטוקול, כי אני חושבת שנאמר אחרת.

מאיר שטרית: את רואה סתירה בין השניים?

דרורה ליפשיץ: אני לא רואה סתירה, אבל צריך שסעיף (ד) יישאר כמו שהוא.

מירי כץ: סעיף 5(ד) נשאר כמו שהוא, ובסעיף 5(ה) השארנו את המשפט הראשון.

אנה שניידר: "7.

אנה שניידר: היענות להצעת הרכש היענות להצעת רכש מלאה או רגילה תיעשה בהודעת קיבול ערוכה לפי טופס שיצורף למיפרט; היענות להצעת רכש מיוחדת, תיעשה בהודעה בדבר הסכמה או התנגדות להצעת הרכש, ערוכה לפי טופס שיצורף למיפרט; ניצע יהיה רשאי לחזור בו מהודעה לפי תקנה משנה (א), עד למועד הקיבול האחרון.

אנה שניידר: " על סעיף 7(ג) כבר עברנו.

אנה שניידר: "פרק ב': תוכן המיפרט 8.

אנה שניידר: עטיפת המיפרט על גבי עטיפת המיפרט יובאו פרטים אלה: (1) שם חברת המטרה".

מאיר שטרית: מה זאת עטיפת המיפרט?

מאיר שטרית: למי הוא מגיש את המיפרט?

מאיר שטרית: לבורסה?

מירי כץ: לבורסה, לרשות ולרשם החברות.

אנה שניידר: "(2) סוג הצעת הרכש; (3) סוג ניירות הערך שמוצע לרוכשם; (4) שם המציע; כמות ניירות הערך אשר מוצע לרוכשה, ושיעורה באחוזים מזכויות ההצבעה ומההון המונפק והנפרע של חברת המטרה; (6) הודעות שהודיעו בעלי ניירות ערך בחברת המטרה למציע, על כוונתם להיענות או על כוונתם שלא להיענות להצעת הרכש – אם ניתנו הודעות כאמור".

מאיר שטרית: מראש?

אנה שניידר: את זה הוא צריך להודיע על העטיפה.

מאיר שטרית: מראש?

אנה שניידר: כן.

מאיר שטרית: אבל אם מישהו רוצה למכור לו, למה לא לקנות ישר בלי להודיע דבר?

מירי כץ: לא, כל הרעיון הוא לתת שוויון לציבור.

מאיר שטרית: אני לא מבין את סעיף (6).

מאיר שטרית: נגיד שאני מציע הצעת רכש ואני יודע שחבר הכנסת שמחון רוצה לקנות ממני 30% מהמניות.

מאיר שטרית: אני אמכור לו 30% מהמניות ואני קונה אותן מראש בכלל.

מירי כץ: מותר לך לאסוף את זה אם זה היה איסוף רגיל.

מירי כץ: עכשיו אתה עושה את זה אגב הודעת הצעת רכש ואומר לחבר הכנסת שמחון: אני את ה-30% שלך לא אקנה אלא אם אקנה עוד 20% מהציבור, והציבור אז צריך לדעת שיש לך 30% מובטחים.

מאיר שטרית: רק במקרה הזה?

מירי כץ: בוודאי, אחרת בכלל לא מדובר בהצעת רכש.

מירי כץ: מדובר רק אם זה נעשה אגב הצעת הרכש.

אנה שניידר: "(7) התמורה המוצעת; אחזקותיו של המציע בניירות הערך של חברת המטרה; מועד הקיבול האחרון; המקומות שבהם ניתן להגיש הודעות קיבול; תנאים שבהם מותנית התחייבות המציע לרכוש ניירות ערך בהצעה כאמור בתקנה 4".

מאיר שטרית: איפה כתובה פה תקנה 4?

מירי כץ: אלה התנאים שקודם דיברנו עליהם.

אנה שניידר: "(12) בהצעת רכש מיוחדת או הצעת רכש מלאה, יפנה המציע להוראות סעיפים 331, 337 ו-338 לחוק החברות, לפי העניין" – אלה ההגדרות של הצעת רכש מיוחדת.

מירי כץ: חבר הכנסת שטרית, אומר לך מה הרציונל.

מירי כץ: אנחנו אומרים שאמנם חזקה שכל אדם יודע את החוק, אבל יחד עם זה יכול להיות מקרה שאדם לא ער לכל מה שכתוב בחוק.

מירי כץ: אומרים שכדי להקל על הציבור, יש להפנות אותו להערות העיקריות שחלות; מה שכתוב פה בחוק ולא במשפט הזה שחל על כולם.

