GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהוד דודסון: באחרי הצוהריים אין לי די כסף להפעיל אותם, אין לי איך להפעיל.
אהוד דודסון: אני צריך לשלם עוד כסף בשביל להפעיל אותם אחרי הצוהריים.
אהוד דודסון: יש סכום שמוקצה ואני לא יכול להוסיף.
חיים כץ: אם אתה רוצה להפעיל אתה משלם את זה בשעות נוספות רגילות?
אהוד דודסון: לא, הרבה יותר.
אהוד דודסון: יש הסכמים.
אהוד דודסון: הרבה יותר משעות נוספות רגילות, הרבה יותר יקר.
חיים כץ: מה זה "הרבה יותר יקר"?
אהוד דודסון: שכר של אחות יכול להיות פי שניים.
אהוד דודסון: רופא – זה תלוי.
אהוד דודסון: בכל מקרה צריך להבין, השירות של אחרי הצוהריים מתחרה ברפואה הפרטית בחוץ.
חיים כץ: איך אתה בוחר לך את הרופא לאותו ניתוח, לקיצור תורים?
חיים כץ: כשאנחנו מדברים על קיצור תורים – זה יופי של משפט, אבל כשאני רוצה לשפר אתה אומר לי: רק רגע, אם שעת עבודה בבית חולים הטיפול עולה לי 100 שקל, קיצורים תורים עולה לי 250 שקל.
אהוד דודסון: לפעמים יותר.
חיים כץ: פי 1.5.
חיים כץ: כשאנחנו מתכננים שעה רגילה של שעות נוספות, אצלך זה הרבה מעבר לשעה של עבודת שבת.
אהוד דודסון: ברור.
אהוד דודסון: למה?
אהוד דודסון: כי אני מתחרה עם השעה שלו בבית חולים פרטי.
אהוד דודסון: השעה הזאת שהרופא עובד אחרי הצוהריים, אני מתחרה על השעה שלו מול השכר שהוא יקבל בחוץ, כי זה מחוץ לשעות העבודה הרגילות.
אהוד דודסון: אם הוא נמצא בחוץ, עושה ניתוח קטרקט, הוא מקבל 1,000 שקל.
חיים כץ: למה בהסכם העבודה שלך כמנכ"ל אתה לא תוחם אותו למינימום שעות עבודה בתוך השעות הנוספות?
חיים כץ: כמה זה שעות עבודה של רופא?
חיים כץ: עזוב אותי מאחות.
חיים כץ: זה 170 שעות?
אהוד דודסון: ההסכם מסובך.
אהוד דודסון: בין 40–45 שעות בשבוע.
חיים כץ: זה 180 שעות בחודש.
חיים כץ: את זה הוא חייב.
אהוד דודסון: אחרי הצוהריים הוא לא חייב.
אהוד דודסון: הוא לא חייב.
חיים כץ: אתה מנהל משא ומתן, אתה בא לארגון העובדים שלך, לפרוספר בן חמו, ואומר לו: תקשיב.
אהוד דודסון: פרוספר בן חמו זה לא הרופאים כמובן, זה כל האחרים.
אהוד דודסון: אתה מכוון להר"י.
חיים כץ: אתה בא להר"י ואומר להם: תשמעו, אתם מייצגים את כל הרופאים במדינת ישראל.
חיים כץ: אתם לא יכולים לפגוע ב-95% מן הרופאים בגלל 5% או 10% מן הרופאים שמוכרים שירותים בבתי חולים פרטיים.
חיים כץ: אתה מחייב אותם לעבוד בשעות נוספות ולקצר תורים.
חיים כץ: אתה מדבר איתי על קיצור תורים כאשר אתה לא יודע להביא לי תוצאה.
חיים כץ: אתה לא יודע לכמת כמה כסף אתה צריך בשביל לקצר תור.
אהוד דודסון: בטח שאני יודע.
חיים כץ: לפי איזה שכר של רופא?
חיים כץ: אני יודע לכמת את שכר האחות.
אהוד דודסון: קיצור תור לא בטוח שצריך לעשות אותו דווקא אחרי הצוהריים כשזה כל כך יקר.
אהוד דודסון: למה לא אוסיף תקנים ואקצר אותו בבוקר?
