Organization: University of Illinois at Chicago
Date: Thu, 21 Jan 1993 17:05:24 CST
From: <U15231@uicvm.uic.edu>
Newsgroups: soc.culture.bosna-herzgvna
Subject: Razgovor o Bosni i Hrvatskoj



----------------------------------------------------------------------
                         B O S N J A K
nezavisni list autohtonih sinova i kceri Bosne i Hercegovine i Sandzaka
=======================================================================
novembar-decembar 1992                                       broj 10-11
=======================================================================
Osnivac i izdavac :  Besim Velic
Glavni urednik :     Jakup Copic, Ph.D.
Adresa :             BOSNJAK, 4477 Wilshire Blvd, Los  Angeles, CA 90010
Tisak :              Bosna Publishing, Los Angeles, California
telefon  :           (213) 938-1427
telefax  :           (213) 938-6100


                      RAZGOVOR O BOSNI I HRVATSKOJ

(O gradjanskim slobodama u Hrvatskoj, o emigraciji i pisanjima u
Nedjeljnoj Dalmaciji, o Crkvi u Hrvata, o Hrvatsko-bosanskom
sporu, o Ejubu Ganicu, o Krscanstvu i Islamu, o Gospi u
Medjugorju, o bosnjastvu i obrani Bosne)

"Nasa svrha u zivotu nije samo da postignemo za sebe, sve sto
mozemo, nego da pokusamo i zivote drugih uciniti sretnijim."

(William Osler)

  Pise: Jozo VRBIC

  Zadnji put smo se vidjeli kad smo se i rastali, 1954, u franjevackoj
gimnaziji u Viskom. Mene sudbina odvela na Goli otok, pa u emigraciju,
a on se uhljebio kao sudac u jednom osrednjem bosanskom gradu.
  Sretosmo se opet nakon 38 godina u osamljenoj krcmici u
mirnom predgradju San Francisca.  Tako je on htio. U ruci je drzao zadnji
broj Bosnjaka. sutke smo se pozdravili, samo stiskom ruke.
  - Koliko ih je izmedju nas?
  - 38. - Znao sam da misli na godine.
  - Pratio sam tvoj zivot i rad, koliko sam mogao - rece on, ne skidajuci
pogled s mene.
  - Po polozaju kojeg si imao, mislim da ti nije bilo ni tesko. Vidim da me
jos i uvijek pratis - rekoh ja i bacih pogled na primjerak Bosnjaka kojeg
je on savijenog drzao u ruci.

  - I, kako vidis, konacno te i dostigoh - nasmijesi se on da, valjda,
neutralizira moj sarkazam, kojeg se i ja malko zastidih. - Jos uvijek se
predao nisi, - nastavio je - a niti smirio taj svoj bunotvni duh. I iz
gimnazije su te stoga otpustili...

  - Bilo je to davno - odmahnu ja rukom-a, uostalom, nije potpuno ni
tocno. No, nezemo sada gubiti vrijeme u evociranju starih uspomena,
mada bih ja to najvise i volio, ali, eto, sudbina hoce da zatomimo u sebi
drage stare momente i da ih zrtvujemo krvavoj stvarnosti koja nam
razara zemlju i orvelovski brise proslost pretvarajuci nas u neljude, a
nase bitisanje u nepovijest.
  - Prije nego zaboravim, dozvoli da te upitam o tim pisanjima i dogadjajima
u emigraciji, jer covjek, skoro, i ne moze vjerovati sto se sve pise.
  - Mislis, valjda, na "dosije" o hrvatskim "politickim" zatvorenicima u Ne-
djeljnoj Dalmaciji iz pera nekog Josipa Jovica.
  - Da. To, pa i druge stvari: film o nekom Busicu. Oprosti moju ignoranciju.

