From: csmaso@uta.fi (M.G. Soikkeli)
Newsgroups: sfnet.harrastus.kulttuuri,sfnet.harrastus.elokuvat
Subject: Heikinheimot ja mediaheimo (Re: [lk{{ ampuko pianistia..)
Date: 31 Dec 92 10:41:55 GMT
Distribution: sfnet
Organization: University of Tampere, Finland

Vai pit{isik| puhua suorastaan mediarodusta? Ainakin t{m{n
sfnet-kulutuksen yhteydess{...

In article <7948@kielo.uta.fi> tljuaa@uta.fi (Juha Aaltonen) writes:
>1) "Taiteen" sis{syntyisen{ keskusteluna itsest{{n kritiikkitoiminta
>n{ytt7isi j{{v{ pienen porukan pullakahvin keralla tapahtuvaksi keskin{iseksi
>viihtymiseksi - jolloin se ei juurikaan valaise ket{{n. Toisaalta keskustelijt
>itsekin silloin t{ll|in ymm{rt{v{t kiusaantua elitistisyydest{{n ja
>sis{{np{ink{{ntyneisyydest{{n. Silloin otetaan vanha kunnon kansakunnan
>valo - teoria esiin. Omaa toimintaa pyrit{{n legitimoimaan jonkinlaisella
>k|mpel|sti piilotetulla valistusaatteella. "Me kerromme teille v{h{lahjai-
>sille mist{ tulee nauttia". Parhaimillaan, yll{t{n itseni sanomasta, se
>onkin juuri t{t{, oivalluksien tarjoamista.

Mutta jos luette joskus Suomen arvostelijain liiton (SARVin)
Kritiikin uutiset -lehte{ niin toteatte jo muutaman numeron
testill{ ett{ kriitikot itse ottavat jatkuvasti kantaa omaan
asemaansa ja paljon ter{v{mmin kuin "kansan syv{ {{ni" sit{
vastakritisoi aika ajoin eli kun taiteilijat kiusaantuvat,
ett{ heit{ 

a) ei kommentoida tarpeeksi tai jotain osajoukkoa taiteilijoista
ei tarpeeksi huomata;
b) kommentoidaan liikaa tai jotain osajoukkoa (esim. eturivin)
taiteilijoista huomioidaan liikaa (mik{ ei vastaa heid{n
todellisia (?) kykyj{{n);
c) kommentoidaan v{{rin ja ep{ammattitaitoisesti _tai_ ainakin
sellaisista perusteista jotka eiv{t kiinnosta itse{{n taiteen-
tekij{{.

>2) Silloin kun julkinen kriitikon teksti kulttuurin ns. rivikuluttajan
>korviin tai silmiin kantautuu, j{{ se osaksi medioiden diskurssia ja
>mediatodellisuuden runtelemaksi. Aivan kuin  jokainen kirjoitus alkaisi
>diskleimerill{: "T{m{ sanotaan lehdess{/telkussa tms. ja on siksi enemm{
>totta, oikeassa ja t{rkemp{{ kuin mit{ te, rahvas, sanotte." Aika harva 
>nimitt{in muistaa, ett{ medioiden teksit ovat toimittajien (ihmisten)
>puhetta, joka vaan on v{{nnetty hiukan suuremmalle volyymille - ei sit{
>sen enemp{{ silti pid{ kunnioittaa kuin vierustoverin h|p|tyksi{.

