From: vuorinen@cc.lut.fi (Mikko Vuorinen)
Subject: Re: Melodraamaa ja melankoliaa
Date: Mon, 25 Jan 1993 09:04:17 GMT
Distribution: sfnet
Organization: Lappeenranta University of Technology, Finland

tlilma@uta.fi (Ilkka M{yr{) writes:

>Krista Lagus writes (12 Jan 93 21:21:01 GMT):

>   Mielestani leffojen vaikuttavuus tulee suurimmaksi osaksi tunteiden
>   kautta, ja vasta toissijaisesti jonnekin ideoiden tai rationaalisuuden
>   tai maailmankatsomuksen tasolle. Oletko ollut syvasti rakastunut?
>   Pystyitko taysin selittamaan itsellesi, miksi juuri tuo henkilo
>   heratti rakkautesi? Mina olen rakastunut, enka pysty sita selittamaan.
>   Enka ole pystynyt selittamaan, miksi en rakastunut joihinkin toisiin
>   todella mukaviin ihmisiin.

>   Eika selitys edes ole kovin tarkea, tarkeampaa on tuntea.
>   Kuulemma masennuksesta karsivat ihmiset ovat keskimaaraista 
>   useammin
>   alykkaita ja filosofisesti suuntautuneita. Eli ehka he tajuavat mista
>   todella on kyse, ja se saa heidat masennuksen valtaan niin etta eivat
>   pysty tekemaan juuri mitaan.

>Olen Kristan kanssa yhta mielta siita etta elokuvan (ja muidenkin 
>ilmioiden) merkitys liittyy tunnevaikutukseen, ei siis ole esimerkiksi 
>tietoisen analyysin lopputulos. Tama ei kuitenkaan tarkoita, etta 
>_syita_ tahan tunnevaikutukseen ei kannattaisi pohtia. Tietysti 
>kannattaa tulla mahdollisimman tietoiseksi omaa elamaansa ja 
>maailmaansa ohjaavista voimista, kulttuurin meihin ohjelmoimista
>tyhmista ja turhista esteista, kaavoista - yhta hyvin kuin katketyista 
>mahdollisuuksista, ennalta-arvaamattomista voimavaroista. Kyse 
>on vain siita (mielestani terveesta ja varovaisesta noyryydesta) 
>etta ns. looginen tai rationaalinen analyysi ei koskaan selita kaikkea. 
>Kysymys on ennenkin siita, etta kokemuksessa (jossa rationaalinen 
>ja emotionaalinen, koodit ja tulkinta sekoittuvat) aikaisemmin 
>mykkana piillyt merkityselamys artikuloidaan ja jotenkin perustellaan.

>Hahmo, tunne ja aistimus tulevat siis ennen selityksia.

>Tama toinen Kristan sitaatti on hankalampi pala. 
>Karsinko masennuksesta siksi etta luen filosofisia teksteja, vai 
>turvaudunko ao. diskursseihin _koska_ etsin niista tautiini parannusta? 
>Epailen etta tassa syyt takaisinkytkennan kautta vahvistavat toisiaan 
>(laake tuottaa sivuvaikutuksia johon puolestaan auttaa vain toinen 
>laake jne.) Alykkyytta ja muuta moista maailmantuskaa demystifioisin 
>(jos-sain maarin) vaittamalla kokemuksella olevan tassa painavan 
>merkityksensa. Esimerkiksi on todettu etta nama alykkyystestien ja 
>muiden arviointitekniikoiden mittaamat kyvyt ovat taitoja, jotka ovat 
>yhtalailla riippuvaisia harjoituksesta kuin muutkin taidot. Jos sitten 
>oletetaan a) etta ihminen on sosiaalinen elain ja b) paksun, vanhan 
>vieraskielisen kasiteanalyyttisen teoksen ymmartaminen vaatii aikaa 
>ja vaivaa, voidaan heittaa hypoteesi c): luettuasi Aristoteleesta Anti-
>Oidipukseen, Herakleitoksesta Heideggeriin olet kuin oletkin hieman 
>elamasta syrjassa Heideggerin kasitys traditiosta ja ontologisesta 
>syyllisyydesta alkaa tuntua ihan kuin omalta: elamaa ei nykyisyydessa 
>ja omassa arjessa nay missaan.