  - U Americi ne postoje hrvatski "politicki" zatvorenici, kako to zeli taj
Josip Jovic i, mozda, jos neki oko gosp. Tudjmana. Tudjman je u sve
to veoma dobro upucen i on zna o cemu se radi, ali dolari su jaci od
istine, kao i u Jovicevu slucaju. Tu se radi o nekolicini, uglavnom,
hercegovackih i imotskih terorista, koji su strahom, terorom, ucjenom i
ubojstvima  zeljeli uzeti kormilo hrvatske politicke emigracije u svoje
ruke. Na putu im je stojalo sve sto je umjereno i sve sto nije dijelilo njihove
koncepcije jedne buduce Hrvatske.  Na mene su najvise ljuti, jer sam ih u
Kronikama raskrinkao i javno bio ustao protiv njihova terora. Nazalost,
oni su ipak u mnogo cemu i uspjeli, ali to ne znaci da su u pravu.
  - Kako mislis?
  - Vidim da su se mnogi od njih vec uvukli u najodlucujuce politicke
i drustvene forume Tudjmanove Hrvatske. Taj svijet poznaje samo
zakon sake i ni u cemu se ne razlikuje od srpskog agresora na
zemlju i zivot Hrvata. Po njima, Hrvatska je vec izgubila svoj obraz, a
uskoro ce i svoju dusu. Hrvatska vise nije ni pravna, a kamoli moralna
drzava.
  - O tome bi se trebalo jos pisati.
  - Znam, a tko ce pisati. Ja sve da i imam novaca, placao ne bih nikome
da pise istinu, a novinari u Hrvatskoj to ocekuju, pa zato takav svijet i
caruje. Eto, taj isti Jovic je u Nedjeljnoj Dalmaciji od 11. studenog
ove godine, cak i falsificirao neko, navodno, moje pismo i ispod svega
potpisao mene. Ja tome Jovicu, a niti Nedjeljnoj Dalmaciji nisam nikada
nista slao. Njemu su dosli do ruku neki moji privatni spisi i on je iz svega
toga probrao sto mu odgovara i tako je nastalo to "moje pismo". Taj svijet
ne zna granica kad je uz rezim, a neki se, nekako, uvijek nadju uz
rezim. Tko ce meni bilo sto objaviti protiv Tudjmanovih ljudi!? Ne budi
smjesan. Uostalom, ja sam uvijek naglasavao u Kronikama kad sam ih
pisao, da je pravo svakoga Hrvata da bude tocno i pravilno obavijesten,
pa ako je novom hrvatskom sustavu do toga stalo, neka onda oforme
neutralnu komisiju, koja neka ispita i istrazi sve te nemile dogadjaje u
emigraciji, a ne prikazivati ih hrvatskom narodu jednostrano, u ko-
rist kriminalnog elementa u emigraciji.  Da je to bila borba za Hrvatsku, u toj
borbi ne bi ginuli samo Hrvati i ne bi stetu trpjeli samo Hrvati. Ja sam spre-
man izaci pred svaki narodni sud, ili tribunal, ako mi se dozvoli kazati
istinu, kakvu sam je ja vidio. Sve je dokumenti- rano.

  - Sto je s Crkvom?

