From: U15231@uicvm.uic.edu
Newsgroups: soc.culture.bosna-herzgvna
Subject: Razgovor s ministrom inozemnih poslova BiH Harisom Silajdzicem
Date: 3 Oct 92 22:42:06 GMT
Article-I.D.: uicvm.92277.174206U15231
Organization: University of Illinois at Chicago

Subject:    Razgovori_sa_Harisom_Silajdzicem
Organization: BOSNET (Bosnian Electronic Network)

Contribution by: Croatian-News


Vjesnik 2.10.


>Haris Silajdzic: Milosevic je izvrsilac, covjek koji voli vlast

RAZGOVOR S MINISTROM INOZEMNIH POSLOVA BiH HARISOM SILAJDZICEM

Naucili smo da im ne vjerujemo

Za ocuvanje dominacije Srbima je ostala jedino  sila,  nikakva  kulturna
niti  moralna prednost. No, ta neman ce umrijeti jer smo konacno naucili
da je preko Drine jedan rezervoar mrznje prema svemu i svakome

ZAGREB - Haris Silajdzic, ministar vanjskih poslova Bosne i  Hercegovine
boravio je dan i pol u Zagrebu, sto je bilo dovoljno da ga nagovorimo za
razgovor za Novi Vjesnik. Odazvao se, elokventan kao obicno, prepun neke
pritajene energije kojom se vec mjesecima bori osvajajuci inace usporena
i neosjetljiva diplomatska podrucja.

"."Neprekidno ste u pokretu, u akciji, ali svjetska diplomacija ipak  je
previse spora, pa se moramo upitati Zasto? Zar nas (vas) ne razumiju?"

- Kad bismo to znali, onda bismo mogli definirati sve slabosti ovog svij
(....)  ovakav  kakav  jeste oduvijek, s tim da nikada nismo vise propa-
girali neke principe a manje ih se drzali. Mozemo govoriti i  o  genera-
cijskom  ciklusu,  jer  moja  generacija je pravila galamu oko Nikarague
premda je malo tko znao gdje je, ali radilo se o principu, smatrali  smo
da  tako treba. Mi smo bili generacija cvijeca, a ovo sada je generacija
jeansa i coca-cole. To je generacija koja hoce lijepo zivjeti,  koja  se
radja  stara,  stara  u  smislu zelje da nesto mijenja. To je generacija
statusa quo. Tako imamo i  liderstvo  statusa  quo,  nakon  snazne  nove
desnice  koja  se  probila u Americi i u Europi dolazi do relativizacije
tog desnog ideoloskog zamaha... Dakle te  generacije  nemaju  mjesta  za
borbu,  nemaju  mjesta  za  ljude.  To  je osnovni problem. Danas svijet
pokrecu ti krugovi, a oni jednostavno ne zele da izgube komfor, oni  kad
govore  o  stabilnosti  govore upravo o komforu, o dobrom zivotu. Oni ne
zele da zrtvuju taj dobar zivot zbog nekakvog  rata  u  nekakvoj  bivsoj
Jugoslaviji.  To ne. U Iraku da. U Kuvajtu da. Dakle to je cisti pragma-
tizam, s izrazenim egocentrizmom Zapada.

"."Znaci prepustaju nas samima sebi, cak svjesni da nije u pitanju  rav-
nopravna borba. Jeste li optimist kad je u pitanju konacni ishod?"

- O konacnom ishodu da! Medjutim, deseci tisuca nevinih ljudi ponajprije
zena  i  djece je poginulo. Tesko je u bilo kakvoj deklaraciji optimizma
na to zaboraviti i jednog trenutka. Otisli su nevini ljudi, to je  Zapad
mogao  sprijeciti, a nisu jer ih se mnogo ne tice. Eto, to je ono sto je
neshvatljivo. Da smo imali naftu, vjerojatno  bi.  Mene  su  mnogo  puta
pitali  zasto  bi ta Amerika nas branila, pa sam im odgovarao - zato sto
je to pravedno. Ako vam to nije dovoljno  onda  napisite  nove  principe
demokracije  i  nemojte  govoriti o kolektivnoj, nego selektivnoj sigur-
nosti. Oni su uvijek zeljeli jos neki drugi razlog, znaci da im taj nije
dovoljan  premda  to ne smiju javno reci pa se izmotavaju. No, cinjenica
je da je civilizacija koja se pocinje izolirati, to je  pocetak  njezina
kraja.