מירי כץ: זה פשוט עניין של נוחות.

מאיר שטרית: זאת אומרת שהוא צריך לצטט את הסעיפים 331, 337 ו-338.

מירי כץ: כן, לתת את הרציונל שלהם שהציבור יידע איפה הוא עומד.

אנה שניידר: וגם את תאריך המיפרט.

מאיר שטרית: חסר לי פה דבר אחד.

מאיר שטרית: הוא לא נוגע פה בעניין מי חבר הבורסה האחראי?

איריס ציבולסקי: זאת רק העטיפה.

איריס ציבולסקי: לניצעים זה לא כל כך חשוב לדעת מי מבטיח את ההתחייבות.

מאיר שטרית: אבל זה הדבר הכי חשוב מי מציע.

איריס ציבולסקי: מי מציע – כן, אבל חבר הבורסה עומד מאחוריו - -

מאיר שטרית: הכי חשוב לי למי אני מוכר את המניות שלי.

מירי כץ: לא, זה לא חבר הבורסה.

מירי כץ: חבר הבורסה - -

מאיר שטרית: אני מסתכל גם מזווית ראייה של בעל מניות שמחזיק X מניות.

מאיר שטרית: הדבר הראשון שהוא רוצה לדעת זה מי המוכרים.

מירי כץ: אתה מתכוון בטכניקה שזה יהיה במיפרט?

מאיר שטרית: לא, זאת טכניקה פשוטה.

מאיר שטרית: תחשבי רגע על עצמך.

מאיר שטרית: נגיד שאת מחזיקה מניות ויש הצעת רכש פנטסטית.

מאיר שטרית: את רוצה לדעת למי למכור.

אמיר שרף: בכל מקרה אתה צריך למלא את טופס הקיבול שמפורט במיפרט.

מאיר שטרית: מי צריך למלא?

אמיר שרף: מי שנענה להצעת הרכש.

מאיר שטרית: כל מי שרוצה לקנות מניה צריך למלא טופס?

מירי כץ: בוודאי, איך יידעו אחרת?

מאיר שטרית: איך הוא מקבל את הטופס הזה?

אמיר שרף: זה נמצא בתוך המיפרט.

מאיר שטרית: איך מגיע בעל מניות למיפרט?

מירי כץ: שולחים אליו.

מאיר שטרית: אמרנו שמפרסמים בעיתון.

אמיר שרף: מה שמפרסמים בעיתון זה הפרטים העיקריים, משהו שדומה למה שמופיע על כריכת המיפרט.

אמיר שרף: המיפרט עצמו כולל בתוכו את אותו טופס, ושם גם מצויין מי חבר הבורסה שבאמצעותו מבוצעת ההצעה.

מירי כץ: זה בדיוק כמו בתשקיף.

מירי כץ: ביום שמתפרסם תשקיף מופיע בעיתון: דעו לכם שפורסם תשקיף והנה עיקריו.

מירי כץ: גם כאן יש כריכה והיא מתפרסמת - -

מאיר שטרית: אז למה לא מפרסמים למי יציעו את המניות מבחינת הבורסה?

איריס ציבולסקי: זה סעיף (10) שאומר "המקומות שבהם ניתן להגיש הודעות קיבול".

מאיר שטרית: בתוך המיפרט עצמו?

איריס ציבולסקי: גם במודעה.

איריס ציבולסקי: במודעה סעיף (10) אומר את המקומות שבהם ניתן להגיש הודעת קיבול.

שלום שמחון: יש לך איזה שהן השגות לגבי הנושא הזה?

שלום שמחון: אפשר לעשות הפסקה של דקה?

מאיר שטרית: בבקשה.

שלום שמחון: אם אין לך השגות – אני מאשר את זה.

אנה שניידר: זאת פשוט העתקה מחוק החברות הקודם.

מירי כץ: מודיעים על השכר של חמשת נושאי המשרה הגבוהה ביותר בכל חברה בורסאית.

מירי כץ: כאן רק אמרנו שתהיה תוספת ציון של התפקידים שלהם, להבדיל מסעיף 123 שהיה עד היום בחוק.

מירי כץ: הרי כל הנושאים של גילוי עברו מחוק החברות לתקנות ניירות ערך, ולכן אנחנו צריכים היום להעביר את התקנות.

מירי כץ: זה ממש עניין טכני.