חיים כץ: כי בבוקר חדר הניתוח תפוס.
אהוד דודסון: לא בכל מקום.
אהוד דודסון: בהרבה מקומות יש חדרי ניתוח פנויים כי אין מספיק כוח אדם.
חיים כץ: אז למה אתה לא קולט?
אהוד דודסון: עוד פעם: כסף.
אהוד דודסון: אין כסף.
אהוד דודסון: אין די כסף לכל המשימות.
אהוד דודסון: הסברתי שאני חי כך, בקושי מפעיל.
חיים כץ: הבנת מה אמרת?
חיים כץ: כך אני הבנתי – אתה אומר לי: תשמע, להפעיל שעת חדר ניתוח משעה 4 עולה לי X2.5.
חיים כץ: להפעיל אותו בשעה 2 עולה לי X, ויש לי חדרים פנויים.
אהוד דודסון: יש לי אחרי הצוהריים חדרים פנויים שעולה המון כסף להפעיל אותם.
חיים כץ: אז אני לא עובד אחרי הצוהריים, עובד רק בצוהריים.
אהוד דודסון: עובד מעט.
חיים כץ: ומנצל את כל החדרים הפנויים לקיצור תורים בעלויות נורמליות.
אהוד דודסון: זה מה שאנחנו עושים, דואגים לניצולת חדרי ניתוח שתתקרב ל-100%.
חיים כץ: אבל אין לך מספיק אנשים.
חיים כץ: יש לך מספיק אנשים לעבוד במקביל בכמה חדרים?
אהוד דודסון: אני אומר עוד פעם: ברור שאין מספיק.
אהוד דודסון: אם היה לי עוד כוח אדם בבוקר אפשר היה להעלות עוד יותר את הניצולת.
אהוד דודסון: זה הדבר הכי נכון לעשותו.
חיים כץ: הכי זול.
אהוד דודסון: אבל שוב, גם לקלוט עובדים, לקלוט עוד רופאים עולה כסף.
אהוד דודסון: צריך למצוא את המקור לזה.
חיים כץ: אתה יודע לקלוט עובדים שלא במסגרת הסכם קיבוצי?
אהוד דודסון: כמעט ולא, בכללית זה בשוליים שבשוליים.
אהוד דודסון: אני מזכיר, מותר לך תשעה חודשים, אחרי כן זה נהיה קבוע.
אהוד דודסון: יש כללים.
חיים כץ: אבל אתה יודע להחליף.
אהוד דודסון: אני יודע, אבל אני מזכיר שבמקצועות שלנו עד שאנשים לומדים, צריך מיומנות.
אהוד דודסון: זה מורכב מאוד ולכן יש מעט מאוד.
חיים כץ: יש רופאים כאלה שבאים לתשעה חודשים ולא רוצים להיות עובדים של הכללית, כי אתה יודע לשלם לו בתשעה חודשים.
חיים כץ: הוא לא נכנס לטבלת השכר שלך.
חיים כץ: הוא אומר: אל תעשה לי טובה.
חיים כץ: אני מכיר רופא הייטקיסט שבא כעובד קבלן שמקבל 200 שקל לשעה.
חיים כץ: אתה אומר: זה לא עובד קבלן מן השורה, הרופא הוא לא עובד קבלן מן השורה.
חיים כץ: אם אתה יודע לתפעל אותו - - -
אהוד דודסון: זה לא קיים אצלנו.
אהוד דודסון: הרופאים הם בהסכמי עבודה.
אהוד דודסון: אין דבר כזה, אין רופאים שאינם בהסכמי עבודה אצלנו.
אהוד דודסון: בקרן מחקרים ממשלתית יש, בכללית אין.
אופיר כץ: מה עם אאוטסורסינג?
חיים כץ: זה אותו דבר שאמרתי עכשיו.
חיים כץ: מה שאמרתי עכשיו זה אאוטסורסינג.
חיים כץ: זה אאוטסורסינג שאתה מייצר במקום ללכת החוצה.
אהוד דודסון: זה קיים בקהילה.
אופיר כץ: זה יימשך תשעה חודשים ואתה קורא לזה אאוטסורסינג, כך אתה אומר.
אהוד דודסון: אבל לא רופאים.
