From: draskovi@usc.edu (Zoran Draskovic)
Newsgroups: soc.culture.yugoslavia
Subject: Hrvatska 'demokracija' i eskadroni smrti
Date: 19 Aug 1992 14:38:23 -0700
Organization: University of Southern California, Los Angeles, CA
Distribution: world
NNTP-Posting-Host: sal-sun32.usc.edu

Evo kakva su prava zapisana za Srbe u Hrvatskom ustavu.Mogao bi neko od
brace Hrvata da ovo prevede na Engleski pa da svi vide kako Srbi uzivaju
u Hrvatskoj.Narocito porodica Zec koja je izmasakrirana u sred Zagreba a
da za to niko nije optuzen.


Slobodna Dalmacija, 17. avgust, 1992.


-------------------------------------------------------------------------

                        HRVATSKI ESKADRONI SMRTI?

Pise: Ivan Zvonimir Cicak

Dok su kolone bogobojaznih poboznih zena u noci hrlile prema svetistima
Majke Bozje sirom Hrvatske, noseci u svojim srcima i na svojim rukama
zelje za mir, srecu i blagostanje hrvatskome puku, diljem te iste noci
odjekivale su dinamitaske eksplozije, mitraljeski rafali ili, pak,
detonacije granata i raketa.

Tu noc u Sumartinu, malome mjestu na otoku Bracu, u kojem ljetujem, samo
pedesetak metara od moje kuce u 1.30 sati odjeknula je snazna dinamitaska
eksplozija. Dinamit je bacen na kucu jednog Hrvata koji je, ocito zbog
svojih putovanja po Srbiji, odakle mu je supruga, u vrijeme ovoga rata
stekao status nepozeljne osobe u svome mjestu, jer je ovo vec druga
eksplozija na istoj kuci. Ovo je inace peta eksplozija u posljednjih
deset dana, a treca uzastopno u posljednja dva dana.

Sasvim slucajno, tridesetak sekundi prije, vratio sam se iz Supetra
zajedno sa svojim bratom, njegovom suprugom i svojom suprugom, i samo je
sretan trenutak bio uzrokom da nismo bili zasuti kamenjem koje je letjelo
uokolo. Kroz mrak se zacula histericna vika jedne obliznje susjede koja
je dozivjela blagi nervni slom, jedna druga susjeda srusila se u
nesvijest, dok se u kuci u kojoj boravim zacuo plac djece. U jednoj je
polovici kuce moje petero djece, a u drugoj polovici cetvero djece
suprugine rodice.

Dinamitasima, dako, to nista ne znaci. Oni su naprosto preuzeli na sebe
duznost suca kao na Divljem zapadu i metodom linca odlucili presudivati
tko dalje moze biti stanovnik jednoga mjesta ili ne.

Sutradan, navodno, u obliznjim Povljima u jednoj slicnoj dinamitaskoj
akciji doslo je i do pozara u obliznjoj sumici, a u jednom vecem
dalmatinskom gradu pri rusenju jedne kuce teze su ranjene i dvije
Hrvatice u susjednoj kuci od detonacije.

Medutim, bombase to kao da ne zanima, jer nakon toga prireduju se
cascenja u kaficima, a jedna novinarka Radio-Splita koja Ijetuje u
Sumartinu, cije cemo ovaj put ime zadrzati za sebe, kada sam nakon
eksplozije sisao u mjesto, rekla mi je vrlo ironicno i samozadovoljno:
"Ovo je tvoja 6001. kuca", aludirajuci vjerojatno na moj nedavni intervju
u "Slobodnoj Dalmaciji". Kada sam joj rekao kako pritome stradaju
susjedi, kako je nedavno zbog takve eksplozije dvoje Hrvata trajno
stradalo, ona mi je cinicno odgovorila: "Pa nekome se mora i to
dogoditi."

Ovakvim stavovima i ovakvim dogadajima i ovakvoj atmosferi stvarno ne
treba komentar.

Samo u roku od godine dana Hrvatska je potpuno promijenila svoj predznak,
i dok su prije godinu dana na svim dalmatinskim trgovima skupine vjernika
molile krunicu i prizivale Gospu i njezina sina da pomognu kako u
slamanju neprijatelja tako u ocuvanju krscanske duse nasega covjeka, sada
kao da se Ijudi mole djavlu i kao da je mrznja postala jedini i osnovni
kriterij razmisljanja u Hrvatskoj.

Krotka krscanska i evropska hrvatska dusa prometnula se u svoju
protivnost i kao da se sve vise suoblicuje dusi nasih neprijatlja koji
rade samo na jednom, a to je da nas svijetu prikazu i prokazu kao sebi
slicne i istovjetne, pa time smanje vlastitu krivnju.