"Spomenuli ste naftu,  da nam Amerika  ne pomaze jer nemamo  naftu,  ali
nemaju ni Srbi naftu, zasto onda njih zapravo stite?"

- Tu ima mnogo razloga. Svakako da su zasticeni samim time sto im je sve
ovo  dopusteno.  Jer ovo nema presedana u pamcenju, nema presedana da se
jedan marginalni rezim ponasa na ovaj nacin. Problem je prije svega  sto
mi  nismo vazni, oni isto tako nisu vazni, medjutim srpska hegemonija je
gradjena na sili. A s druge strane treba biti svjestan da je vrlo  tesko
ukloniti djelovanje jedne diplomacije koja se zvala jugoslavenska i koja
je izgradjivala  projekciju  Jugoslavije  kroz  prikriveni  velikosrpski
hegemonizam. Dakle, sve sto nije proslo kroz Beograd nije bilo dobro, pa
su Sarajevo isto kao i Zagreb trebale biti marginalne tocke koje ce pos-
tojati  samo u funkciji Beograda, bez vrijednosti ili individualnosti. A
dogodilo se da su i Muslimani, i Hrvati, pritom moram reci da  Sloveniju
manje  poznajem, upravo zbog toga sto su bili marginalizirani uznapredo-
vali pa su imali i kulturnu, i  tehnicku  i  tehnolosku  elitu  koja  se
okrenula  sama  sebi s novim tendencijama, i novom dinamikom u odnosu na
njih. Upravo njihova zelja da s malim brojem ljudi dominiraju Jugoslavi-
jom, da ju pretvore u veliku Srbiju ih je paralizirala. Drugi problem je
njihova kulturna elita koja nije bila u stanju, evo do dan  danas,  doci
do  izrazaja  pod  ogromnim,  uzasnim,  pritiskom mase koju su takozvani
komunisti doveli u centre da bi konacno imali radnicku  klasu  kojom  ce
vladati. A sve sto je artificijelno, eto ovako zavrsava.

"Ovo kao da je rat gladnog, primitivnog, srpskog sela protiv civilizaci-
ja kojima ne pripadaju, koje ne razumiju i ne podnose?"

- To su barbari pred zidinama Rima, to se ponavlja.  Mi  smo  to  radili
Rimu, ovo sto se zove slavenska matrica, oni to sada cine nama, taj men-
talitet beogradskog rezima je na repu svega, oni nisu u 14. vijeku,  oni
su  u sedmom vijeku, njima se nista nije dogodilo sto bi ih promijenilo.
Moji djedovi su se borili protiv Austro-Ugarske, ali mislim da  su  kada
je vec dosla trebali ostati u njoj jer je premoscavala neophodne mostove
prema buducnosti. Taj civilzacijski svjetski duh kako ga je  zvao  Hegel
se  pomice,  prema  njemu  se  cine mostovi, to je neminovno, ne moze se
ostati na jednom mjestu, inace bi sve stalo. A u Srbiji se prilikom pre-
laska  iz  feudalizma i nekog primarnog monarhizma u taj moderni trzisni
svijet, ta statika jednostavno urusila, doslo je do uzasne implozije, do
konacnog  autizma,  do  maksimalnog suzavanja kulturnog prostora sve dok
nije doslo do eksplozije koju mi sada dozivljavamo.