אופיר כץ: יש מי שאתם משתמשים בהם בהסדרי בחירה?
אהוד דודסון: פה דובר על בתי חולים.
אהוד דודסון: בקהילה כרבע מן המטופלים של כללית מטופלים אצל מה שנקרא רופא עצמאי, זה ספק פרטי, זה אאוטסורסינג.
אהוד דודסון: זה קיים.
אהוד דודסון: אני מרוצה שלמטופל שלי יש אפשרות בחירה.
אופיר כץ: זה 25% בכל הארץ?
אהוד דודסון: זה משתנה באזורים השונים, אבל בממוצע.
אופיר כץ: איך המספרים משתנים באזורים השונים, למשל מרכז ופריפריה?
אהוד דודסון: בואו נגיד שבאזור חיפה יש שיעור גבוה יותר, מתקרב ל-40%.
אהוד דודסון: במרכז הארץ פחות.
אופיר כץ: הדרום וגליל-עמקים, כמה זה באחוזים?
אהוד דודסון: אני לא בטוח שאני יכול להגיד לך את זה.
חיים כץ: מן השאלה אתה מבין איפה הוא גר.
אהוד דודסון: אני יודע איפה הוא גר, מכיר היטב.
אהוד דודסון: גם לנו מותר לעשות שיעורי בית, ואנחנו נשמח להיות בקשר גם הלאה.
אהוד דודסון: אני יודע את הרצון שלך לתמוך בבית חולים העמק, ואנחנו מברכים על זה.
חיים כץ: אל תגיד את מה שאמרת עכשיו כי בזה אתה יכול לסבך אותו כי הוא ייחשב נגוע.
אופיר כץ: אגיד לך באיזה הקשר הוא אמר את זה.
חיים כץ: למה אני אומר את זה?
חיים כץ: כי אני הייתי פה.
אופיר כץ: גם אתה צודק וגם הוא צודק, אבל אגיד לך למה.
אופיר כץ: הייתי בבתי חולים בכל הפריפריה.
אופיר כץ: הוא אומר את זה מכיוון ששלשום הייתי בבית חולים ששייך לכללית, בית חולים העמק בעפולה.
אופיר כץ: הייתי בנהריה ובהעמק בעפולה, במקרה.
אופיר כץ: הסיור נקבע הרבה לפני שהדיון הזה נקבע.
חיים כץ: במקרה זה נקבע שם ולא בזיו בצפת.
אופיר כץ: בזיו גם הייתי, בפורייה, בברזילי, בכולם הייתי.
אהוד דודסון: נדבר קצת על הצרכים של כללית, כפי שביקשת.
אהוד דודסון: קודם כול, יש את האתגרים של הקורונה.
אהוד דודסון: הזכרתי כבר קודם: אנחנו צריכים לקבל שיפוי.
אופיר כץ: אשמח לקבל, אם אין לך את זה עכשיו, את הנתון של האחוזים.
אהוד דודסון: מאה אחוז.
אהוד דודסון: יש עכשיו את הסיפור הגדול מאוד של המעבדות.
אהוד דודסון: מאז שהשר נתן הכרזה לפני חודש: "לכו להיבדק" אנחנו בודקים היום המון אנשים א-סימפטומטיים.
אהוד דודסון: הביקוש גדל מאוד ואנחנו מגדילים מאוד את היכולות של המעבדות.
חיים כץ: אבל זה לא מה שאני קורא בעיתונים.
חיים כץ: בימים האחרונים ירדתם עוד פעם ל-7,000 בדיקות ביום.
אהוד דודסון: בסוף שבוע.
אהוד דודסון: אתמול עשינו, רק כללית, 6,500 בדיקות.
חיים כץ: ומה אחוז החולים?
חיים כץ: 1%? 2%?
אהוד דודסון: פחות.
אהוד דודסון: סביב 1%.
אהוד דודסון: בין 0.7%–1.2%, תלוי ביום.
חיים כץ: סביב 1% – כלומר אין גל שני.
אהוד דודסון: תלוי איך אתה מסתכל.
אהוד דודסון: מה שמעניין הוא שהמספרים של המאומתים – אנחנו לא קוראים להם חולים אפילו, זה אנשים שמצאו אצלם את הווירוס במטוש, האם הוא חולה או לא אפשר להתווכח.
