ועדת הכספים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 82, 2000-01-13 10:00

נחום לנגנטל: שלום לכולכם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

מאיר פרוש: יש לי הערה, לפני תחילת הישיבה.

מאיר פרוש: בדיון שהיה לנו אתמול על תקנות מס הכנסה, שיעורי המס על הכנסה בעד עבודה במשמרות, אמרתי לפני ההצבעה שמסרו לי ששר העבודה טוען ששר האוצר לא התייעץ אתו.

מאיר פרוש: זה היה חשוב, כי בנייר ששר האוצר הביא אתמול לדיון בוועדת הכספים היה כתוב : "בתוקף סמכותי לפי סעיף 10 לפקודת מס הכנסה, לאחר התייעצות עם שר העבודה והרווחה.

מאיר פרוש: ." אמרתי, שלמיטב ידיעתי הוא לא התייעץ אתו.

מאיר פרוש: אמר יושב-ראש ועדת הכספים, אלי גולדשמידט, שלא נמצא אתנו כרגע, שנאמן עליו שר האוצר שכאשר הוא אומר שהוא מתייעץ עם שר העבודה והרווחה שהוא אכן עשה זאת.

מאיר פרוש: ביקשתי ממר קירשנר, מנהל הוועדה, שיבדוק עם שר העבודה האם אכן שר האוצר התייעץ אתו.

מאיר פרוש: שר העבודה הודיע שהוא לא התייעץ אתו.

מאיר פרוש: אני לא יודע מה אפשר לעשות עם הדבר הזה.

מאיר פרוש: אישרנו אתמול את התקנות, ואולי עשינו זאת כאשר לא היו לפנינו מלוא הנתונים, או שהיו לפנינו נתונים לא מדויקים.

מאיר פרוש: עם כל הרצון שלנו לקדם דברים, יש נורמות שצריכים לשמור עליהן.

מאיר פרוש: היינו מחכים עוד חצי שעה, והיינו גורמים לכך ששר האוצר היה מרים טלפון לשר העבודה, ומדברים על זה.

מאיר פרוש: חבל שדברים כאלה קורים, וחבל שדורסים כל דבר בדרך להשגת המטרה.

אבשלום וילן: אם באמת שר העבודה לא התערב זה באמת חבל.

אבשלום וילן: אי אמירת כל המידע לוועדה הוא דבר שהוא מאד לא בסדר, וחייבים להקפיד שהוא לא יקרה להבא.

אבשלום וילן: היה עוד דבר שמאד הפתיע אותי אתמול.

אבשלום וילן: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גולדשמידט, וחבר הכנסת אילן גילאון, עסקו אתמול במימוש הסכם הנכים.

אבשלום וילן: אני שואל את עצמי איפה שר העבודה והרווחה בעניין הזה, שהרי זה בתחום אחריותו.

אבשלום וילן: הנושא הזה כל כך קריטי, ולא רואים או שומעים את השר.

סמדר אלחנני: אתמול זו היתה ועדת המעקב ליישום ההסכם עם הנכים.

סמדר אלחנני: זה בסמכותו של אלי גולדשמידט.

אבשלום וילן: אבל לא ראיתי את שר העבודה והרווחה מעורב בנושא, וחבל.

אנה שניידר: לעניין הקודם, שהעלה חבר הכנסת מאיר פרוש – הסעיף אינו לפני, אבל אני מניחה שבאותו סעיף בפקודת מס הכנסה כתוב ששר האוצר, בהתייעצות עם שר העבודה והרווחה, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, קובע את התקנות האלה.

אנה שניידר: יש לזכור שהתקנות האלה הובאו אלינו להארכת התוקף של הפטור, שכבר ניתן.

אנה שניידר: יכול להיות, שלא היה צריך להתייעץ גם על הארכת מתן הפטור, אבל יכול להיות שהיתה התייעצות לגבי התקנות המקוריות, על מתן הפטור עצמו.

מאיר פרוש: אם אין צורך בהתייעצות, אולי גם לא היה צריך להביא את העניין לאישור ועדת הכספים.

מאיר פרוש: מאחר והביאו את העניין לוועדת הכספים, סימן שצריך גם להתייעץ עם שר העבודה והרווחה.

אנה שניידר: לא אמרתי שאין צורך.

אנה שניידר: אמרתי שצריך להתייעץ, אבל יכול להיות שהשר סבר שההתייעצות היא לגבי התקנות, לא הארכתן.

אנה שניידר: ועדת הכספים זה דבר נפרד – היא חייבת לאשר.

נחום לנגנטל: אני אעביר את הדברים שלך ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

נחום לנגנטל: אני אעביר לו את רוח הדברים, שיש לומר כאן את כל האמת.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר מעבר לזה משפט אחד – לפעמים, כאשר נעשה מהלך של התייעצות של הארכת תקנות או הארכת חוקים, יכול להיות שזה נעשה בדרג של פקידים.

מאיר פרוש: בבית משפט טיעון כזה לא היה עומד.

נחום לנגנטל: הטיעון היה עומד במאה אחוז, כי היו מוצאים את הפקיד שהיה מעורב בעניין.

נחום לנגנטל: כאשר אומרים "השר יתייעץ עם..

נחום לנגנטל: " זה לא בהכרח השר, כי אחרת הוא היה צריך לעסוק כל היום בהתייעצויות טלפוניות.

נחום לנגנטל: זה נעשה בין המחלקות המשפטיות.

נחום לנגנטל: אם השר אמר שלא התייעצו אתו, יכול להיות שהתייעצו עם אנשי משרדו, כי לא מדובר כאן בחוק חדש.

נחום לנגנטל: אלה הן הארכות תוקף.

נחום לנגנטל: עם זאת, הערתך היא מאד חשובה, ואעביר אותה ליושב-ראש הוועדה, והיה, ואם הוא ימצא שהדבר הזה מאד חשוב ומהותי, אולי הוא יעמיד את העניין להצבעה חוזרת.

נחום לנגנטל: לפני שאנו ניגשים לנושא שעל סדר היום, אני רוצה להתייחס להצעת חוק מס שבח- פטור ממס ליורש מחייל שנספה במערכה.

נחום לנגנטל: זו הצעת חוק של חברי הכנסת פורז, גולדשמידט ושטרית.

נחום לנגנטל: זה עבר בכנסת הקודמת, ויש בקשה פרוצדורלית להחיל על זה רציפות.

נחום לנגנטל: אם אין התנגדות – נעביר את זה.

נחום לנגנטל: הדבר השני – הצעת חוק המכר (דירות) של משה גפני, שעברה בכנסת הקודמת, ורוצים גם כאן להחיל דין רציפות.

אבשלום וילן: לא הבנתי במה מדובר.

איוור קירשנר: רוצים שמי שנותן את הערבות ישלם את העמלה, ולא מי שמקבל את הערבות.

איוור קירשנר: לא הלקוח ישלם את העמלה, אלא הבנק.

איוור קירשנר: היות והצעת החוק עברה קריאה ראשונה בכנסת הקודמת, מבקשים עכשיו להחיל רציפות.

אנה שניידר: עד כמה שהבנתי ממר קירשנר, כבר היה דיון על הצעת החוק הראשונה בוועדת הכספים.

אנה שניידר: הוועדה הצביעה יחד עם הצעת החוק לגבי מועצת נגידים.