שלום שמחון: תקנות ניירות ערך (דוחות תקופתיים ומיידיים) (תיקון מס' 2), התש"ס-2000.

שלום שמחון: מי בעד?

שלום שמחון: בעד – 2 נגד – אין נמנעים – אין תקנות ניירות ערך (דוחות תקופתיים ומיידיים) (תיקון מס' 2), התש"ס-2000 אושרו.

סמדר אלחנני: זה מתקשר למה שהיה אתמול במליאה.

סמדר אלחנני: סעיף 123א לחוק החברות לא היה חלק טבעי של חוק החברות.

סמדר אלחנני: זה היה סעיף שהוסיף חבר הכנסת וינשטיין זכרונו לברכה וחבר הכנסת תיכון, שאמרו שצריך לגלות את השכר.

סמדר אלחנני: זאת עלות שכר למעביד כולל הכל.

סמדר אלחנני: זה גרם – ותיכון הודה בזה – לחלק מהבעיות שיש לנו עם שכר הבכירים במשק.

סמדר אלחנני: מפני שמה מתפרסם?

סמדר אלחנני: – אני לא אגיד שמות – אחד הבכירים ביותר מקבל 600,000 שקל, 700,000 שקל לחודש, או מיליון שקל לחודש.

סמדר אלחנני: זאת עלות למעסיק.

סמדר אלחנני: גם הברוטו והנטו הם גבוהים מאד, ממש לא צריך לדאוג.

סמדר אלחנני: אבל שכרם של הבכירים למשל במערכות הציבוריות זה הברוטו.

סמדר אלחנני: למשל, לא גילמו מעולם פנסיה תקציבית ולא מגלמים שום דבר.

סמדר אלחנני: בהתחלה, בנק לאומי היה מפרסם מה היתה צריכה להיות הקרן שממנה אפשר יהיה לקבל – זה היה בנוסח הראשון – את הפנסיה הצפויה, כאשר אם מדובר במישהו בן 50, מה יהיה ערך הפנסיה שהוא יקבל 30 שנה כאשר ייגמר החוזה שלו בגיל 54.

סמדר אלחנני: אבל אם הוא יתחתן עוד פעם עם אישה צעירה יותר, אנחנו עובדים פה ל-80 שנה.

סמדר אלחנני: חילקו את זה לארבע שנות החוזה שלו.

סמדר אלחנני: המספרים היו יוצאים פנטסטיים.

סמדר אלחנני: אני חושבת שעכשיו הם קצת שינו את זה.

סמדר אלחנני: אני מספרת את זה כדי שתדעו מה לפעמים גורמת חקיקה.

סמדר אלחנני: הם חשבו שהפרסומים האלה יגרמו להורדת השכר.

סמדר אלחנני: 3.

סמדר אלחנני: המשך - תקנות ניירות ערך (הצעת רכש), התש"ס-2000

שלום שמחון: אני רוצה להתייעץ עם חבר הכנסת שטרית.

שלום שמחון: יש לנו שתי אפשרויות.

שלום שמחון: פניתי ליושב ראש הכנסת לאשר את המשך הישיבה מעבר לשעה 11:00.

שלום שמחון: האפשרות השנייה היא שוועדת המשנה בראשותך תמשיך את הדיון בעניין הזה בשבוע הבא ותביא את זה למליאה עד יום רביעי להצבעה.

סמדר אלחנני: אבל זה יפגע בוועדת המשנה לשוק ההון.

מירי כץ: אומר למה זה דחוף.

מירי כץ: כמו שאתה רואה, השינוי של חוק החברות נכנס לתוקף באחד בפברואר.

מירי כץ: יש כאן הרבה דברים שהתקנות הקיימות לא מתאימות.

שלום שמחון: אנחנו נעשה הפסקה בשעה 10:45 ונמשיך אחרי השעה 11:00 בהתאם לאישור של היושב ראש.

מאיר שטרית: היושב ראש לא יכול לתת אישור לזה.

מאיר שטרית: אני לא יכול להשתתף בישיבה אחרי השעה 11:00.

מאיר שטרית: יש דיון במליאה עם שאילתות.

שלום שמחון: אבל אני ביקשתי להמשיך את הישיבה וקיבלתי אישור.

מאיר שטרית: אבל הוא לא יכול לעשות את זה.

מאיר שטרית: אני לא אהיה פה.

מאיר שטרית: אם המטרה היא דיון בתקנות, אני לא מעכב, אלא דן לגופו של עניין.

מאיר שטרית: נוח לי שבוע הבא.