>Pessimismin filosofiat siis erittain harvoin saavat "patevaa kritiikkia" 
>siksi etta naiden ajattelujarjestelmien sisaltoon perehtyminen tuottaa niiden 
>vahittaisen toteutumisen omassa elamassa... :-(

>Soikkeli kirjoittaa Kuolleista Runoilijoista:
>   Juuri tahan leffaan sopii se Castanedan toteamus, etta on
>   kavahdettava niita jotka itkevat jotain tajutessaan silla he eivat
>   ole tajunneet mitaan. Eihan katharttinen kokemus tarkoita sita,
>   etta mikaan olisi muuttunut paremmaksi, vaan ehkapa painvastoin,
>   sen jalkeen etsii vastaavaa katharsista yhta helpolla ja uskoo
>   niihin ajatuksiin, joilla vapautta melodraama valuu ihmiseen.
>En ole varma ymmarranko tata tulkintaa katarsiksesta: onko Casta-
>nedan ajatus jotain stoalais-buddhalaista viritysta (oivallus on 
>korkeasti kortikaalis-spiritualistinen tila, jossa itku ja nauru ovat 
>tosimiehelle sopimattomia, naismaisia erehdyksia)?

>Ja kylla tassa jokin muukin nykii (ainahan naita kirjoitusvirheita
>tulee - mutta mita tarkoittaa "ajatuksiin, joilla vapautta melo-
>draama valuu ihmiseen"; vapauttaa melodraama valumaan?
>vapautta, melodraamaa ... ???) Melos (laululyriikka) drama (toiminta, 
>naytelma) , eli melodraama = laulunaytelma. Yleensa voimakkaita
>tunnetehoja spektaakkelikeinoin (luurankoja, velhoja, demoneja...)
>tavoitteleva naytelma...

>Melodraaman kyynelia ei yleensa pideta ihan samana aineena kuin 
>"oikean tragedian" herattamia. Joku ET esimerkiksi voi tuntua halpa-
>hintaiselta yleison itkettamiselta. Tulee teatterista ulos hieman seka-
>vin tuntein etta mitas, onkos minua huijattu? Olivatko ne ne viulut jne?
>Jos ajatellaan Viimeisen Mohikaanin loppukohtausta (joka on ehka
>meilla paremmin muistissa): uhrautumista ja kostoa, hyvin vanhoja
>aiheita, joiden vaikutus perustui yhta hyvin rikkeettomaan toteutukseen
>kuin siihen, etta nama aiheet itsessaan ovat voimakkaasti latautuneita.
>Kornia eli ei; ihmisten valisten siteiden kuvaaminen niin tarkeiksi 
>etta rakkauden takia ollaan valmiita kuolemaan on ainakin itselleni
>sielunhoitoa. Kun itsensiteetti laskee tullaan sitten paatokseen ja epa-
>uskottavuuteen. Oman sekoittuneen ja epavarman aikamme kuvauk-
>sissa tunteet harvoin hipovat huippuja.

>Eli jos Soikkeli edella vastusti ns. deus ex machinaa (onnellista pe-
>lastusta viime hetkella, itkunsekaista kohtaamista kaiken toivon tuol-
>lapuolen jne) niin en (kuten ei Aristoteleskaan) osaa sita katarsiksesta
>pois sulkea. A:n mukaan Euripides (joka harrasti tata) oli "traagisin
>runoilijoista". Vanha loogikko siis paasti parhaat itkut Euripideen
>esityksissa, vaikka hanella muuten oli niiden rakenteeseen kaiken-
>laista huomauttamista. Upeaa on tietysti jos kohtaa rakenteellisesti
>vahvan, ideologisesti kestavan ja oivaltavan teoksen joka samalla
>myos vapauttaa meidat kokemaan niita arjen kontrollissa patoutuvia
>tuntemisen tarpeita, surun syovereita ja onnen huippuja, joita emme
>muuten ehka tavoita. Mutta kylla tavallisen saippuaoopperankin
>valuttamat kyyneleet sisaltavat ne samat stressihormoonit.
>--
>f. mayra
>__

Zzzzzzzzzzzzzzzz.....t{h, joko se loppui.


-- 
=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=
+	vuorinen@lut.fi	      +  "Never eat raw fish while taking a shower."  +
+  "My hard drive is dead."   +   - Lord Dilbon			 	      +
=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=-=
Newsgroups: sfnet.harrastus.kulttuuri.sarjakuvat