אנה שניידר: מה שקרה הוא שלא פעלנו על פי חוק הרציפות בטיפול בהצעות חוק, שדורש שלפני ההחלטה של ועדת הכספים תינתן הודעה לממשלה על הדיון.

אנה שניידר: הוועדה הצביעה, ורק לאחר מכן ניתנה הודעה לממשלה על הנושא.

אנה שניידר: הממשלה לא מתנגדת להחלת הרציפות, ועכשיו, למען הסדר הטוב, יש פה הצבעה חוזרת, לפנים משורת הדין, לאחר קבלת הסכמת הממשלה.

נחום לנגנטל: כך גם בהצעת החוק השניה – חוק המכר (דירות) הבטחת השקעות של רוכשי דירות.

נחום לנגנטל: אני מבין שמדובר שהעמלה שניתנת לבנקים למשכנתאות, במקום שהיא תחול על לוקח המשכנתה, הבנק יישא בעמלה זו.

נחום לנגנטל: זו הצעה של חבר הכנסת משה גפני.

נחום לנגנטל: יש התנגדות?

נחום לנגנטל: – אם אין, נמשיך הלאה.

מירי כץ: אחד המכשירים החדשים שהוצעו היה ניירות ערך מסחריים.

מירי כץ: המדובר הוא בהתחייבות של חברה מנפיקה לשלם למחזיק, במועד שאינו מוקדם משבעה ימים ולא מאוחר משנה אחת – את סכום ההתחייבות.

מירי כץ: הסכום לא צמוד למדד כלשהו, למחירו של נכס או לשער החליפין.

מירי כץ: נייר ערך מסחרי הוא בעצם מעין אגרת חוב, אך כזו שאיננה מובטחת בשעבוד.

מירי כץ: מאחר ומדובר במכשיר, שתוקפו, כפי שאמרתי – בין שבוע לשנה, ומאחר והרעיון הוא לעבוד על רווחים מאד קטנים, כיוון שכל הרעיון הוא להתחרות במקורות אשראי בנקאיים למשל, חיפשנו דרך להקל על המנפיקים.

מירי כץ: זאת , כדי שהתשקיף יהיה קל יותר וזול יותר מבחינתם, אך לא יקפח את זכותו של הציבור להגנה.

מירי כץ: ההקלות הן בעיקר באותן התחייבויות, שאולי נובעות בתיאור מצבה של החברה לתקופה ארוכה, כדי שלמעשה, כתוצאה מזה – אינה רלבנטית לתקופה קצרה.

מירי כץ: לדוגמה: אם יש לחברה חוזה לחמש שנים, שיתחיל גם לסכן אותה וגם להביא רווחים רק בעוד חמש שנים, ניתן לוותר על תיאור כזה, כאשר מדובר בהנפקה לתקופה הרבה יותר קצרה, שלא נכנסת בכלל לתקופת הסיכון הזו.

מירי כץ: אחד השינויים הנוספים החדשים הוא – במקום להביא את הדו"חות הכספיים מחדש, מאחר ומדובר בחברה ציבורית שנסחרת כבר, להפנות לדו"חות כספיים, מה שקוראים בארצות הברית : incorporation by referance.

נחום לנגנטל: מה אתם משנים?

מירי כץ: אנחנו לא משנים.

מירי כץ: אנחנו קובעים מכשיר חדש, בפעם הראשונה.

נחום לנגנטל: במה הוא שונה במבנה שלו מתשקיף רגיל?

מירי כץ: קודם כל – מדובר בתשקיף פתוח.

מירי כץ: כדי שהחברה תוכל להנפיק ניירות, ולא את כל הכמות בבת אחת, אלא – להוציא נייר בחודש, ולחזור ולהוציא נייר חדש לחודש נוסף – היא לא תצטרך להוציא תשקיף חדש לגבי כל הוצאה, אלא – התשקיף ייתן תיאור למשך שנה, ויתעדכן רבעונית, יחד עם הדו"חות הכספיים.

מירי כץ: לא בכל הנפקה יהיה צורך להוציא תשקיף חדש.

מירי כץ: בעניין הזה, גם אם תרצה להוציא תשקיף נוסף בשנה הבאה, ניתן לו נוהל מקוצר לתיקון התשקיף בנוהל דומה למה שמקובל לגבי קרנות נאמנות.

מירי כץ: שוב – ההנחה היא, שהואיל ומדובר באשראי לתקופה קצרה, יש דברים שאפשר להקל בהם לעומת השקעה בחברה, שהיא לטווח ארוך יותר.

סמדר אלחנני: העניין הזה הוא מה שנקרא commercial paper.

סמדר אלחנני: זה כבר היה בחוק ההסדרים של השנה שעברה, עד כמה שאני זוכרת.

מירי כץ: בחוק ההסדרים נקבעו שני דברים: commercial papers למשקיעים מוסדיים, שזה מעוגן בחוק, ו- commercial papers רגילים, שההסמכה ניתנה בחוק ההסדרים, ואלה התקנות.

סמדר אלחנני: זה דבר מאד חשוב לשוק ההון, זה שאין יותר אינפלציה גדולה, אפשר להנפיק ניירות ערך, קצרים אמנם, אך לא צמודים לשום דבר.

סמדר אלחנני: זו הוכחה להתחזקותו של המשק.

סמדר אלחנני: לקח הרבה זמן, אך זה דבר חשוב מאד במשק עם שוק הון שהוא לא רק אגרות חוב של הממשלה, צמודות למדד.

סמדר אלחנני: זה מכשיר חדש נוסף.

אבשלום וילן: היום, כמה מסך השוק צמוד, וכמה כבר לא?

מירי כץ: רוב אגרות החוב אצלנו עדיין צמודות, שלא כמו ניירות הערך המסחריים, כאשר יוצאות הנפקות לתקופות ארוכות יותר – זה עדיין צמוד.

אבשלום וילן: כלומר, אם הייתי מנתח כלכלית, ציפיות הציבור עדיין לא הפנימו את האינפלציה הנמוכה.

סמדר אלחנני: מבנה תיק הנכסים מראה על מעבר לנכסים לא צמודים.

ל. חיימוביץ: רוב אגרות החוב שמונפקות היום הם לטווחים מאד ארוכים, בדרך כלל – לשנתיים ומעלה.

ל. חיימוביץ: פה מדובר על ניירות ערך לתקופה של 30 יום.

נחום לנגנטל: רבותיי, חברי הכנסת – האם אנחנו מאשרים את זה?

נחום לנגנטל: תודה, אושר.

נחום לנגנטל: תקנות ניירות ערך (דו"חות תקופתיים ומידיים) (תיקון), התש"ס-1999

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר שכל דבר שתביאו בפישוט תשקיפים, בקיצורם, בצמצומם – תמיד נברך על הדבר הזה.

מירי כץ: גם בקטע הזה, אתייחס לתיקון העיקרי – תקנה 36.

מירי כץ: זו גם דוגמה למה שאמרת קודם.

מירי כץ: אנחנו, במשך זמן לא מועט, שמענו שהדרישה הישראלית שמדברת על דיווח על משא ומתן היא קשה, ומקשה בעיקר על חברות דואליות, שנסחרות גם בארצות הברית.

מירי כץ: בארצות הברית לא מקובל לדווח על ניהול משא ומתן.