מאיר שטרית: אפשר עד האחד בפברואר.

מירי כץ: זה צריך להתפרסם.

מאיר שטרית: אבל כמה הצעות רכש יהיו בשבוע הבא?

מירי כץ: יש הצעות רכש רבות.

מירי כץ: זה באמת נועד לנוחות הציבור.

מאיר שטרית: אני לא מעכב את זה.

מאיר שטרית: אני מוכן לשבת ביום שני.

איוור קרשנר: לא, יש ועדה משותפת עם ועדת הכלכלה בנושא יום התיירות.

מאיר שטרית: אני מוכן לוותר על יום התיירות ולשבת איתם כוועדה מקבילה של ועדת הכספים.

איוור קרשנר: חבר הכנסת גולדשמידט לא יסכים שיהיו שתי ועדות בו זמנית.

מירי כץ: האם אני יכולה לבקש אותך היום להיפגש בכל שעה?

מאיר שטרית: צר לי, אני לא יכול היום.

איוור קרשנר: אפשר ביום שני אחר הצהריים?

מאיר שטרית: כן.

מירי כץ: יום שני זה ה-31 בינואר, ובאחד בפברואר זה צריך להיכנס לתוקף, וזו בעיה.

מאיר שטרית: אם זה דחוף, למה זה בא בדקה התשעים?

מאיר שטרית: למה אי אפשר להכין את זה חודש מראש?

מירי כץ: הכינו את זה.

מאיר שטרית: אז למה זה לא מגיע אלינו?

מירי כץ: לא, זה הגיע כבר קודם.

מירי כץ: היום קיבלתם תיקונים.

אנה שניידר: זה הגיע ב-18 בחודש.

מאיר שטרית: לא, מתי הוא הונח בתיקים שלנו?

איוור קרשנר: שלשום, אבל זה היה בסדר יום.

איוור קרשנר: כל אחד יכול היה לקבל את זה.

איוור קרשנר: אתה יכול ביום שני אחר הצהריים?

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: בתאריך 31 לחודש נשב בצהריים ונאשר.

סמדר אלחנני: אבל שזאת תהיה מליאת הוועדה, כי אחרת יהיה צריך עוד ישיבה.

איוור קרשנר: זאת תהיה מליאה, וחבר הכנסת שטרית יכול להיות ממלא מקום יושב ראש.

מאיר שטרית: אני לא רוצה לטרפד את זה, אלא לשפר את זה.

סמדר אלחנני: אבל שזה לא יהיה בוועדת משנה, כי זה יצריך עוד ישיבה.

מירי כץ: אז מה אנחנו קובעים?

מאיר שטרית: ביום שני.

מאיר שטרית: מזכיר הוועדה יתאם אתכם לגבי השעה.

שלום שמחון: בחוק הבזק חבר הכנסת מיכאל איתן עשה בדיוק מה שאתה עושה.

שלום שמחון: יש לי סבלנות, אין לי בעיה.

שלום שמחון: האמת היא שבסוף גם למדתי מזה המון.

מאיר שטרית: אם חברי הכנסת מתייחסים ברצינות לעבודה שלהם, הם צריכים לדון סעיף-סעיף בחוקים.

סמדר אלחנני: אם קוראים לאט, תמיד "מגלים משהו".

סמדר אלחנני: 5.

סמדר אלחנני: שינויים בתקציב

שלום שמחון: ביקשת הסברים לגבי המשלחת האולימפית.

12961: אנחנו פעלנו – ואנחנו שמחים על כך – שתהיה גם השנה הקצאה מיוחדת לצורך ההכנות למשחקים האולימפיים.

12961: ההקצאה הזאת החלה בימי הממשלה הקודמת.

12961: במשך השנים 1997, 1998 וגם 1999 ניתנו הקצבות מיוחדות.

12961: זו היתה הבטחה של ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו.

12961: הוא עמד מאחוריה, ובאמת העזרה הזאת סייעה להכנות לצוותים האולימפיים.

12961: אנחנו עומדים היום בפני – כך משוער – משלחת של כ-30 ספורטאים עם סיכויים טובים גם להגיע להישגים ממשיים, מה שמוכיח שיש כנראה קשר בין ההשקעה לבין התוצאה.

12961: יודעים את זה ממקומות אחרים ויודעים את זה גם פה.

12961: אנחנו פנינו יחד עם הוועד האולימפי לממשלה לקבל הקצבה דומה גם השנה.

12961: זה לקח קצת זמן.

12961: מילים רבות נאמרו.

