From: VMHOKKANEN@jylk.jyu.fi (VELI-MATTI HOKKANEN, MAT)
Subject: Demokratiaa a la Suomen oikeisto
Organization: University of Jyvaskyla
Distribution: sfnet
Date: Fri, 9 Oct 1992 23:43:11 GMT
X-News-Reader: VMS NEWS 1.20

Herra Viljanen kirjoittaa:
>Insinoorivaltio, jossa ei onnistuttu kehittamaan itse edes toimivaa henkilo-
>autoa, muusta alkeellisemmasta tekniikasta puhumattakaan. 
  Herra Viljasta t{ytynee valistaa, siit{, ett{ monilla
Neuvostoliiton-matkoillani n{in runsain m{{rin muitakin toimivia autoja kuin
Ladoja. 

>>Ehk{p{ kyvyk{s ja {lyk{s herra Viljanen 
>>olisi edennyt hyvinkin puoluehierarkiassa.
                          
>>Poliittista gloriaa voisi saada
>>siit{ kaukaisesta sukulaisesta, toveri Viljasesta, jolta ohrana katkoi sormet
>>ja josta K. Korhonen parikymment{ vuotta sitten lauleskeli.

>En aio tunnustaa sukulaisekseni. Jos on sukua, on taatusti suvun musta lammas 
>ja kohtalonsa ansainnut, jos ei, niin hyva niin. Matti Viljanen (kok.) on
>kyllakin sukua.

  T{ss{p{ paljastuu herra Viljasen demokrattisuuden luonne. Toisinajattelijoiden
mielivaltainen kiduttaminen ja murhaaminen on aivan oikein Viljasen kaltaisten
"demokraattien" mielest{. [{rioikeisto on mekastanut sananvapauden
pyhyydest{; juuri n{in{ p{ivin{ {{rioikeistolainen kansanedustaja Ben Zyskovic
vaatii mielenosoitusoikeutta rajoitettavaksi. 
  Palautetaanpa herra Viljasen mieleen h{nen kaukaisen sukulaisensa toveri
Viljasen kohtalo Valpon k{siss{. Muistanette, ett{ herra Viljasen mielest{ Valpo
teki kiduttaessaan ja murhatessaan oikein.    

  Kaisa Korhonen laulaa:

Kai muistat toveri Viljasen ja Ohranan hotellin? 
Kai muistat sen viile{n kes{kuun y|n, kun Viljanen katosi?

Me olimme kommunisteja ja olemme viel{kin. 
Me muistamme toveri Viljasta, jonka Ohrana murhasi.

Kun meit{ syytettiin pettureiksi, niin Viljanen sanoi vaan: 
"Jos herra tuomari antaa luvan, min{ poistun nauramaan".

Me olimme kommunisteja ja olemme viel{kin. 
Me muistamme toveri Viljasta, jonka Ohrana murhasi.

Oli Viljasen hymyss{ jotakin, joka {rsytti Ohranaa. 
Kun kiduttajat uupuivat, h{n sanoi: "Jatketaan".

Me olimme kommunisteja ja olemme viel{kin. 
Me muistamme toveri Viljasta, jonka Ohrana murhasi.

Kai tiesi toveri Viljanen, 
mik{ h{nt{ odotti sin{ varhaisena aamuna, kun h{net noudettiin. 
Oli hampaat ly|ty kurkkuun 
ja sormet katkottu, 
vaan yh{ viipyi n|yrtyminen 
ja se t{rke{ tunnustus.

Me olimme kommunisteja ja olemme viel{kin. 
Me muistamme toveri Viljasta, jonka Ohrana murhasi.

H{n tiesi, miten Ohranasssa vankeja kohdellaan. 
H{n olisi voinut olla vaarallinen todistaja.
Aurinko oli jo noussut ja kaste kimmelsi, 
kun Viljanen seisoi haudallaan ja it{{n katseli. 
Ei itse{{n h{n itkenyt, h{n suri vain velji{{n, 
joita Suomen herrat tapattivat Karjalan kentill{{n.

Me olimme kommunisteja ja olemme viel{kin. 
Me muistamme toveri Viljasta, jonka Ohrana murhasi.

Ei kutsu muisto Viljasen meit{ verin kostamaan. 
Se kutsuu vanhan hautaamaan 
ja uutta rakentamaan. 
Se kutsuu Suomen ty|l{isi{ suureen rintamaan. 
Se kutsuu meit{ rakentamaan paremman maailman. 
Me olemme kommunisteja ja me rakennamme sen. 
Se on yhteinen ty| ja velvollisuus, on kansainv{linen.
Newsgroups: sfnet.keskustelu.politiikka