מירי כץ: התוצאה היתה שלא פעם התחילו בניהול משא ומתן, וזה הרבה פעמים דבר שמאד לא רוצים שהמתחרים ידעו עליו.

מירי כץ: בחנו את העניין.

מירי כץ: לפי התקנות הקיימות מה שצריכים זה לדווח לרשות, והרשות צריכה להחליט אם צריך לדווח על זה לציבור.

מירי כץ: בהיעדר כלים ואינפורמציה ברוב רובם של המקרים, שינינו עכשיו את המתכונת.

מירי כץ: הלכנו לפי המתכונת שמקובלת בארצות הברית, ואמרנו שלא מדובר במשא ומתן אלא על אירוע שהוא price sensitive, אתם תפעילו את שיקול הדעת, ואם תגיעו למסקנה שמדובר במשהו שיש בו ממשות ובשלות – תדווחו עליו.

מירי כץ: גם כאשר משהו מבשיל, מותר יהיה לעכב אותו, אם החברה תגיע למסקנה שהנזק לחברה הוא כזה שמצדיק לעכב את האינפורמציה.

מירי כץ: יחד עם זה יש כאן התנגשות בין אינטרסים.

מירי כץ: אמרנו שכנגד המגמה הזו, מתי נדחה?

מירי כץ: במספר מקרים: 1.

מירי כץ: כאשר יש תאריך של פקיעת אופציה.

מירי כץ: למדנו במשק הישראלי שהיו מקרים שאופציה פקעה, כאשר מי שהחזיק באופציה לא ידע ששבוע לאחר מכן התגבשה עסקה גדולה מאד בחברה.

מירי כץ: אם חברה בוחרת לעכב אינפורמציה, העיכוב חדל כאשר עומדת פקיעה של אופציות או כאשר התחיל להתפרסם מידע על ההון בעסקה.

מירי כץ: יש לי כאן חוב של כבוד לד"ר אמיר ליכט, שכתב לנו ולכם מכתב, וביקש להסב את תשומת הלב לתקנה 36 (ד): "פורסם ברבים מידע בדבר אירוע או עניין אשר הגשת דו"ח מיידי אודותיו מעוכבת על ידי התאגיד לפי תקנת משנה (ב), יגיש התאגיד דו"ח מיידי על האירוע או העניין ויתייחס בו גם לנכונות המידע שכבר פורסם ברבים".

מירי כץ: מה הרעיון?

מירי כץ: – קורה שמתחילה לדלוף אינפורמציה לעיתונות.

מירי כץ: מאותו רגע יש סיכוי שהמידע יהיה בידי חלק מהציבור, תהיה אי ודאות.

מירי כץ: במקרה זה, קמה חובה לחברה להתייעץ.

מירי כץ: הרעיון מאד מקובל על ד"ר ליכט.

מירי כץ: הוא חשב שצריך לשנות מעט את הנוסח.

מירי כץ: הוא חשב שבמקום לומר: "פורסם ברבים מידע בדבר אירוע..." צריך לבוא: "...

מירי כץ: שנודע לחברה על הפרסום".

מירי כץ: מבחינתנו ברור שאם החברה לא יודעת היא לא יכולה להגיב.

מירי כץ: אנחנו צריכים את העוגן שבו אם אנחנו ראינו את הדברים, נוכל לפנות ביוזמתנו לחברה, להסב את תשומת ליבה לדברים, ולבקש את התייחסותה.

מירי כץ: לכן אני חושבת שמאחר והנוסח שלנו הולך בעקבות תקנות אחרות שקיימות, אנחנו מציעים לא לשנות את הנוסח לעומת המוצע.

מירי כץ: באותה הזדמנות אנחנו מבקשים דבר נוסף:

מירי כץ: עד היום, יש חובה על בעל עניין לדווח על אחזקותיו.

מירי כץ: מאחר ובישיבה הקודמת, הוועדה אישרה את הנושא של מכירות בחסר, ומאחר ובמכירות בחסר יש אינדיקציה לגבי תפיסתו של בעל העניין, אנחנו מבקשים שכאשר הוא מדווח על אחזקות, הוא ידווח גם על שינוי בדרך של מכירה בחסר.

מירי כץ: יש גם עניין בתקנה 30 (ה) שאנו מבקשים לשנות, וזה הקטע של דיווח מיידי.

מירי כץ: היום קורה מצב שבו שולחים דיווח לבורסה, ועוד קודם לכן – נותנים הודעה לכלי התקשורת.

מירי כץ: יוצא מצב שכלי התקשורת מדווחים עוד לפני שההודעה הרשמית התקבלה על ידי הבורסה, ופורסמה לציבור.

מירי כץ: זה יוצר חוסר איזון לגבי מי שבמקרה שמע את מהדורת החדשות, לבין מי שלא שמע את מהדורת החדשות.

מירי כץ: אנו רוצים לעשות סדר ושוויון בין מקבלי האינפורמציה.

מירי כץ: אנחנו מבקשים שבמחצית השעה שלפני פתיחת המסחר, התאגיד לא יפרסם ולא יגרום לפרסומו של מידע שהוא שלח אודותיו דו"ח מיידי באמצעי התקשורת.

מירי כץ: נדמה לי שמבחינה מהותית, אלה הם עיקרי הדברים.

נתי שילה: בעיקרון, מה שכתוב כאן מקובל.

נתי שילה: גם אנחנו, היינו שותפים לעניין.

נתי שילה: אין לנו בעיה עם העיקרון הזה, הוא בסך הכל הולך לכיוון של המגעים שהיו לנו עם הרשות.

נתי שילה: יש פה נקודה אחת שאני מבקש לחדד אותה.

נתי שילה: אני מבין שגם עליה אין ויכוח, אך מבחינת הפעולה השוטפת, היום יומית של החברות, יש לה חשיבות רבה מאד.

נתי שילה: קודם היה את 36 (א) שמונח לפניכם –חובת הדיווח המיידית.

נתי שילה: היה סעיף נפרד של נושא המשא ומתן.

נתי שילה: היום, בנוסף לסעיף 36 (א) יש את מה שצוין כאן, לגבי עילות העיכוב, אם יש צורך בכך.

נתי שילה: נובע מ- 36 (ב) שלכאורה, אם אין עילת עיכוב, לכאורה יש חובת דיווח מיידי.

נתי שילה: אני חושב שמקובל על כולם, ורצוי להבהיר את זה, שבכל מקרה, מדובר על אירוע שמתרחש, או שקרוב לוודאי שהוא יתרחש, אירוע שהגיע לדרגת בשלות מסוימת.

נתי שילה: את הנקודה הזו חשוב להבהיר, או בתקנות עצמן, או במסמך שילווה אותן, כי הדברים האלה קורים בחברות יום יום.

נתי שילה: יש הרבה מאד יוזמות עסקיות בשלבים שונים.

מירי כץ: אני חושבת שהדברים ברורים.

מירי כץ: הם נידונו הרבה זמן, ולדעתנו זה ברור לגמרי.

נחום לנגנטל: ברור שאנחנו הולכים כרגע על הבשלות.

נחום לנגנטל: זה תיקון מבורך.

נחום לנגנטל: בסך הכל בישראל קורה דבר מאד משונה, שניתן להריץ מניות רק על ידי ניהול משא ומתן ודיווח עליו.