  - Crkva se od toga nije nikada javno ogradila, ni ova u emigraciji, a
kamo li ona u Hrvatskoj. Mnogi hercegovacki franjevci su i sami bili u
to umjesani, a oni koji nisu, "bojali" su se javno protiv tog zla stati.
Uostalom, i Crkva u Hrvata, kako ju uobicavaju nazivati, je Crkva od
ovoga svijeta i ona ide ukorak sa svojom drzavom. U jednoj pravnoj i
moralnoj drzavi, ljudi, kao taj Jovic, ne bi neodgovorno mogli lagati i
falsificirati istinu. Citavo vrijeme postojanja, hrvatska emigracija je
bila u crkvenom getu; i sve sto se dogadjalo, dogadjalo se u crkvama,
oko crkava i kroz crkve. I onda se netko cudi da i ono malo musli-
mana u emigraciji nije bilo uz Hrvatsku.
  I sada jedan Jovic, za saku prljavih dolara, istinu proglasava
neistinom, pa onda sudi i oprasta onima koje u zivotu nije nikada ni
sreao, a niti zelio sresti. Nazalost, taj i takav trend je dala Tudjmanova
opsesija s kultom licnosti, luksuzom i kimanjem. Istina i pravednost su
samo teoretske floskule koje se unose u kojekakve zakonike kao
nacionalni "demokratski" dekor.  Da je taj "novinar" tragao za
istinom i objektivnoscu, a sto je hrvatska citateljska publika i zasluzila,
on bi kontaktirao i druge izvore, pogledao bi i drugu stranu medalje.
Sve je napisano i sve je dokumentirano. Mogao je da je htio.
Bio je u San Franciscu i drugim mjestima Sjedinjenih Drzava, ali nije
bio placen da kontaktira i drugu stranu.
  Iznenadjuju me, ne toliko njegovi proizvoljni zakljucci, koliko neznanje,
a i nezainteresiranost naroda u Hrvatskoj o emigraciji, koja je, ipak,
dala sve od sebe da spasi Hrvatsku.  Istini za volju ima i divnih znacajeva i
u novinstvu i u politici, pa se nadam da ce razum, pravda i istina
pobijediti, ali, nazalost mnogi su jos uvijek, ili na drzavnim jaslama, ili, kao
nas sjor Jovic, kruhoborci. Hrvatska je, istina, promijenila sustav, ali ne u
ljude u njemu.
  - Koliko sam citao sto si pisao, ti si se uvijek zalagao za istinitost,
pravilno i pravedno rasudivanje, barem u onim tvojim spisima, a sada
mi je dosta toga jasnije. No, vjerujem da ce o tome biti jos dosta pisanja,
jer to je veoma vazna tema hrvatske politicke misli da se preko svega
toga toko povrsno i nastrano predje.
  - Sto se mene osobno tice, ti znas, jer si, kako kazes, pratio moj
zivot i moje spise, borio sam se za jednu Hrvatsku u kojoj ce covjek biti
slobodan kao covjek, a ne samo kao Hrvat. Evo, dozivili smo, da nije
slobodan ni kao Hrvat, a jos manje kao covjek. To nije Hrvatska za koju
sam svoju mladost zrtvovao.
  - Onda nije ni cudo da se sve jace osjecas Bosnjakom.
  - Ja sam Bosnjak po rodjenju i vrijeme je vratiti se kuci, odakle sam
i otisao. Ja volim Hrvatsku i nije mi zao da sam se za njenu slobodu borio.
  - Citao sam Alicica, pa Zulfikarpasica, Balica, Mahmutovica i neke
druge na temu bosnjastva, pa svi oni, bojim se, svojataju bosnjastvo i
rezerviraju ga samo za muslimane.
  - Jasno, oni su u zabludi, ali ih je tesko osudjivati, jer Hrvati i Srbi,
odnosno, katolici i pravoslavci u Bosni su zazirali od bosnjastva. Ono
se donekle i sacuvalo u usmenoj, pa cak i pismenoj tradiciji kod Hrvata, t.j.
katolika (najvise preko bosanskih fratara), dok se kod Srba u Bosni
cak i ne spominje, jer matica Srbija je uvijek gajila jake pretenzije na Bosnu
i to upravo kroz svoju Srpsku pravoslavnu crkvu. Muslimani su
iznijeli bosnjastvo na svojim ledjima kroz najteza vremena i to u svojoj
eticnoj posebnosti, koju su, nazalost, obiljezavali vjerom, a ne
nacionalnoscu kako bi, zapravo, trebalo biti. To se najbolje vidi i u
ovom prljavom ratu: jedini muslimani istinski brane Bosnu, dok su svi ostali
na rubu izdajstva te siromasne, ali po dobroti i bericetu poznate zemlje.
Hrvati, ako se i bore, onda se bore za nekakvu posebnu Bosnu:
katolicku, hercegovacku, koju nazivaju Herceg-Bosnom, a sto je
neprihvatljivo. Najbolje bi bilo, ako bi tu svoju Herceg-Bosnu, odsada
nazivali Hercegovinom, sto zapravo i jest. I ako je taj svijet, zaista, toliko
nesretan u BiH, onda neka se odvoji i prikljuci Hrvatskoj, sto se mene tice.
Bosna ce i bez njih prosperirati. Toliki je tamo prezir prema bosanskoj vladi,
da se ne dozvoljava ni bosanska zastava, a Generalova se vije
slobodno, kao u sred Zagreba.
  - Primijetio sam da Hrvatsku i hrvatsku zastavu nazivas
Tudjmanovom, odnosno Generalovom.
  - To, sto se mene tice, to i jest.  On nije imao pravo zastavu mijenjati,
dok se Hrvatska potpuno ne oslobodi, a onda je trebalo narodu
dati priliku da i on o tome nesto kaze.  General je to sve skuhao u svojoj
politickoj kuhinji s par istomisljenika, ili sa svojim Saborom, koji Hrvatsku
nije uopce jos ni priznao samostalnom i slobodnom.