Policija u isto vrijeme kao da stoji po strani ili se osjeca nemocnom, a
oni najzlobniji cak govore da su bombasi cak servis policije kojim se ova
zeli rijesiti nepocudnih kako bi se lisila kompliciranih sudskih procesa
i razmjena, koje sve vise gube svoj smisao s hrvatske strane buduci da
cak i Srbi koji se nalaze na listama za razmjenu ne zele ici u Srbiju, pa
tako u Nemetinu cak 172 Srbina nisu htjeli sudjelovati u razmjeni.

Ne vjerujemo u te objede na racun policije. Medutim, one kao da su
potrebne upravo bombasima da bi time stekli legitimitet svojih akcija,
slicno onome sto se dogactalo u Juznoj Americi kada su osnivani eskadroni
smrti, koji su na temelju nekih cudesnih etickih procjena fizicki
likvidirali Ijude koje su smatrali suvisnim u Ijudskom drustvu. To se
tada uglavnom odnosilo na kriminalce i ekstremne Ijevicare.

No, novi uvjeti stvaraju i nove potrebe.

Stoga nad nama lebdi pitanje da li se, eto, i u Hrvatskoj stvaraju
nekakvi eskadroni smrti, a to ide do te dimenzije da se u vrlo ozbiljnim
politickim krugovima prica o tome kako je nedavno na vrhu odrzan sastanak
na kome je donesena odluka o osnivanju specijalnih grupa za likvidaciju
nepocudnih.

Ako je tako, no mi se nadamo da nije, onda ova zemlja ne samo da tone u
bespovrat juznoamerikanizacije nego do kraja tone u onom smjeru koji je
protivan nasem snu.

No pomnija analiza nedavnog ubojstva skupine HOS-ova zapovjednika Blaza
Kraljevica kao da otkriva mnoge tajne putove i kao da otvara strasne
dileme.

Bilo je to naprosto drugo ubojstvo Ante Paradzika, ponovljeno po istom
scenariju, s tim sto su ovaj put ubojice predvidjeli sve, pa su cak i
ranjene hosovce izmasakrirali kako ne bi ostali svjedoci nevidenog
zlocina.

U osmrtnici objavljenoj uz tu smrt, medutim, kao da se sve zna - vezano
je uz osobu koja je namamila Blaza Kraljevica i njegovu grupu u klopku,
jer se spominje Juda iz Tihaljine.

Grupa Blaza Kraljevica izmasakrirana je teskim zrakoplovnim strojnicama,
a postavlja se pitanje sto su takve protuzrakoplovne strojnice radile na
jednoj obicnoj policijskoj barikadi.

Jos jedna vijest koja je promakla javnosti, ali ne i dobro upucenim
krugovima, ukazuje na moguce tragove dogadaja unutar
policijsko-sigurnosnih sistema i njihovih obracuna.

Tako se ovih dana Zagrebom pronijela vijest da je iz pritvora Okruznog
suda odlukom suda pustena skupina osoba koja je bila optuzena za ubojstvo
obitelji Zec medu kojima je bila jedna 12-godisnja djevojcica ko]a je
prvo silovana, a onda izmasakrirana na zagrebackoj Medvednici.

U tekstovima koji su se pojavili vezano uz ubojstvo Blaza Kraljevica
postoje razlicite interpretacije, pa tako neki dopisnici s lica mjesta
tvrde da je akciju izvrsila grupa bivsih kriminalaca ili, pak, ljudi koji
na sebi nose etiketu zigosanih pa ih se lako moze ucijeniti.

Ako se sjetimo da je jos nedavno na pojedinim skupovima vladajuce partije
predlozeno osnivanje omladinskih udarnih grupa, onda se stvar zaokruzuje.

Ocito je da stanoviti krugovi ne trpe osobe koje se ne uklapaju u njihove
totalitarne oblike razmisljanja.

A pravna drzava na sve to kao da nema odgovora.

U isto vrijeme, ako itko progovori o tom problemu i upozori da su oci
Zapada vrlo ostro usmjerene na postovanje ljudskih prava, te da za Zapad
ne postoji opravdana i neopravdana reakcija, onda se covjek odmah nade na
meti kritike i na listama za odstrel koje nam nude novi glasnogovornici i
ideolozi eskadrona smrti.

Hrvatska drzava i njena novouspostavljena Vlada imat ce u problemu
dinamitasa i histericnog linca najveci test kojim ce svijetu i Hrvatskoj
morati dokazati jesu li pravna drzava ili juznoamericka banana-tvorevina.

Vise se o ovom problemu ne moze sutjeti jer je ova posast poprimila takve
razmjere da, ako ne bude obuzdana i sasjecena u korijenu, prijeti da
ugrozi i sami temelj sistema.

Nemojmo zaboraviti da informacije medunarodnih obavjestajnih centara, kao
i policija, govore o sve brzem i sve jacem sirenju talijanske mafije u
zemlje bivse istocne Evrope. U takvim kadrovima, raspolozenim za olako
baratanje dinamitom i oruzjem, uvijek ce se naci potencijalni buduci
izvrsitelji koji ce za saku dolara harati Hrvatskom.