נחום לנגנטל: יש כאן אפשרות די ברורה להרצת מניות דרך משאים ומתנים עקרים.

מירי כץ: גם אנחנו לא רוצים בזה, ואני יכולה להגיד יותר מכך – אנחנו עשינו בדיקה.

מירי כץ: לקחנו דיווחים על משא ומתן, ובדקנו מה היו התוצאות.

נחום לנגנטל: האם חברי הכנסת רוצים להעיר דבר מה?

נחום לנגנטל: אם לא – אושר.

מירי כץ: התחלנו לדבר בפעם הקודמת בכל הנוגע להצעת החוק.

מירי כץ: הבנתי שאנחנו רוצים לעבור סעיף-סעיף, וישנם מספר תיקונים שאנו נשלב.

אנה שניידר: אני אקרא את הצעת החוק, וגם אפנה לחוק העיקרי.

נחום לנגנטל: אנו נאשר את כל מה שאין עליו שאלות או הערות.

אנה שניידר: בחוק ניירות ערך, בסעיף 1, ישנן הגדרות.

אנה שניידר: בין היתר ישנה הגדרה של "בעל עניין בתאגיד".

אנה שניידר: יש כל מיני סוגים של בעלי עניין בתוך ההגדרה.

אנה שניידר: בפסקה 1 (ב) נאמר: "החזיק אדם בניירות ערך באמצעות נאמן, יראו גם את הנאמן כמחזיק בניירות הערך האמורים; לעניין זה, "נאמן" – למעט חברת רישומים.

אנה שניידר: מוצע כאן להרחיב ולומר: "ולמעט מי שמחזיק בניירות ערך רק מכוח תפקידו כנאמן כמשמעותו לפי סעיף 46(א)(2) (ו) או כנאמן, להקצאת מניו לעובדים, כהגדרתו בסעיף 102 לפקודת מס הכנסה.

אנה שניידר: אני חושבת שזה דורש הסבר.

מירי כץ: "בעל עניין" זה אדם שאנחנו, מבחינת המידע שנדרש לגביו, מבקשים מידע רחב יחסית, משום שההנחה היא שיש לו מידע עודף על הציבור לגבי מה שמתרחש בחברה, יש לו יכולת להשפיע על מה שקורה בחברה.

מירי כץ: חברות רישומים, באופן פורמלי, מחזיקות נתונים בנתח גדול מהחברה, ולכן, לכאורה, עונות על ההגדרה של "בעל עניין", אבל זה רק למראית עין.

מירי כץ: בפועל הן מחזיקות בזה במעין נאמנות, וללא מעורבות.

מירי כץ: יש להם רק את הכמות המצרפית של האנשים שרשומים אצלם כבעלי עניין, לפי השיטה בארץ - -

נחום לנגנטל: למה מיעטתם את העניין של נאמן שלא מבין?

מירי כץ: משום שגם לו אין סמכות הצבעה וניהול בחברה.

מירי כץ: זה מוחזק שנתיים עד שהם יכולים לקבל את זה בפטור ממס, אך הם לא לוקחים באותו זמן, הם לא נוהגים כבעלי מניות בחברה בפועל.

מירי כץ: ולכן, הגם שמבחינה מצרפית הוא מחזיק בנתח מן החברה - -

נחום לנגנטל: זה בדרך כלל בא בהנפקות של 10 אחוז, מהנפקות ציבוריות.

מירי כץ: יש הנפקות ציבוריות, שנתנו חלק מהן לעובדים.

מירי כץ: בפועל אין עושים בזה שום שימוש.

נתי שילה: בעניין הנפקות לעובדים, הדבר כאן סויג להנפקות לפי סעיף 102.

נתי שילה: יש הרבה הנפקות לעובדים בנאמנות, שנעשות לא לפי סעיף 102, אלא בדומה לזה.

נתי שילה: הייתי מציע, לכן, להוריד את העניין של סעיף 102.

מירי כץ: אנחנו לא יכולים מהסיבה הפשוטה: העיקרון בסעיף 102, קובע בדיוק איך תתנהל הנאמנות.

מירי כץ: אין אפשרות לשנות את זה.

מירי כץ: ברגע שמאפשרים ליצור נאמנויות אחרות – אי אפשר לדעת לאן זה יוביל.

מירי כץ: זה מנגנון לעקיפת השוק.

מירי כץ: כל מה שאני צריכה לעשות כדי להימנע מכל החובות שמוטלים עלי כבעל העניין זה לתת נאמנות.

נתי שילה: אנחנו מדברים על עובדים.

מירי כץ: זה לא משנה.

מירי כץ: אני יכולה, כדי להימנע משליטה, ליצור כל מיני נאמנויות דמה עבור העובדים שלי, ובעצם אקבע מי ישלוט בחברה דרך הנאמן.

מירי כץ: זו יכולה להיות נאמנות גם לעשרים שנה.

מירי כץ: ברגע שפתחתי את הפרץ הזה, זה מסלול ישיר לעקיפת ההוראות, ולא לזה הכוונה.

אנה שניידר: אני ממשיכה: סעיף 2, מתייחס לסעיף 12 לחוק העיקרי, שדן בנוהל וסדרי הטיפול בבקשות של הרשות.

אנה שניידר: הרשות יכולה לקבוע נהלים לעבודתה.

אנה שניידר: מוצע להוסיף סעיף קטן (ה), חדש: "הרשות רשאית לקבוע, באישור שר האוצר, סדרי טיפול בדו"חות מיידיים, כאמור בסעיף 36 (ג), דרך כלל או לפי סוגים; הכללים יפורסמו ברשומות".

אנה שניידר: אני קצת לא מבינה – עשינו את זה לפני כמה דקות, אז לא היתה סמכות לכך?

מירי כץ: לא עשינו את זה בנושא הזה.

מירי כץ: עשינו תקנות בנושא של דו"חות מיידיים.

מירי כץ: עכשיו אנחנו רוצים לדבר על סדרי הטיפול, למשל – בפישוט דברים.

מירי כץ: זאת אומרת – שלא תהיה רמה של אי ודאות.

מירי כץ: נעשה סדר בעניין.

אנה שניידר: פה יש לי הערה.

אנה שניידר: "הכללים יפורסמו ברשומות".

אנה שניידר: קיים דבר כזה במקום אחר בחוק?

אנה שניידר: זאת אומרת, לא צריך אישור של ועדת הכספים?

מירי כץ: לא.

מירי כץ: ממש מטעם אדמיניסטרטיבי, אבל למען הסדר, כדי שלא יהיה בלבול.

נתי שילה: אין לנו בעיה עקרונית עם הסעיף הזה, לכשעצמו, אבל אני רוצה להפנות את תשומת לב הוועדה: לאור הסעיף הזה, בחנתי את ההסדרים השונים של כללים שנקבעים על ידי הרשות.

נתי שילה: אולי גם הרשות עצמה לא שמה לב, שמעבר למסלולים העיקריים של החוק והתקנות, יש עוד ארבעה מסלולים – כך אני מצאתי – של תקינה של כללים, על ידי הרשות.

נתי שילה: למשל – תקינה באמצעות החלטות.

נתי שילה: חוק ניירות ערך קובע שלרשות מותר לפרסם את החלטותיה.