  - Sto mislis o HDZ u Bosni?

  - Stvaranjem HDZ u Bosni, bosanski Hrvati su izdali Bosnu i
pokazali se pravim trabantima gosp.  Tudjmana, koji nikada nije imao
osjecaje prema Bosni. I dok su Srbi harali, palili i zarili Hrvatskom, njemu
nije smetalo, u isto vrijeme, s njima voditi tajne pregovore o podjeli
Bosne, tudje zemlje. Tudjman i njegova Hrvatska su izdali Bosnu, a
time i svoj vlastiti narod u Hrvatskoj dozvolivsi Srbima da se primaknu
hrvatskim granicama. Da je bio iole pronicljiv politicar, on bi branio
Hrvatsku na Drini, bez obzira sto muslimani htjeli ili nehtjeli. Njegovi
teroristi, kao sto je Ivan Andabak, koji je i u emigraciji terorizirao
neistomisljenike, ubijaju "hosovce", koji su se bili spremni boriti za Bosnu,
mada iz vlastitih interesa, ali ipak su imali bolje planove za Hrvatsku od
Tudjmana. Hercegovacki sindrom je unistio NDH, a bojim se i za ovu Generalovu.

  - Ja se ne bih, u cijelosti, s tvojim misljenjem slozio. Ti, mozda, i ne
znas, ali s muslimanima nije bas ni lako, kako ti mislis. Oni su ti uvijek bili
vise srpski orijentirani, a svi odreda, osim malih iznimaka, su bili
Jugoslaveni. Ganic, Halilovic, a da i ne govorim o Srbima, kao Jovo
Divjak i drugi, su nista drugo doli srbijanski "trojanski konji" u Bosni. Uz
Zulfikarpasica, svi oni odreda, i nakon svega sto se dogodilo, sanjare
o nekakvoj konfederaciji sa Srbijom, u kojoj ce svi Srbi i svi muslimani biti
u jednoj te istoj drzavi. Oni traze razloge da se razidju s Hrvatskom,
mada svi bjeze u Hrvatsku, a ne u Srbiju. Samo se oko 60 tisuca
muslimana osjeca Hrvatima.
  - Da ti iskreno kazem, cudim se da se i toliko muslimana osjeca
Hrvatima. Sto su to Hrvati dali, ili ucinili, za muslimane da im oni budu
zahvalni i da se osjecaju Hrvatima: nikada ih nisu zastitili, pa ni sada kad
su donekle i mogli. Hrvatska nikada nije bila politicki zainteresirana za
Bosnu, a jos najmanje za muslimane u njoj. Eto, i za siromasne
muslimanske izbjeglice iz Bosne mrmolje i tuze se kako su im teski.
Ako su muslimani hrvatska braca i ako su "hrvatsko cvijece", kako ce im
onda biti teski. Jedini Ante Pavelic je, donekle, imao razumijevanja za
muslimane, jer je s njima odgojen.  Zasto Hrvatska nije ulozile sve da
zadje medju muslimane i da ih pridobije, a to je u ovom ratu bilo
najlakse. Zasto su General i njegovi doglavnici dozvolili Srbima da ih nad-
mudre. Jasno, jer na tako vaznim polozajima su ljudi kao, na primjer
"pizza-man" iz Kanade. Kad sam citao u Globusu intervju s njime, bilo
mi je sve jasno. Trebali su muslimanskom svijetu u Bosni reci
istinu i primjerom ga za sebe pridobiti. Hrvatska je trebala otvoriti
svoje crkve i pustiti u njih muslimanske izbjeglice, kao sto su
Nijemci ucinili, a ne mrmoljiti protiv njih i strahovati da im ne bi "pogani