מאיר שטרית: מה היתה ההקצבה בשנה שעברה?

12961: בשנה שעברה, בשנת 1999, היתה הקצבה של 12,000,000 שקלים.

מאיר שטרית: ולפני כן?

12961: 8,000,000 שקל בשנת 1998.

12961: השנה הוועד האולימפי ביקש 15,000,000 שקל.

12961: אנחנו הצטרפנו אליו, פנינו לשר האוצר ולראש הממשלה וביקשנו 15,000,000 שקל.

12961: בסופו של דבר, משרד האוצר הקצה רק 10,000,000 שקל, כמו שאתם יודעים.

12961: לפניכם מונחת בקשה ל-10,000,000 שקל.

מאיר שטרית: לא, גם הוקצבו 4,000,000 שקל בתקציב הרגיל.

12961: אנחנו ממשאבינו של רשות הספורט הקצינו 4,000,000 שקל.

שלום שמחון: סך הכל יהיה 14,000,000 שקל.

12961: השלמנו ממשאבינו, כי הגענו למסקנה שכשמדובר בשנה אולימפית, ראוי לתגבר ככל האפשר את המאמץ.

12961: בשנה שעברה למשל, הגדלנו פי עשרה את ההקצבה המתוכננת פלוס עוד עשרה מיוחדת שלא רשומה בבסיס של התקציב.

מאיר שטרית: האם הוועד האולימפי מקבל הקצבות נוספות מחוץ לממשלה?

12961: כן, הוא מוכר למשל חסויות למשחקים האולימפיים.

מאיר שטרית: הוועד האולימפי הישראלי?

12961: כן, הוא נותן חסויות.

12961: הוא קשור לגופים מסחריים.

מאיר שטרית: כמה כסף הם מגייסים?

12961: אין לי מושג.

12961: אני לא יכול לדבר בשמו של הוועד האולימפי.

מאיר שטרית: הם מקבלים כסף מהספורטוטו?

12961: גם.

מאיר שטרית: כמה?

12961: אני לא יודע.

מאיר שטרית: מי עומד בראש הוועד האולימפי?

12961: צבי ברשביאק.

מאיר שטרית: הכסף הזה מועבר אליהם בעצם?

12961: לא באופן כל כך פשוט.

12961: ל-14,000,000 שקל יש חלוקה פנימית שאני רוצה להציג בפניכם.

12961: מלבד זאת, הם מקבלים את הכסף על פי תכנית עבודה שהם מגישים למינהל הספורט.

12961: זה לא שאתה לוקח מחר צ'ק, נותן להם 10,000,000 שקל ופוגש אותם בסידני.

12961: אנחנו צריכים להגיש תכנית עבודה איך הכסף הזה הוצא.

12961: זאת גם דרישה של השר, שלא תהיה פה חלוקת כספים ללא דיווח וללא תכנית עבודה.

12961: לכן אנחנו יודעים שהסכום מיועד להגיע, אבל הוא לא עובר באופן פשוט לוועדה.

12961: איך התקציב של ה-14,000,000 שקל מתחלק?

12961: כ-9.48 הולך לוועד האולימפי להכנות האולימפיות, באמצעות מינהל הספורט ולאחר שמגישים תכנית עבודה שמאושרת על ידי המינהל ועל ידי השר.

12961: אנחנו רוצים לדעת איך זה מתחלק, וזה גם חלק מתהליך של מעקב ובקרה שנקיים על ההוצאות.

מאיר שטרית: האם המשרד קובע באילו מקצועות יהיו ספורטאים מסויימים שיתחרו?

12961: לא.

12961: הוועד האולימפי קובע זאת, על פי קריטריונים מקצועיים.

12961: זה לא שאתה ואני מחר נחליט שאנחנו רוצים לרוץ 100 מטר.

12961: אתה צריך לעמוד בקריטריונים שנקבעו על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי.

מאיר שטרית: זה ברור, אתה צריך לעבור את ספי הכניסה.

12961: בוודאי, יש ספי כניסה.

מאיר שטרית: מעניין אותי לדעת איך זה עובד בראייה ארוכת טווח.

מאיר שטרית: האם במקרה מישהו מברית המועצות הגיע לארץ והוא אלוף בשחייה ובהיאבקות ובקפיצה לרוחק – ויש כאלה – ועל בסיס זה בונים את הנבחרת הישראלית, כי יש לנו פתאום מישהו שעובר את השיא האולימפי, או שאומרים: בוא נכשיר חבר'ה צעירים מההתחלה, ניקח אתיופים שירוצו ריצות מרתון, נכשיר אותם מגיל צעיר ונשקיע בהם כסף?