נתי שילה: מצאנו למשל, שבמקרים מסוימים, ומקרה פשוט שהוא בולט מאד – תלות של רואה חשבון, נקלענו למערכת של כללים בדרך של החלטה, שזה דבר שלא עובר.

נתי שילה: זו החלטת רשות, אך זה לא שר האוצר, לא ועדת הכספים.

נתי שילה: יש גם מקרים שבהם נקבעים כללים באישור שר האוצר, ומניחים את זה על שולחן ועדת הכספים, ומחכים לראות אם מישהו יתנגד או לא.

נתי שילה: מתפתחים כל מיני מסלולים.

מירי כץ: זו לא התפתחות.

מירי כץ: זה רצון שלנו שאותם כללים שכבר קיימים לגבי תשקיפים והם באמת דברים אדמיניסטרטיביים – אין שום הגיון להביא אותם לאיזשהו אישור.

מירי כץ: יכולנו בכלל לא לפרסם.

מירי כץ: זה נוהל פנימי שלנו.

מירי כץ: אנחנו, מתוך הליכה לקראת הציבור, לא רוצים שיהיו מקורבים שיודעים, ומי שפחות מקורב – לא יודע.

מירי כץ: אנחנו רוצים לעשות סדר ולפרסם את זה ברשומות.

מירי כץ: אני חושבת שזה דבר מבורך.

מירי כץ: זו יוזמה מבורכת, והיא גם לא נוהל חדש, כי בכל המקומות שבהם דיברנו על אותו סוג של אינפורמציה, קבענו את זה באותו אופן.

נתי שילה: יש למשל נהלי בדיקה של טיוטות תשקיפים, ופה – דווקא כן שמים על זה על שולחן ועדת הכספים, למרות שלא דורשים את אישורם לפי התקנות.

דרורה ליפשיץ: ההבדל בין נהלי בדיקה לבין סדרי טיפול הוא שנהלי בדיקה יכולים ליצור איזשהו אי שוויון בין סוגים של מנפיקים וסוגים של חברות ולכן חשוב שזה יבוא לוועדת הכספים יותר מאשר דברים שהם טכניים בלבד.

נחום לנגנטל: ההערה הושמעה, הדברים מובנים.

נחום לנגנטל: תבינו גם את המשמעות ההפוכה – אנחנו לא רוצים שבסופו של דבר - -

נתי שילה: לא ביקשתי שכל דבר יובא לוועדת הכספים.

מאיר פרוש: הוא רוצה שתהיה עין ציבורית על העניין.

נחום לנגנטל: זה יפורסם, ואחרי זמן מסוים, אם אין התנגדות - - אני מציע, שניתן לעניין הזה לפעול כשנה כפי שמוצע, ואם לא – אנחנו נעורר את העניין.

אנה שניידר: סעיף 3 מתייחס לסעיף 33 לחוק העיקרי, שדן בשלילת אחריות.

אנה שניידר: סעיף 33 (1) אומר שהאחריות לפי סעיפים 31 ו- 32, לא תחול על: "מי שהוכיח שנקט את כל האמצעים הנאותים כדי להבטיח שלא יהיה פרט מטעה בתשקיף, בחוות הדעת, בדו"ח או באישור, הכל לפי העניין, וכי האמין בתום לב שאכן אי בו פרט כזה, ומילא חובתו לפי סעיף 25(ג).

אנה שניידר: ".

אנה שניידר: היה כתוב: "סעיף 25(ג), ועכשיו רוצים לשנות : לפי סעיף 25(ד).

מירי כץ: פשוט היה תיקון 9, שהזיז את הסעיפים, וזה התיקון.

אנה שניידר: אז זה נכון גם לעניין סעיף 10 להצעת החוק, שנגיע אליו, ואנחנו יכולים לאשר גם אותו.

אנה שניידר: סעיף 4 מתייחס לסעיף 36, שמדבר על חובת דיווח של תאגידים.

אנה שניידר: משנים כאן את הסעיפים הקטנים, (ה) עד (ח), וקובעים כך: - -

נחום לנגנטל: אני אקרא: "(ה) תאגיד כאמור בסעיף קטן (א) חייב להגיש לפי דרישה מיוחדת של הרשות או של עובד שהיא הסמיכה לכך, בתוך המועד שייקבע בדרישה ובלבד שלא יפחת מהמועד שנקבע בתקנות לפי סעיף קטן (ב), דו"ח מיידי על עניין או אירוע, אם לדעתם מידע על אודותיהם חשוב למשקיע סביר השוקל קניה או מכירה של ניירות ערך של התאגיד או של תאגיד השולט בו..."

אנה שניידר: את המילים האלה סיכמנו למחוק.

נחום לנגנטל: אז אנו מוחקים את המילים "או של תאגיד השולט בו".

נחום לנגנטל: יש פה הרחבה או צמצום?

נחום לנגנטל: מה זה כולל לגבי החוק הקיים?

נחום לנגנטל: מה תיקון 4 (ה) עושה לעומת מה שהיה?

מירי כץ: הוא מאפשר לדרוש גם הבהרה לא רק של הרשות, או עובד שהיא הסמיכה.

נחום לנגנטל: כלומר – יש פה הרחבה.

נחום לנגנטל: האם יש הערות?

נתי שילה: העניין הזה של הסכמת עובד אינו פשוט.

נתי שילה: בסעיף הקודם זה היה יושב-ראש הרשות או משנהו.

נתי שילה: השאלה היא האם רואים את העובד במקרה כזה כרשות, או שזה שונה?

נתי שילה: אם יש ערעור על החלטת העובד, האם זה ערעור על החלטת הרשות?

מירי כץ: תמיד אפשר לבוא לרשות ולערער, אבל פה, כפי שאתה מיטיב לדעת יותר מכולם – העבודה נעשית ביום יום מול העובדים.

מירי כץ: ברוב המקרים גם מגיעים להסכמה עם החברות.

מירי כץ: אין טעם לעכב כל דבר ולהביא את זה למליאה חודש אחרי.

מירי כץ: כמובן, כמו בכל דבר אחר – אם חברה חולקת על עמדת העובד, יש אפשרות לפנות למליאה.

דרורה ליפשיץ: אני רוצה להבין – הצעתם למחוק את המלים "או של התאגיד השולט בו..."?

דרורה ליפשיץ: אם כן, זו הקלה מאד משמעותית לעומת מה שיש היום.

מירי כץ: אנחנו הגענו למסקנה שמה שאנו צריכים זה המידע על החברה, ואם זה מספיק מהותי בחברת בת, או בחברה שנשלטת – זה ממילא צריך להשתקף בחברה עצמה.

מירי כץ: אם זה לא משתקף בחברה, אין טעם לבקש בשביל הציבור של חברה אחת מידע על חברה אחרת.

מירי כץ: אם זה מספיק מהותי בחברה עצמה, אנחנו נבקש את זה מכוח ההשפעה של זה בחברה עצמה, אבל אין טעם שאני אבקש את זה מכוח ההשפעה של זה בחברה אחרת.