muslimani" obescastili ciste i moderne crkve. Hrvatska nije smjela
krasti njima namjenjeno oruzje, ili udarati visoku tarifu na njega, nego
ohrabriti taj narod u jednoj zajednickoj borbi i povesti ga protiv
nasilja. Dok u Bosni Srbi sprovode genocid, Hrvati sklapaju nekakve
"prijateljske" ugovore s Dobricom Cosicem, duhovnim ocem
srbijanske agresije na Hrvatsku i Bosnu i s americkim agentom
Panicem. Generalu i njegovim lakrdijasima je, izgleda, vise stalo da
se hrvatska zastava vije u Beogradu, nego li do Baranje i Srijema, a ti mi
pricas o Bosni. Hrvatska je izdala Bosnu, a s njome i samu sebe. Za
ono par hercegovackih sela, posijan je razdor s muslimanima.
Sada je pomalo i kasno. Hrvate u Bosni je  General drzao na uzici i
povlacio tu uzicu i micao ih kao lutke.  Padaju bosanska uporista, jedno za
drugim: Brod, Derventa, Samac, Jajce, Bosanska Gradiska, a dok
ovdje razgovaramo bojim se i za Travnik, kao i mnoga druga strateski
vazna uporista ne samo za Bosnu, nego i jos vise za Hrvatsku, samo da
se pokaze tko je gospodar HVO, ili da se "Aliju nauci pameti". Ja ne
mogu ulaziti u sve razloge, zasto su muslimani bili dezorijentirani u
pocetku ovog rata. To je bio srbijanski plan i njihova strategija,
kojoj je Tudjmanova Hrvatska nasjela, ali, muslimani nisu izdali Bosnu. Oni
se za nju jos uvijek bore: izmrcvaljeni,ali se bore. Hrvati su izdali Bosnu, jer
su iz nje gotovo svi pobjegli, a oni koji su ostali, bore se za Bobanovu
Herceg-Bosnu. Nije se jos culo da su muslimani palili i ubijali hrvatsko
stanovnistvo u Bosni, ali pokolj nad muslimanima, nazalost, pocinise i
Hrvati, samo da bi se Generalova zastavu moglo zabiti na zgariste tog
siromasnog svijeta kog biju sa svih strana.

  Jasno, ja sam protiv bilo kakve Jugoslavije, a ako nam strane sile
nametnu tu opciju, onda i Bosnjaci i Hrvati mogu "zadit" za pas i pomirit
se sa nestankom.
  Muslimani i Hrvati su braca po krvi i prema tome s hrvatske strane bi se
trebalo sve moguce poduzeti da se taj narod osvijesti i oslobodi, a ne
traziti razloge da ga se jos dalje gurne u srbijanske ralje. Ne treba se
rugati muslimanima sto su izgubili dvije trecine Bosne, nije ni Hrvatska
mnogo bolje prosla kod sve te vojnicke vjestine gospodina Generala.
  I bas zato, da i ne postoje Bosnjaci, trebalo bi ih izmisliti, jer to je
prirodna i zdrava osnovica na kojoj se moze i mora obraniti Bosna. Na
bosnjastvu je buducnost Bosne i kada to shvate Hrvati i muslimani u
Bosni i Hercegovini, srbijanska agresija na Bosnu ce se povuci u
svoje sumadinske granice. Ja pozivam i pravoslavce u Bosni, koji
su ostali vjerni svojoj domovini Bosni, da se dignu protiv srbijanske agresije
i prigrle bosanski barjak kao svoj, jer srbijanski uljezi nece zivjeti njihov
zivot u Bosni.