מאיר שטרית: איך זה עובד?

12961: יש פה צמיחה של ספורטאים, שחלקם גדלים בארץ וחלקם מגיעים גם מחבר העמים.

12961: לכן, מתוך הסכום שאני מדבר עליו, 14,000,000 שקל – למשל יש 2,000,000 שקל שהולך לאיגודי הספורט.

שלום שמחון: ברשותך, האם אפשר לגמור את העניין של הוועד האולימפי לפני שחברי ש"ס מגיעים?

מאיר שטרית: הם נגד?

שלום שמחון: כן.

מאיר שטרית: אני תומך בכם.

שלום שמחון: מי בעד?

שלום שמחון: מי נגד?

שלום שמחון: בעד – רוב נגד – מיעוט נמנעים – אין הוחלט לאשר פנייה מס' 7 של הממונה על התקציבים.

12961: איגודי הספורט, למשל, יקבלו 2,000,000 שקלים כדי לטפח ספורטאים מ-2004-2008, כלומר: הם הולכים לשכבות מאד צעירות ומאתרים את הכשרונות.

12961: למשל בשחייה, יש בירושלים אגודה שבה 1,000 ספורטאים.

מאיר שטרית: מתוך ה-14,000,000 שקל 4,000,000 שקל הולכים לארגוני ספורט?

12961: 2,000,000 שקל לאיגודי הספורט ולא לארגוני הספורט.

12961: איגודי הספורט זה איגוד השחייה, איגוד הכדורעף ואיגוד הכדורסל וכן הלאה, ענפים שמתוכם צומחים הספורטאים שיתחרו ב-2004 באתונה וב-2008 אני לא יודע איפה תהיה האולימפיאדה הבאה.

12961: עוד 1,200,000 שקל הולכים ליחידה לספורט הישגי.

12961: זאת יחידה שעובדת עם הוועד האולימפי, אבל היא – עוד פעם – מטפחת את האליטה של הספורטאים, חלקם יגיעו לסידני וחלקם יגיעו כבר לאולימפיאדה הבאה.

12961: עוד 1,200,000 שקל הולכים להתאחדות הנכים.

12961: נקודה מאד עדינה – בקומה הזו בוועדת החינוך והתרבות של הכנסת היה דיון אתמול-שלשום, והם כמובן דורשים גם כן אמצעים.

סמדר אלחנני: ישראל מצטיינת בספורט הנכים.

אבשלום וילן: תכל'ס, כמה אתם מעריכים שיגיעו לסידני?

12961: 30 ספורטאים.

אבשלום וילן: כולם בענפים אישיים?

12961: למשל, אני בא עכשיו מדיון במינהל הספורט, ויש החלטה אסטרטגית לטפח כדורעף נשים.

12961: אנחנו רוצים לקחת את אריה זלינגר שהוא מאמן כדורעף, כנראה הכי טוב בעולם.

12961: הוא מוכן תמורת סכום מסויים – לא אישי, אלא השקעה – לעשות מאמץ שבעוד שמונה שנים תועמד קבוצת נשים בכדורעף לאולימפיאדה.

סמדר אלחנני: והן ינצחו את הקוריאניות?

12961: הוא הביא את ההולנדיות ואת היפניות להישגים.

12961: יש בעיה, אף אחד מהענפים הקבוצתיים לא מצליח להגיע להישגים אולימפיים, רק הענפים האישיים.

מאיר שטרית: ואם לא יביאו שום מדליה באולימפיאדה אחרי כל ההשקעה הזו?

12961: זה יהיה עצוב.

מאיר שטרית: צריך לפטר את הוועד האולימפי.

מאיר שטרית: זה כשלון.

מאיר שטרית: השקיעו 30,000,000-40,000,000 שקל ולא עשו שום דבר?

אבשלום וילן: זה עניין כל כך פסיכולוגי ואישי אם הספורטאי מצליח להגיע לשיא ברגע המתאים או לא.

אבשלום וילן: אתה יכול להצטער, אבל אתה יכול להאשים?

סמדר אלחנני: האם אף אחד לא שואל למה אנחנו בכלל צריכים להתחרות באולימפיאדה במקום לקחת את הכסף הזה לספורט עממי?

אבשלום וילן: אני חושב שוועדת הכספים צריכה לעקוב אחרי ההכנות.