נחום לנגנטל: אני ממשיך לקרוא בסעיף 4 ו': "תאגיד כאמור בסעיף קטן (א) חייב, לפי דרישה של הרשות או של עובד שהיא הסמיכה לכך: (1) למסור בכתב לרשות, בתוך המועד שייקבע בדרישה, הסבר, פירוט, ידיעות ומסמכים בקשר לפרטים הכלולים בדו"ח או בהודעה לפי פרק זה; (2) להגיש דו"ח מיידי המתקן דו"ח או הודעה שהוגשו לפי פרק זה, בתוך המועד שייקבע בדרישה, אם נוכחו כי דו"ח או הודעה שהוגשו אינם כנדרש לפי סעיף זה, או כי הפרטים, שנמסרו מכוח הוראת פסקה (1) מחייבים זאת.

מירי כץ: אנחנו מבקשים למחוק בסעיף (2) את המילה "מיידי", כי לפעמים הדו"ח לא יהיה מיידי.

מירי כץ: סעיף ו' נותן את הפרקטיקה איך נעשים הדברים.

מירי כץ: ביררנו משהו עם החברה, וזה לא מיועד לציבור.

מירי כץ: אנחנו מבקשים מהחברה דו"ח, שגם הציבור יידע במה מדובר.

נחום לנגנטל: אם אין הערות לחברי הכנסת או ליועצת המשפטית לוועדה – אישרנו את 4 ו'.

נחום לנגנטל: אנו עוברים ל- 4 ז': "הרשות רשאית להורות לתאגיד כאמור בסעיף קטן (א), לאחר שנתנה לו הזדמנות להשמיע את טענותיו, להגיש, בתוך תקופה שתקבע - (1) דו"ח שיכלול חוות דעת, נוסף על חוות הדעת שנכללה בדו"ח שהוגש לפי סעיף זה, אם נוכחה כי דו"ח כאמור אינו בנדרש לפי סעיף זה, או כי פרטים שנמסרו מכוח הוראת סעיף קטן (ו) מחייבים מתן הוראה כאמור; (2) דו"חות כספיים, חוות דעת או סקירה של רואה חשבון שביקר או שסקר אותם או של רואה חשבון אחר, במקום אלה שנכללו בדו"ח שהוגש לרשות, אם, לדעתה, הם לא נערכו לפי העקרונות החשבונאיים המקובלים וכללי הדיווח המקובלים ואינם משקפים באופן נאות בהתאם לעקרונות החשבונאייים המקובלים וכללי הדיווח המקובלים, את מצב עסקי התאגיד".

מירי כץ: שוב – אחרי שקיבלנו מידע מהחברה, אם חשבנו שניתנה חוות דעת, ואנו רוצים לברר דבר מה, אנו מבקשים שוב את חוות הדעת, בצורה מתוקנת ונכונה, אחרי שביררנו את הדברים.

נחום לנגנטל: אם אין הערות, ואם הדבר מקובל על היועצת המשפטית – אישרנו.

נחום לנגנטל: "(ח) שוכנעו הרשות או עובד שהרשות הסמיכה לכך כי נבצר מתאגיד להגיש דו"ח או הודעה לפי פרק זה במועד שנקבע לכך בתקנות, רשאים הם להאריך את המועד להגשתם".

אנה שניידר: מה שיניתם פה?

מירי כץ: "כי נבצר מתאגיד".

נחום לנגנטל: תודה, אישרנו גם את זה.

נחום לנגנטל: סעיף 4 מאושר, ואנו עוברים לסעיף 5.

אנה שניידר: סעיף 5 מתייחס לסעיף 37, שדן בחובת הודעה של בעל עניין.

אנה שניידר: היום כתוב בסעיף קטן (א): "מקום שתקנות לפי סעיף 36 מחייבות תאגיד לגלות בדו"חותיו פרטים על ניירות ערך שלו המחוזקים בידי בעל עניין בתאגיד, חייב בעל העניין להגיש לתאגיד הודעה לפי הפרטים ובמועדים הדרושים לתאגיד למלא את חובותיו האמורות;"

מירי כץ: בסעיף קטן (א), אחרי "... על ניירות ערך שלו המחוזקים בידי בעל עניין בתאגיד.." יבוא: "להוסיף פרטים אחרים הנוגעים לבעל עניין בתאגיד, לרבות שינויים באחזקות כאמור".

מירי כץ: היום, אנחנו מקבלים תיאור סטטי של העניין, לגבי מה מוחזק על ידיו באותו רגע.

מירי כץ: הגענו מסקנה שיש חשיבות רבה לדעת מבחינת הציבור, אם הוא מכר או קנה, ולכן אנחנו רוצים גם את השינויים באחזקות.

מירי כץ: אנחנו חושבים שיש בכך מידע חשוב לציבור.

מירי כץ: במקום המילה "במקום" צריך להופיע "אחרי".

נחום לנגנטל: האם זה מקובל עליכם?

נחום לנגנטל: אם כן – 5 (1) – אושר.

אנה שניידר: 5 (2) הוא חדש.

אנה שניידר: מוסיפים סעיף קטן (ג): "הודעה לפי סעיף זה תהיה בכתב, תיחתם בידי בעל העניין או בידי מי שחדל להיות בעל עניין, ותוגש לתאגיד במועד שקבע שר האוצר לפי הצעת הרשות ולאחר התייעצות עמה, באישור ועדת הכספים של הכנסת".

סמדר אלחנני: מה יהיה תפקיד הוועדה?

מאיר פרוש: הרשות צריכה לקבוע פעם אחת מועד, והוועדה צריכה לאשר את זה, ואז זה ירוץ הלאה.

אנה שניידר: כן.

אנה שניידר: אנו עוברים לסעיף 6.

אנה שניידר: הוא מתייחס לסעיף 38 שדן בצו של בית משפט.

אנה שניידר: סעיף 38 (א) אומר: "תאגיד.... (1) שלא הגיש דו"ח או הודעה לפי פרק זה במועד שנקבע לכך;" או: " (2) הגיש דו"ח או הודעה שלא לפי סעיפים 36, 36(א) או 37....", או שלא תיקנו תוך המועד שהורתה הרשות, וכן הלאה – רשאי בית משפט, לבקשת הרשות, לצוות עליו, על הדירקטורים שלו, שיגישו את הדו"ח או שיתקנו אותו, תוך זמן שיקבע בית המשפט.

אנה שניידר: רוצים לשנות, ובמקום "תוך המועד שהורתה הרשות" יבוא: "בתוך המועד שהורו הרשות או עובד שהיא הסמיכה לכך, או שלא מסר הסבר, פירוט, ידיעות או מסמכים בקשר הכלולים בדו"ח או בהודעה לפי סעיף 36".

אנה שניידר: יש פה שני תיקונים.

נחום לנגנטל: זה קונסיסטנטי לסעיפים הקודמים.

נחום לנגנטל: אם כך, סעיף 6 אושר.

אנה שניידר: סעיף 7 מתייחס לסעיף 45 שדן ברשיון של הבורסה.

סמדר אלחנני: יש לי הערה בקשר לסעיף הקודם.

סמדר אלחנני: הופיע פה העניין של עובד של הוסמך לכך.

סמדר אלחנני: לא תמיד זה מוזכר במפורש, למה כאן היה צורך כזה, ובפעם הקודמת לא?

מירי כץ: כדי לדרוש דברים מהחברה, העובדים מקבלים הסמכה מהמליאה, ומשמשים שלוחה לעניין.

מירי כץ: הם לא עושים את זה על דעת עצמם.