Puolustan (kriitikkona/runoilijana/median kuluttajana) yh{ (hieman):
kriitikot joutuvat kirjoittamaan monesti sen perusteella, ett{ he
yritt{v{t esitell{ teosta mahdollisimman laajalle lukijakunnalle. On
mahdoton yhdess{ lyhyess{ lehtikritiikiss{ selitt{{ keille kaikille
kirja soveltuu ja keille ei - vaikka sen edes intuitiivisesti tiet{isi -
mutta voi heitt{{ arvion siit{ miten "ylip{{ns{" kirja/leffa/levy on
onnistunut. Kriitikon on pakko jatkuvasti lukea/katsoa/kuunnella sellaisia
taiteen tuotoksia, jotka eiv{t kiinnosta itse{ p{tk{{k{{n, mutta
joilla tiet{{ olevan kymmeni{ tuhansia halukkaita vastaanottajia ja
lis{ksi on pakko funtsia arvostelua kirjoittaessa mit{ ja miten tiiviisti
sanoa sille enemmist|lle joita se teos kiinnostaa yht{ v{h{n kuin itse{
mutta joilla saattaa olla kiinnostusta tiet{{ onko ko. teos tutustu-
misen arvoinen.
	Niinp{ kritiikeiss{ on toistuvasti tehty kompromisseja sen
v{lill{ mit{ haluaa sanoa ja mit{ pit{{ sanoa, koska se kuuluu
duunin "mielekkyyteen" (en uskaltanut sanoa "moraaliin"). Ainoat
kritiikit joita luen joka p{iv{ ovat Hesarin ja uskoakseni lukemisessa
kehittyy v{hitellen vainu siit{ ett{ huomaa nuo kompromissit ja
osaa arvella sen perusteella tykk{isink| itse kritikoidusta tuotteesta.
Erityisen helppoa noiden kompromissien huomaaminen on silloin kun
ko. taideteos on jotain marginaalisempaa taidelajia, esim. scifi{.
   Kokonaan toinen juttu on se, ett{ tietyill{ kriitikoilla
(l{hinn{ Hesarin) on liikaa valtaa vaikuttaa ihmisten mielipiteisiin,
mutta helvetti soikoon jos viaksi v{itet{{n vain kriitikkojen omaa
asemaa - yht{ lailla "vika" on siin{ p{ssinp{isess{ mediankuluttaja-
massassa joka lukee vain yht{ p{iv{lehte{ (ja sivisty{kseen paria
iltalehte{ :-)  ja _sitten_ vikisee kun heid{n saamansa tieto on
niin yksipuolisesti tuotettua ja tietyn valtaklikin suodattamaa.
Hesarin kirjoittajilla on hyvin v{h{n valtaa ihmisiin, jotka lukevat
ja pohtivat muutamaa muutakin mediaa.
   Lis{{n omana kritiikkin{ni kritiikkiin kuitenkin heti sen,
ett{ mediaa ty|kseen tarkastelevien kanta kritiikkiin on ollut
jatkuvasti h{vett{v{n l|ys{, en ole n{hnyt juurikaan tiedotusopin
tai taideaineiden kommentteja kulttuurikritiikin vuosittaisesta
tasosta - vaikka akateeminen {lymyst| toisinaan vaivautuukin
{l{ht{m{{n lehtikritiikille kuten mm. t{m{n aamun Hesarissa (31.12.)
Ahmavaaran herkullinen kommentti Sarte-kirjan kritiikist{.
   Harva tiet{nee tai muistanee, ett{ jopa Tampereen yliopistolla
on oma palkintonsa suomalaiselle kritiikille. Tatu Vaaskivi -
plakaatti (ja muutama dona rahaa) annetaan about kerran viidess{
vuodessa sellaiselle kirjoittajalle joka on merkitt{v{sti edist{nyt
suomalaisen kirjallisuuden ja teatterin tuntemusta. Kun palkinto
viimeksi (1990) annettiin Jukka Kajavalle oli allekirjoittanut
palkintoraadin ainoa joka j{tti p|yt{kirjoihin eri{v{n mielipiteens{
palkinnon antamisesta Kajavan kaltaiselle mediap|nk{lle.

--
#################  "And the truth is that as man's real power grows
  M.G. Soikkeli	    and his knowledge widens, ever the way he can follow
  csmaso@uta.fi     grows narrower; until at last he chooses nothing,
#################   but does only and wholly what he *must* do..." -Le Guin-

Xref: sparky sfnet.harrastus.kulttuuri:149 sfnet.harrastus.elokuvat:940