  Ti spomenu i Ejuba Ganica, kao jednog od srbijanskih "trojanskih
konja", sto me malo cudi znajuci sto je govorio bas o tim Srbima u jednom
razgovoru sa zagrebackim Globusom 14. kolovoza, ove godine,
pa se bojim da i to nije kakva neozbiljna namjestaljka. Evo nekoliko
izvadaka iz njegovog interview-a s Globusom:

  "Ovo je jedan grozan eksperiment. Zaklani su Muslimani koji su
   se izjasnjavali kao Jugoslaveni, zaklani su Muslimani koji su bili
   clanovi Partije od njezina osnutka, zaklani su Muslimani koji su bili za
   Milosevica, zaklani su Muslimani koji su cak i svojoj djeci davali
   srpska imena da bi se sto vise dodvorili. Dakle, svi su Muslimani
   svedeni na istu razinu."

   "Bosanci su bili malo naivni.  Vjerovali su u Jugoslaviju, u solidnu
    strukturu. U biti, drmala je cetnicka linija. Tu i tamo je poneko bio
    Musliman ili Hrvat, ali ako analizirate JA, samo je irelevantna
    pozicija dolazila u obzir za ne-Srbe, nekakve administrativne pozicije, na
    kojima su izradjivali elaborate i tabele."

    "Adzic, da je imao atomsku bombu, taj bi je bez oklijevanja
     bacio na Zagreb i Sarajevo."

    "Znam dobro da probleme sto ih imamo izmedju TO i HVO, negdje
     oko Busovace i Kiseljaka, proizvode vrlo jake snage KOS-a. Njima nije
     tesko dati 50,000 maraka da zaustave neki kamion ili miniraju
     cestu. Nazalost, KOS se ubacio, ali s time treba racunati u ratnim
     uvjetima. Glavni mu je zadatak da izmedju jedinica HVO i tamosnjih
     lokalnih jedinica izazove razdor."

    "Mi (Hrvati i muslimani) smo inace upuceni jedni na druge.
     Bosna je orijentirana prema Evropi, da ne govorim da su islamske zemlje
     okrenute prema Hrvatskoj; 47 islamskih zemalja prati sto radi
     hrvatska drzava. U ovom je casu u islamskom svijetu aktuelna gradnja
     najmanje stotinu velikih termoelektrana; taj bi posao mogao
     zapasti Hrvatsku. I te zemlje znaju da je Hrvatska nasa jedina veza sa
     svijetom, da preko nje na zlicice dobivamo hranu. Hrvatska stjece
     pravo da bude most izmedju islamskih zemalja i Zapada.  Islamske
     ce zemlje to znati uzvratiti.  Kur'an je nasa tradicija, ali je nasa
     zivotna filozofija: Evropa bez granica. Kada jednom ovo zlo za sve
     nas bude proslost, na razvoj Hrvatske i te kako ce se odraziti ono sto je
     ucinila u najtezim prijelomnim trenucima supatnickog musliman-
     skog naroda."

  Malo je potesko vjerovati kojekakvim glasinama, ako gosp.
Ganic javno pise ovako. On bi, zaista, morao biti veliki hulja, ako je
sve ovo gore pisao neiskreno, ili da nekome zamaze oci. A ako jest,
onda ih zamazuje sam sebi. Dakle, sve te glasine treba provjeriti, jer
mnogi jos i ne poznaju srbijanski bizantizam. Nije ni cudo, ako se
uzme u obzir, da je citavo vodstvo Hrvatske pa i Bosne, ucilo u
Beogradu i na beogradskim jaslama se politicki odgajalo.
  - Kod nas se pise sto komu odgovara i sto se komu prohtije. Tu
nema pravila, a niti bilo kakve novinarske etike, samo ako odgovara
vlastitim interesima. Ali, ipak, ne smijes zaboraviti ni to da se
muslimani u Bosni sve vise i vise zauzimaju za nekakvu muslimansku
drzavu u nekom panislamizmu, a sto je, donekle, neprihvatljivo za
krscanski Zapad, pa ja mislim da odatle i dolazi tolika pasivnost i
nebriga za Bosnu.
  - Prije svega Zapad nije nikada bio krscanski, a sto se jedne
muslimanske drzave u Bosni tice, to su izlike Milosevica, Tudjmana i
njihovih ljudi da lakse dobiju zeleno svjetlo za komadanje Bosne. Zapad
zali nad raspadom Jugoslavije, kao sto zali i za raspadom Sovjetskog
Saveza. Oni su se nadali da ce Milosevic jednim snaznim prepadom
sve ponovno vratiti u Jugoslaviju, ali nisu oni znali da Srbi nisu nikada bili
vojnici. Terorom se to nije uspjelo, a to je sve sto Srbi znaju i umiju.
Neodlucnost Zapada je Srbima ohrabrenje, a njihovi zlocini se
pravdaju preuvelicanim zlocinima nad srpskim narodom u proslosti.