סמדר אלחנני: אז זה צריך להיות דבר גורף – ברגע שהסמיכו, הוא רשאי לכך.

מירי כץ: אולי באמת צריך לעשות סדר בעניין הזה, ולבדוק.

סמדר אלחנני: תעשו באמת סדר בזה, כי אם לא – ניתן יהיה להיתפס בזה שפעם מוזכר במפורש בחוק שהסמיכו אותו – ואז הוא אכן מוסמך, ואולי תתעורר בעיה לגבי המקרים בהם זה לא נאמר במפורש.

אנה שניידר: אני עוברת הלאה.

אנה שניידר: סעיף 45, כאמור, מדבר על רשיון לבורסה.

אנה שניידר: בסעיף 45 (ב) נאמר: "רשיון לפי סעיף זה יינתן לחברה שאינה מגבילה את מספר חבריה, ואשר - (1) תזכיר ההתאגדות שלה מייחד מטרותיה לניהול בורסה לניירות ערך (2) תקנות ההתאגדות שלה מבטיחות כי רווחיה ישמשו רק למטרותיה ולא יחולקו בין חבריה, וכי בפירוקה תשמש יתרת נכסיה למטרות שיקבע שר האוצר".

אנה שניידר: עכשיו מוצע להוסיף: "הוראת פסקה זו תחול עד לאחר מתן שני רשיונות או יותר לפי סעיף 45 (א)".

אנה שניידר: סעיף 46 מתייחס לתקנון הבורסה.

אנה שניידר: בסעיף 46 (א) נאמר שבתקנון הבורסה ייקבעו כללים לניהול תקין והוגן של הבורסה.

אנה שניידר: "בלי לגרוע מהמאור יכול שייקבעו בתקנון, למטרה האמורה..." וכאן מפורטים כל מיני דברים.

אנה שניידר: בפסקה (8 ) נאמר: "תחולת הכללים שנקבעו בתקנון על תאגיד שאינו חברה וההתאמות הנדרשות לכך".

אנה שניידר: כאן יש בקשה להוסיף את המילים ,ועל יחידות של קרן סגורה, כהגדרתה בחוק להשקעות משותפות".

אנה שניידר: הכוונה היא לחוק השקעות משותפות בנאמנות.

דרורה ליפשיץ: גם כאן יש תיקון טעות, כמו שאומרים שדברי ההסבר.

דרורה ליפשיץ: באחד התיקונים הקודמים לחוק, תיקון 14, הושמטה ההגדרה "תאגיד".

אנה שניידר: אותו הדבר גם לגבי סעיף 9, שהוא טכני, בהגדרה של ניירות ערך בסעיף 52 לחוק.

נחום לנגנטל: אם כך, אנו מאשרים את סעיפים 8 ו-9.

נחום לנגנטל: את סעיף 10 אישרנו, ונעבור לסעיף 11.

אנה שניידר: סעיף 11 הוא אותו פרק שמוסיפים לגבי שיתוף פעולה עם רשות חוץ.

נחום לנגנטל: אני קורא: הגדרות.

נחום לנגנטל: " "רשות חוץ" – גוף המופקד על ביצוע ואכיפה של דיני ניירות ערך במדינת חוץ, אשר חתם על מזכר הבנה עם הרשות; "מזכר הבנה" – הסכם שעניינו שיתוף פעולה בביצוע ובאכיפה של דיני ניירות ערך; "סיוע לרשות חוץ" – דרישת ידיעות ומסמכים, עריכת חיפוש, תפיסת מסמכים, ניהול חקירה והעברת ידיעות ומסמכים, לשם ביצוע ואכיפה של דיני ניירות ערך במדינת חוץ; "בקשה לסיוע" – בקשה לסיוע שהוגשה בכתב לרשות על ידי רשות חוץ בהתאם למזכר הבנה; "דיני ניירות ערך" – דינים שהרשות ורשות חוץ מופקדות על ביצועם ואכיפתם והנוגעים לעניינים האלה: (1) שימוש במידע פנים; (2) תרמית בקשר לניירות ערך (3) גילוי נאות בתשקיפים, בדו"חות תקופתיים ובדו"חות מידיים; (4) חובותיהם של העוסקים בעסקי ייעוץ השקעות וניהול תיקי השקעות.

נחום לנגנטל: (ב) משמעותם של מונחים בדיני ניירות ערך במדינת חוץ תהא כמשמעותם בדין שבתחום סמכותה של רשות החוץ".

נחום לנגנטל: הגדרנו כרגע מה הדברים.

נחום לנגנטל: ואמרנו את משמעותם של המונחים.

נחום לנגנטל: האם יש משהו שאתם רוצים לומר על סעיפים (א) ו- (ב)? – אם כך, אנחנו מאשרים את זה.

נחום לנגנטל: "54 יא 2.

נחום לנגנטל: מצא יושב ראש הרשות כי התקיימו כל אלה: (1) רשות חוץ הגישה לרשות בקשה לסיוע בהתאם לתקנות לפי סעיף 54יא8; ׁ(2) נשא הבקשה עשוי להיות נתון לחקירה כעבירה פלילית לפי דיני ניירות ערך בישראל; (3) התקיימו הוראות פרק זה ומזכר הבנה; רשאי הוא לקבוע כי על הבקשה לסיוע יחולו הוראות פרק זה?

אנה שניידר: אני רוצה לציין שיש פה תזכיר של ד"ר אמיר ליכט, ויש לו הערה לעניין סעיף 54יא 2 (2), אבל אני מבינה שהוא חזר בו.

מירי כץ: בישיבה הקודמת הוא אמר שהוא מקבל את עמדתנו.

נחום לנגנטל: אם כך – אישרנו.

נחום לנגנטל: אנו עוברים ל - 54יא3: "לא תיעשה פעולה מכוח הוראות פרק זה אם היא עלולה, לדעת היועץ המשפטי לממשלה, לפגוע בריבונות מדינת ישראל, בביטחונה, באינטרס החיוני לה, בתקנת הציבור או בחקירה תלויה ועומדת.

מאיר פרוש: למה נותנים את הסמכות הזו ליועץ המשפטי?

מירי כץ: נותנים את זה במישור הפורמלי, כי זה מופיע גם ב MOU עצמו.

מירי כץ: כל המדינות, כאשר הן חותמות על אמנות בין לאומיות, שומרות לעצמן על הזכות הזו.

נחום לנגנטל: גם באמנות אחרות, תמיד יש מעין סעיף סל כזה, שמאפשר ליועץ המשפטי לממשלה לעצור את העניין הזה, אם הוא רואה לנכון, מהסיבות האלה.

אנה שניידר: זו בדרך כלל דרישה של משרד החוץ.

מאיר פרוש: אני הייתי מעדיף שההתייעצות תהיה עם ראש הממשלה או שר הביטחון.

אנה שניידר: אי אפשר לשנות.

אנה שניידר: אלה אמנות בין לאומיות.

מאיר פרוש: מישהו צריך לכוון אותו.

מאיר פרוש: האם הוא לבדו יחליט שיקולים על ביטחון או אינטרס חיוני?

מירי כץ: חזקה עליו שהוא לא יזום את זה, אלא מישהו יפנה אליו בעניין.

נחום לנגנטל: יש כזה סעיף בכל אמנה.