12961: אתם רוצים להיפגש עם הסגל האולימפי?

סופה לנדבר: למה אנחנו לא רוצים להיפגש עם סגל הספורטאים?

מאיר שטרית: הם היו פה.

סופה לנדבר: שיבואו עוד פעם.

שלום שמחון: היתה אתמול רביזיה של חבר הכנסת עופר חוגי פנייה 4 בנושא מינהלת השלום.

שלום שמחון: הם אמנם התעסקו עם העניין של השר מלכיאור ולא כל כך עם העניין הזה.

שלום שמחון: מי בעד הרביזיה של חבר הכנסת עופר חוגי?

שלום שמחון: בעד – 1 נגד – 4 נמנעים – אין הרביזיה של חבר הכנסת עופר חוגי בנושא מינהלת השלום נדחתה.

שלום שמחון: עכשיו אנחנו עוברים לעניין של הדרוזים.

שלום שמחון: לחבר הכנסת שטרית היו פה שאלות לאן הולך הסכום של 35,000,000 שקל.

מאיר שטרית: ועל כל ההסדר.

מאיר שטרית: רציתי פרטים על כל ההסדר.

רות יוסף: באוקטובר 1999 נחתם הסכם עם הדרוזים אחרי השביתה שהיתה.

רות יוסף: יש שני סעיפים: סעיף אחד זה תקציב רגיל וסעיף אחד זה תקציבי פיתוח.

רות יוסף: האישור שמדובר עליו פה הוא נושא של תקציבי פיתוח.

רות יוסף: אם אתם רוצים, אני אפרט אחר כך על התקציב הרגיל.

רות יוסף: מדובר על כך שנכסה להם 70% מהגירעונות בתקציבי הפיתוח.

רות יוסף: מקורות אנחנו לא מייעדים לזה.

רות יוסף: אנחנו אומרים: הלכנו לתכנית חומש.

מאיר שטרית: זה הסעיף בנושא הדרוזים?

רות יוסף: כן.

מאיר שטרית: טוב להיות דרוזי בארץ.

יוסף יצחק פריצקי: אני יכול לחשוב על כמה וכמה רשויות מקומיות שהיו מתות להסדר כזה.

שלום שמחון: הש"סניקים אתמול לא רצו להצביע בעד זה, כי הם אמרו ש"דופקים" את הדרוזים.

יוסף יצחק פריצקי: על מה אתה מדבר?

יוסף יצחק פריצקי: עיריית תל-אביב קורסת.

שלום שמחון: אז אני אומר לך שתדע שש"ס לא הצביעה בעד זה אתמול.

יוסף יצחק פריצקי: הרי מה הסיפור של השיטפונות בתל-אביב?

יוסף יצחק פריצקי: תשתיות ופיתוח שלא טיפלו בהם.

שלום שמחון: אתה אמנם שאלת שאלות לגופו של עניין, אבל הם לא רצו להצביע איתי.

רות יוסף: ההסדר הוא לכסות 70% מהגירעונות של תקציבי הפיתוח שנעשו במהלך השנים האחרונות, כאשר המקורות התקציביים שיועדו להם בחמש שנים האחרונות הם מיליארד ו-70,000,000 שקל.

רות יוסף: זה היה אחרי השביתה הקודמת לפני חמש שנים.

רות יוסף: אז אמרו: יתרות שנשארו מהכספים האלה ייועדו לכיסוי הגירעונות של תקציבי הפיתוח.

אבשלום וילן: נשארו שם תקציבים?

רות יוסף: בשלב הזה אותרו 35,000,000 שקל בלבד.

מאיר שטרית: מתקציב 1999?

רות יוסף: כן, ושגם תוקצבו ב-1999 ושלא שוחררו בגלל שהיינו צריכים לבדוק יותר את הפרוייקטים, כלומר: האם באמת כל הגירעונות הם גירעונות אמיתיים; האם יש תקציב כנגדם או לא; האם אלה גירעונות סופיים או גירעונות זמניים.

רות יוסף: נדמה לי ששחררנו רק שלושה ומשהו מיליון שקל.

שלום שמחון: יש לך דוגמאות איך זה מתחלק?

רות יוסף: לפי גובה הגירעונות.

שלום שמחון: מה עם ג'וליס למשל?

רות יוסף: אני כבר אומרת לך שאין שם גירעונות בתקציבים הבלתי רגילים בסוף 1998.

רות יוסף: זה הולך לפי הגירעונות בסוף 1998.

רות יוסף: זה מספר חשבונאי, אין שם איזו המצאה.