   Mudzahedini, koji se u Bosni bore, su vjerski idealisti, kao sto je bio i
hrvatski "svetac" Nikola Tavelic, koji je poginuo u borbi protiv Islama, pa ga
Katolicka crkva u Hrvatskoj smatra svecem. Oni samo zele pomoci
siromasnom muslimanskom svijetu, a kada se taj svijet oslobodi zla, oni ce
otici svojim kucama i svojim obiteljima. Uostalom i za Hrvatsku su
se borili strani dobrovoljci, bez obzira iz kakvih razloga.

   U nekim dijelovima Bosne, a pogotovo u Hercegovini, katolici su  uvijek
prezirali muslimane, jer su nekrscani, kao da su jedini krscani Bogu mili, a
svi ostali ce u pakao, jer su "nevjernici". Zato je i doslo do sukoba
oko Busovace, Travnika, Viteza, a u Prozoru se taj sukob pretvorio u rat i
pokolj nad muslimanima. Njima su bili blizi Srbi, jer su krscani, mada
pravoslavlje ne gaji krscanske ideje kada je u sluzbi srbijanskog
drzavnog zavijeta: "Samo Sloga Srbina Spasava!"
   Za potvrdu ovoga sto govorim, citiram Mariju, majku Isusovu, prema knjizi:

"Mary's Way", koju je napisala Amerikanka, Peggy Tabor Millin, 1991.

   U svojim ukazanjima djeci u Medjugorju (Hercegovina) Marija je
  naglasila da su svi narodi djeca Bozja bez obzira na vjeru kojoj
  pripadaju. Ljudi su oni koji su podijelili svijet, dok u Bogu ne
  postoje razlike, rekla je Marija toj djeci. Na jednom drugom mjestu, vi-
  jelici Mirjani, Gospa se potuzila da, i odani katolici na sve nacine
  nastoje ne doci u dodir s pravoslavcima i muslimanima. Ali, rekla
  joj je Gospa, oni koji ne uzimaju ozbiljno tudju vjeru nisu dostojni
  svog krscanstva. A onda joj je preporucila kao uzor u zivotu njenu
  susjetku u Sarajevu, muslimanku Pasu, jer da je ta zena pravednica,
  istinski vjernik i svetica. "Ti moras nastojati biti kao ona", rekla joj je
  Marija, majka Isusova.

  I sada, ako je muslimanska vjera okay za Mariju, majku Isusovu, sto bi
ta vjera parvednika smetala meni, ili bilo kome drugome, osim onima koji,
u srcu, ne drze ni do cije vjere, ili ona im samo sluzi kao vanjski dekor za
osobne interese.
  Ja pozivam sve Bosance i sve Hercegovce svih triju vjera, neka
ostave svoje sitne racune i svoje izmisljene razlike i neka se ujedine u
borbi za svoju drevnu i Bogom obecanu Bosnu i Hercegovinu, koja
je najljepsa zemlja na svijetu i Bog, otac svih nas, dao nam ju je da ju
njegujemo, da ju sluzimo i da kroz nju njega slavimo. I svi oni koji se ogluse
na ovaj poziv, prokletstvo tog istog Boga ce sici na njih, jer nepostivati
zemlju i nepotrebno je razarati je grijeh vapijuci u Nebo.