אהוד דודסון: אם הוא חולה צריכים להיות לו סימפטומים, אבל אנחנו בודקים המון אסימפטומטיים.
אהוד דודסון: ברור שככל שעושים יותר בדיקות יהיו יותר חבר'ה מאומתים, אבל אתה רואה שהתחלואה הקשה - - -
חיים כץ: אתה רואה את הגילאים.
אהוד דודסון: נכון, הגילאים הרבה יותר צעירים ולכן יש פחות תחלואה ומספר המונשמים נמוך.
אהוד דודסון: הרי זה הדאגה הגדולה של מערכת הבריאות, כמה מונשמים יש, זה הסיפור הגדול.
אהוד דודסון: מספר המונשמים לא עלה.
אהוד דודסון: לכן לדבר על גל שני זה קצת מוגזם.
אהוד דודסון: אני חושב שאנחנו בשלהי הגל הראשון.
חיים כץ: בחורף, גם אם לא יהיה גל שני, הבהלה מהשפעת והערבוב בין השפעת לקורונה בתת-מודע של האדם, עזוב חולה – אני קצת משתעל, אולי יש לי קורונה – יטריפו את העסק.
אהוד דודסון: ועוד דבר יקרה, שאני חושב שחשוב שתדונו על זה עם משרד הבריאות, והוא חיסוני השפעת.
אהוד דודסון: אנחנו יצאנו מנקודת הנחה שהיעד שלנו הוא להכפיל את מספר המתחסנים בחורף הקרוב לעומת החורף הקודם.
אהוד דודסון: בישראל בדרך כלל יש סטטוס קוו של מספר המתחסנים בכל חורף לשפעת.
חיים כץ: מה המספר?
אהוד דודסון: אגיד לך כמה אצלי, אני מניח שזה חצי מן המדינה בערך.
אהוד דודסון: אצלנו זה 1.25 מיליון חיסונים בכל חורף.
אהוד דודסון: כרגע אנחנו עושים מאמץ להגיע בחורף הקרוב להכפלת המספר, לעבור את ה-2 מיליון חיסונים.
חיים כץ: זה צריך להיות כהוראה כי הערבוב של השפעת והקורונה יכול לגרום פה לפניקה, שיהיו לזה השלכות רוחב בלתי פרופורציונליות.
חיים כץ: אדם צריך להתחסן לשפעת.
אהוד דודסון: אין לנו ספק.
אופיר כץ: בארץ ותיקים מתחסנים יותר?
אהוד דודסון: בוודאי.
אהוד דודסון: עוד פעם, זה גורמי הסיכון.
אהוד דודסון: המבוגרים חשופים לגורמי סיכון, אבל יש גורמי סיכון גם לאנשים צעירים.
אהוד דודסון: בחור בן 45 שעבר התקף לב חייב חיסון, ברור.
אהוד דודסון: אז אנחנו עושים כל מאמץ להשיג ולהגיע.
אהוד דודסון: זה היעד שנתתי לאנשי הלוגיסטיקה שלי, אבל במדינה כולה לא יודעים להגיע למספרים האלה.
אהוד דודסון: אני ממליץ מאוד שתאתגרו את משרד הבריאות בנושא הזה, כי זה חשוב לעם ישראל כולו.
חיים כץ: עברנו ל-mode עבודה.
אהוד דודסון: הנה האתגרים.
חיים כץ: שיפוי בגין הוצאות כלליות בכללית.
אהוד דודסון: עברתי על זה.
חיים כץ: כסף – כמה זה עולה?
חיים כץ: אני לא יודע לעבוד בסיסמאות.
חיים כץ: כשאני רוצה לעבוד, וכשאני עושה דיון מול האוצר, אני לא יודע להשתמש במשפט הזה.
חיים כץ: המשפט הזה חסר.
אהוד דודסון: אמרתי: ההוצאות של כללית נכון לעכשיו, וזה עוד יגדל, הן בסדר גודל של מיליארד שקל על קורונה – קהילה, בתי חולים ומעבדות.
אהוד דודסון: הוצאות בעין, איבוד הכנסות.
חיים כץ: תרד יותר לפרטים.