Imali smo fasiste, ali ovo sada je fasizam najprimitivnije vrste. Dakle,
vladajuca  klasa  u  Srbiji  je  ostala  na vlasti zahvaljujuci savezu s
psihicki i fizicki isfrustriranom masom  koja  je  vec  godinama  indok-
trirana  nekakvim mitologijama s nevjerojatnim tendancijama ka nekrofil-
izmu. Te su pojave nazalost svjesno poticane iz intelektualnih  institu-
cija  kao sto je Srpska Akademija, a Milosevic je izvrsilac, covjek koji
voli vlast. No, sve je zacrtano u mracnim  umovima  koji  su  sjedili  u
mracnim  kabinetima Akademije, potpuno impotentni kada je u pitanju eko-
nomski ili kulturni projekat, ali zato  nevjerojatno  efikasni  kada  je
rijec  o  ozivljavanju  ovog,  paganskog, primitivnog, palanackog cilja.
Nama je to trebalo biti jasno jos ranije, jos od kada  smo  shvatili  da
taj  narod  vode ljudi kojima je deviza pojesti, popiti i poklopiti! Ali
neki su se nadali da ce proci. No, nije bilo spasa jer  "nebeski  narod"
je  trazio  pravi prostor za sebe. Ali to nece uspjeti. To nece uspjeti.
Jer za ocuvanje dominacije njima je ostala jedino sila, nikakva kulturna
niti moralna prednost. Ostali su im jedino topovi, tenkovi, a kada se to
ispuca bit ce mnogo manje djamija, crkava i bilioteka u  Bosni,  bit  ce
manje  Vukovara  i  Dubrovnika, Jajca i Sarajeva, ali se ovo vise nikada
nece dogoditi jer smo konacno naucili da im ne vjerujemo,  da  je  preko
Drine  jedan  rezervoar  mrznje prema svemu i svakome. Ta neman ce umri-
jeti, to su posljednji trzaji jednog raspamecenog rezima.

"Hocemo li moci oprostiti?"

- Poslije svega to je vrlo tesko. Ovaj Zakon o aboliciji u Hrvatskoj  je
jedan  civilizirani  cin, ali treba cvrsto ostati na tome da oni koji su
ovo prvi poceli i koji su ubijali moraju biti kaznjeni.  A  to  ce  biti
malo  teze  s  obzirom  na  reakcije svijeta prema njima. Pa Hitler nije
nikada pozivan u Zeneve  i  Londone.  Rekao  sam  Carringtonu  u  jednom
trenutku,  zasto ste se borili protiv Hitlera, sto ga niste zvali u Lon-
don i pregovarali s njim. Ipak me neprekidno  pokusavaju  nagovoriti  da
sjednem s Karadzicem ali u tome nece uspjeti.

" Osim Srba, postoji u BIH jos jedan sloj ljudi, Bosanaca, intelektuala-
ca koji su izdali svoj  narod svrstavajuci se na drugu stranu,  ili jed-
nostavno bjezeci i prikrivajuci se negdje po svijetu?"

- Ne bih bio u njihovoj kozi. To vise nisu nasi ljudi, to su sitni opor-
tunisti.  Tim  njihovim cinom samo se skinula maska s nekakvih ikona ili
starova koji su godinama imali neprikosnoveni image bez  pravih  vrijed-
nosti. Oni su ipak marginalne osobe koje ne mogu mnogo ni pomoci, ali ni
odmoci svima nama, posebno ne svojim terevenkama po Parizu i Beogradu.

"Koliko vama nedostaje Sarajevo?"

- Znate, rodjen sam u Sarajevu i ne treba govoriti koliko mi  nedostaje.
Taj uzas koji se dogadja je nesto strasno,... ali ja sam od tog Sarajeva
uzeo mnogo, presao sam preko rubikona kad  je  u  pitanju  moj  bioloski
kredit na ovom svijetu, ali sto s onima od sedam godina, deset, petnaest
ili dvadeset godina koji su danas u Sarajevu i koji niti imaju proljece,
ljeto, evo ni jesen, ni ljubav. Sto ce oni kasnije, s kakvim ce posljed-
icama rasti? Kako njima pricati o buducnosti i oprostu? Sto  s  tisucama
osakacene  djece  sirom  Bosne i Hrvatske? Kako objasniti djevojci od 18
godina da ce cijeli zivot hodati na jednoj nozi i s kojim  pravom  nesto
ocekivati od nje? Kakve ce se tu mrznje radjati, o tome jos ne mozemo ni
pretpostavljati...

BRANKA SOMEN