נחום לנגנטל: אנו עוברים ל- 54יא4 : "(א) כדי להבטיח מתן סיוע לרשות חוץ, יהיה מי שיושב ראש הרשות הסמיכו לכך בכתב, ראשי להשתמש בסמכויות לפי סעיף 56א עד 56ג, בשינויים המחויבים.

נחום לנגנטל: "

מירי כץ: 56א הן סמכויות החקירה.

נחום לנגנטל: אני ממשיך: "(ב) על ידיעה או מסמך שהגיעו לידי מי שהוסמך כאמור בסעיף קטן (א) יחולו הוראות סעיף 56ה, בשינויים המחויבים.

נחום לנגנטל: (ג) קבע יושב ראש הרשות כי על הבקשה לסיוע יחולו הוראות פרק זה, רשאי הוא להורות למי שהוסמך כאמור בסעיף קטן (א) כי גביית הודעה תיעשה לפי סדר הדין שבתחום סמכותה של רשות החוץ, אם ביקשה זאת רשות החוץ בבקשה לסיוע".

נחום לנגנטל: "54יא5 (א) קבע יושב ראש הרשות כאמור בסעיף 54יא2 וידיעה או מסמך שמבוקשים בבקשה לסיוע מצויים בידי הרשות, רשאי מי שיושב ראש הרשות הסמיכו לכך בכתב להעביר לרשות החוץ את הידיעה או המסמך או העתק מאושר או העתק צילומי מאושר שלו; אולם לא יעביר ידיעה, מסמך או העתק ממנו, אלא אם כן שוכנע יושב ראש הרשות כי הם ישמשו אך ורק למטרה שלשמה הם נמסרו.

נחום לנגנטל: (ב) מי שיושב ראש הרשות הסמיכו כאמור בסעיף 54יא4 רשאי להעביר לרשות חוץ ידיעה או מסמך שהגיעו לידיו מכוח הסמכה כאמור או העתק מאושר או העתק צילומי מאושר שלו; אולם לא יעביר ידיעה, מסמך או העתק ממנו, אלא אם כן שוכנע יושב ראש הרשות כי הם ישמשו אך ורק למטרה שלשמה הם נמסרו".

נחום לנגנטל: (ג) על אף הוראות סעיף זה, לא יועבר לרשות חוץ מסמך שאינו פומבי או העתק מאושר או העתק צילומי מאושר שלו, הנוגע לעסקי תאגיד בנקאי או מבטח, אלא באישורו של המפקח על הבנקים, או המפקח על עסקי ביטוח, לפי העניין; בסעיף קטן זה - "תאגיד בנקאי" – כהגדרתו בחוק הבנקאות (רישוי), התשמ"א-1981; למעט חברת שירותים משותפת; "מבטח" – כהגדרתו בחוק הפיקוח על עסקי ביטוח, התשמ"א-1981".

נחום לנגנטל: "54יא6 יושב ראש הרשות רשאי להורות שפעולה לפי פרק זה לא תיעשה לפי בקשת רשות חוץ אשר נמנעה מביצוע פעולה דומה לבקשת הרשות".

נחום לנגנטל: זה ההדדיות, זה בסדר.

נחום לנגנטל: – מאושר.

נחום לנגנטל: "54יא7 שר המשפטים רשאי להתקין תקנות – (1) לשם ביצועו של פרק זה, לרבות לעניין נוהלי הגשת בקשה לסיוע לרשות חוץ והטיפול בה; (2) לשם ביצוע מזכר הבנה".

מירי כץ: אני מבקשת לחזור ל- 54יא2, שם משום מה, התקנות מפנות לסעיף 54יא8.

מירי כץ: כנראה זה צריך להיות 54יא7.

אנה שניידר: אם כך שינינו.

נחום לנגנטל: אני ממשיך: תוקפן של התקנות.

נחום לנגנטל: "54יא8.

נחום לנגנטל: נקבעו במזכר הבנה הוראות בעניינים המפורטים להלן, והותקנו תקנות לביצוען, יהיה לתקנות תוקף, על אף הוראות חוק זה או כל חוק אחר: (1) המצאת מסמכים, הוכחתם, אימותם ואישורם בידי רשות חוץ,

נחום לנגנטל: לבקשות הרשות; (2) גביית עדות, תפיסת מסמכים או ביצוע כל פעולת אכיפה אחרת בידי רשות חוץ, לבקשת הרשות".

אנה שניידר: יש שאלה שמטרידה אותי – איך יהיה היחס בין הסמכויות האלה, לבין סמכויות של רשויות מס להעביר אינפורמציה ביניהן, ושלא ישתמשו לרעה בדרישה על פי ה MOU הזה, כדי להשיג אינפורמציה לעניים אחרים?

מירי כץ: האינפורמציה שלנו היא כזו שהיא על דיני חברות.

מירי כץ: אם אפשר להשיג ממנה משהו שהוא אינפורמציה על מס, הרי שזה ממילא - -

נחום לנגנטל: זה הכל במקבילות.

מירי כץ: אני מניחה שאם יהיה משהו דרמטי, ויהיה מקום לחשוב על הגנה על אינטרס מוגן כלשהו, זה יחזור ליועץ המשפטי.

נחום לנגנטל: האם חבר הכנסת פרוש רוצה שייבדק העניין, אם יש אפשרות להורות על התייעצות עם גורמים משפטיים – בתנאי שזה לא סותר את האמנות?

נחום לנגנטל: אני מציע שאנה שניידר, היועצת המשפטית, תבדוק את העניין.

אנה שניידר: אני מוכנה לבדוק, אך צריך לזכור שזה סעיף כללי, ואני לא מציעה לגעת בו.

נחום לנגנטל: האם יש הערות נוספות?

דניאלה גורני: ב- 54יא5 (ב)– חשוב שיתוקן.

דניאלה גורני: העברת החומר, אחרי שבוצעה החקירה, לרשות המבקשת – אין עליה ערעור.

דניאלה גורני: הנחקר לא יידע.

דניאלה גורני: זה כמו חקירה בה מעבירים חומר ליועץ המשפטי.

דניאלה גורני: אם הוא יידע ויבוא - -

נחום לנגנטל: יש כאן שתי הסתייגויות.

נחום לנגנטל: האחת, של חבר הכנסת מאיר פרוש, שהיועץ המשפטי לממשלה יתייעץ עם ראש הממשלה.

נחום לנגנטל: ההסתייגות שלי היא לגבי שם החוק.

מאיר פרוש: אני לא מבין את העיכובים בקטע של ההסמכה להעביר ידיעות ומסמכים, ב- 54יא5 (א).

מאיר פרוש: נאמר שם: "קבע יושב ראש הרשות כאמור בסעיף 54יא2 וידיעה או מסמך..."

אנה שניידר: 54יא2 קובע כי התקיימו כל התנאים.

אנה שניידר: יש תנאי אחד שהוא קבע לפי סעיף 54יא2, וידיעה או מסמך שמבוקשים בבקשה לסיוע מצויים בידי הרשות.

אנה שניידר: יש צורך להוסיף פסיק לפני המילה "וידיעה", כדי שהעניין יהיה ברור יותר.

נחום לנגנטל: נצביע על החוק.

נחום לנגנטל: מי בעד התיקון?

נחום לנגנטל: מי נגד?

נחום לנגנטל: תודה, אישרנו.

נחום לנגנטל: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.