רות יוסף: לוקחים מזה 70% וזה ההסכם.

מאיר שטרית: ומה היקף הגירעון של 70%?

מאיר שטרית: רות יוסף: על זה הוויכוח.

סמדר אלחנני: ומה יהיה עם ה-30%?

מאיר שטרית: אבל כמה זה 70%?

רות יוסף: אגב, הוויכוח הוא אם זה סוף 1998 או אמצע 1999, אבל זה לא רלוונטי, כי הכל נלקח מהכסף שלהם, כלומר: זאת רק הסטה של כסף שלהם.

רות יוסף: סוף 1998 – ה-70% נדמה לי שזה 44,000,000 שקל.

מאיר שטרית: כל הגירעונות?

רות יוסף: לא, 70%.

מאיר שטרית: ומתוכם עכשיו אתם צריכים להביא 31,000,000 שקל.

מאיר שטרית: זה רוב הכסף.

רות יוסף: כן .

מאיר שטרית: זה לא משנה אם זה מוצדק או לא מוצדק.

רות יוסף: אין מוצדק או לא מוצדק.

מאיר שטרית: מה הקריטריון לתשלום הזה?

מאיר שטרית: במה שונה דרוזי מיהודי?

מאיר שטרית: למה לדרוזים מכסים 70% ולערי הפיתוח והאחרות לא מכסים 70%?

רות יוסף: כי אין איתם הסדר.

מאיר שטרית: הם היו צריכים לקיים שביתה לשם כך?

רות יוסף: בפוליטיקה אל תערב אותי.

מאיר שטרית: בזמנו אני זוכר שדרשו קריטריונים של הבראה מכל רשות ולא נתנו כסף לאף רשות, אפילו אם היא עמדה בקריטריונים של הבראה.

רות יוסף: זה בתקציב רגיל.

רות יוסף: אני מדברת על תקציבי פיתוח.

מאיר שטרית: מה ההבדל בין פיתוח לבין רגיל?

מאיר שטרית: בפיתוח מותר להשתולל ולעשות חריגות?

שלום שמחון: בפיתוח אתה יכול לצפות משהו ולסיים עם משהו אחר.

שלום שמחון: זה קורה.

מאיר שטרית: השאלה מאיזה סיבות.

רות יוסף: לא, שני אנשים בודקים.

רות יוסף: בודק רואה חשבון של הרשות המקומית שבודק שהחשבונות נכונים ומדווח בחתימתו, חתימה של רואה חשבון לצורך העניין.

רות יוסף: לאחר מכן הפרוייקטים האלה נבדקים על ידי עובד של החברה שלנו שבודק האם בפרוייקט יש ריח לא נעים, לדוגמה: שחיתויות או דברים מהסוג הזה, או שמדובר בפרוייקטים שהיתה בהם חריגה - כמו שאמר היושב ראש - של אומדנים, או כל מיני דברים מהסוג הזה.

מאיר שטרית: מה עם התקציב הרגיל?

רות יוסף: בתקציב הרגיל גם נעשה הסכם הסדר כיסוי גירעונות.

סמדר אלחנני: 70% מכוסה, אבל מה עם ה-30%?

מאיר שטרית: 30% בשביתה הבאה.

רות יוסף: לא, לא בשביתה הבאה.

מאיר שטרית: ומה עם התקציב הרגיל?

מאיר שטרית: האם יש לך פה את החלוקה של הכסף?

רות יוסף: לא, זה רק פיתוח.

רות יוסף: האישור התקציבי זה פיתוח בלבד.

מאיר שטרית: יש לך את החלוקה של תקציבי פיתוח?

רות יוסף: עוד אין לי, כי לא קיבלתי את כל הבדיקות הסופיות.

רות יוסף: למה לא העברנו ב-1999 וחזרנו שוב?

רות יוסף: זה כאילו כבר אישור שני.

מאיר שטרית: אז מה זה?

רות יוסף: זה האישור.

שלום שמחון: מי בעד פנייה מספר 3, שבה מדובר על 31,765,000 שקל?

שלום שמחון: בעד – 4 נגד – 1 נמנעים – אין הוחלט לאשר פנייה מס' 3 של הממונה על התקציבים.

שלום שמחון: לפי בקשת סגן שר האוצר, היום אני לא מביא את עניין העגלים היום להצבעה.

מוחמד ברכה: היתה פשרה אתמול.

שלום שמחון: היתה והם לא הסכימו לה.

שלום שמחון: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.