Uzdamo se, medutim, da u hrvatskom politickom tijelu jos ima dovoljno
razuma.

No bilo bi dobro da i Crkva ponovi jos ostrije i jos jasnije svoje
stavove o tom pitanju na isti nacin na koji je zagrebacki kardinal
Kuharic progovorio o tome prije nekoliko mjeseci u Daruvaru nakon posjeta
jednom takvom dinamitaskom kraju.

Jer bolest je bolje sprijeciti nego lijeciti.

-------------------------------------------------------------------------

Izgon pjesnika iz skola:

                    "NITKO DA DODJE DO PRIJATELJ DRAG"

Pise: Ante Bebic, Split /iz rubrike: Reagiranja citalaca/

Dojucerasnji Dan skole u Zrnovnici 21. ozujka (Goranov rodendan -- Dan
proljeca), zamijenjen je danom 6. svibnja (demonstracije u Splitu 1991).

Poznat mi je stav Skupstine opcine Split da se osnovne skole imenuju
toponimima, ali mi je poznat i naputak Ministarstva prosvjete i kulture
RH koji u tom smislu nije bio ni kategorican ni iskljuciv. Kazuju o tome
brojna nova imena osnovnih skola u Republici Hrvatskoj.

Da je trebalo mijenjati imena skola, to ne sporim, a da li bas svih skola
i da li bas nazivi po toponimima, trebalo je (demokracije radi) upitati i
radne Ijude u skolskim kolektivima. ucenike, rodltelje, mjestane...

Desetljecima smo u Zrnovnici s ponosom isticali sto smo jedina osnovna
skola splitske opcine koja nosi ime jednog umjetnika, a jos ponosnije sto
je to bas Ivan Goran Kovacic velikan hrvatske knjizevnosti.

Nositelj akcije za preimenovanje skole u Zrnovnici, Goranov "egzekutor",
jest novoposlavljeni ravnatelj, inace glagoljivii zastupnik u DPV SO
Split, gospodin Dusko Anicic koji je Skolskom odboru nalozio stav SO
Split o preimenovanju naziva skola a skolski odbor (9 clanova) to
poslusno i amenovao, jer vlast je vlast!

  "Visoko nek stoji, ko oblak i tron,
  Da ne dopre do njeg niskog tornja zvon..."
                              (Moj grob" - Goran)

Tako je eto Goran postao nepodoban a ja se pitam hocu li ubrzo dobiti
naputak pretpostavljenog mi gospodina da Goranove zbirke uklonim iz
knjiznice.

  "Pjesnice, ti si postavljen ispred ljudi
  Da svijetlis svima, da primjer dajes svakom,
  Da dobar covjek na tvoju rijec se budi
  Da svjetlo tvoje nad crnim sjaji mrakom."
                              ("Pjesniku" - Goran)

Uz brojne uzvanike na skolskoj "svecanost" (koje smo vidjeli u zrnovackoj
skoli na festi) posebno su predstavljeni, kao celnici vladajuce stranke,
gospoda Andelko Gabric i Marko Bitanga. Potonji pak gospodin Bitanga kao
junak s vojnih transportera od 6. svibnja 1991. (buran aplauz bivsih
pionira), koji je zarobio dva transportera puna neprijateljskih vojnika.
Svojom samodopadnoscu kao da je zasjenio i slavnu IV. brigadu ciji je
zapovjednik Samostalne satnije zrnovacke, gospodin Vinko Barbaric kao
jedini istinski junak nazocan bio na tome skupu.

Tu valjda i lezi glavni motiv zasto je novopostavljeni ravnatelj Dusko A.
predlozio (nalozio) Skolskom odboru 6. svibnja kao novi dan skole, jer
je, kazu, i sam u karizmatskom nadahnucu vidjen u rebatinkama i s bradom
na neprijateljskom transporteru 6. svibnja 1991.

Za cijelo vrijeme "svecanosti" sluzbenog preimenovanja skole pjesnik Ivan
Goran Kovacic nije ni spomenut. Trebalo je hrabrosti za to, a sluzbujuca
gospoda to ocito nisu imala. Cesto Ijudi uzivaju u rusenju onoga sto ih
nadvisuje.

  "Nitko da ne dode, do prijatelj drag,
  I kada se vrati, nek poravna trag".
                              ("Moj grob" - Goran)

Strgnuti skoli ime Ivana Gorana Kovacica, taj vjecni krik svih nasih
jama, prerezanih grkljana i spaljenih domova, ime antologijskoga
knjizevnika, humanista, antifasista, Hrvata kojega su zaklali cetnici
1943. i sve to proslavljati uz obilje jela i pica do sitnih sati "kad
svice dan" gladnoj, izranjenoj, okrvavljenoj, razrusenoj Hrvatskoj.

O sancta simplicitas -- o tempora, o mores!

_______________________________________________________________________________