חיים כץ: מאחר וזה דיון מקדמי תרד יותר לפרטים.
אהוד דודסון: היום או מחר יהיה נייר מסודר.
חיים כץ: תפוצץ אותנו בנתונים כי חוסר אינפורמציה הוא אחד המובילים לטרגדיה.
חיים כץ: כמה שיהיו לנו יותר נתונים אנחנו ננצח במשחק, כי ידע הוא כוח.
חיים כץ: אם אני מייצג אותך – ואנחנו פה בוועדה מייצגים אותך כי אתה נותן שירות לאזרחים – אז אנחנו צריכים כלים.
חיים כץ: המשפטים האלה הם לא כלים.
חיים כץ: נציג משרד האוצר אמר לי הבוקר: שיפוי בגין זה.
חיים כץ: אמרתי לו: תשמע, לא באת מוכן, אתה יכול ללכת.
אהוד דודסון: מאה אחוז, מצוין.
אהוד דודסון: האתגרים השוטפים שלנו שהם לא קורונה: קודם כול תוספת מקורות לסל הבריאות.
אהוד דודסון: התחלתי לדבר על הסכמי הייצוב, שאין עדכון דמוגרפי מלא.
אהוד דודסון: גם גידול אוכלוסייה, גם הזדקנות האוכלוסייה, שניהם חסרים.
אהוד דודסון: אגב מדד יוקר הבריאות צנח בצורה נוראית, כי מדד יוקר הבריאות לא מבטא את יוקר הבריאות בכלל.
אהוד דודסון: אתה יודע שיש שם מרכיב גדול מאוד של עלות השכר הכללי בישראל.
חיים כץ: איך הוא בנוי?
חיים כץ: הייתה לנו שיחה קודם ואמרת לי שהשכר הוא בערך 38% מכלל ההוצאות.
אהוד דודסון: מדד יוקר הבריאות למשל כולל את השכר בכלל, גם באיגודים מקצועיים ובדברים אחרים במשק.
אהוד דודסון: כאשר מעלים את שכר המורים מדד יוקר הבריאות עולה.
אהוד דודסון: מה הקשר?
אהוד דודסון: אלוהים יודע.
אהוד דודסון: זאת הנוסחה.
חיים כץ: מתי הוא יורד?
אהוד דודסון: למשל עכשיו כשיש אבטלה.
חיים כץ: מה מדד יוקר הבריאות בשנה האחרונה?
אהוד דודסון: אני לא יודע להגיד בעל פה.
חיים כץ: אז לפני שנתיים.
אהוד דודסון: המדדים עלו בסדר גודל של 1.6% בשנה, והשנה זה 0.9%.
חיים כץ: היינו יכולים שיהיה לנו רפרנס אם היית אומר לי: ב-12 החודשים האחרונים.
חיים כץ: כי ב-12 החודשים האחרונים, מהיום 12 חודשים אחורה, מדד המחירים לצרכן ירד ב-1.6%.
אהוד דודסון: כל הדברים האלה משפיעים על מדד יוקר הבריאות, כי הם מורידים אותו ולכן משפים אותי פחות.
חיים כץ: מדד המחירים לצרכן הוא בנצ'מרק במדינת ישראל, אנחנו מתייחסים אליו.
חיים כץ: היית אומר לי עכשיו את מדד יוקר הבריאות ביחס למדד המחירים לצרכן, אז היה לי כלי שהייתי יודע להשתמש בו, אבל זה שאתה אומר לי: עלה, ירד, אני לא יודע כמה – זה מתאים לאוצר.
אהוד דודסון: נביא את הנתון.
אהוד דודסון: הזכרתי את הסכמי הייצוב, שהגיע הזמן להפסיק את המודל הזה, שאנחנו כל שנה באים ומתחננים, עושים קולות עניים.
אהוד דודסון: מה שמגיע לאזרחים בבסיס סל הבריאות – שייתנו כמו שצריך, ולא לעשות את ההסכמים האלה.
אהוד דודסון: בתוך כל הסמטוכה הזאת שאין הסכמי ייצוב ואין לנו הסכמים עם בתי חולים ממשלתיים ואין חוק הסדרים ואין ואין ואין, אני מקווה שיהיה, ניסו לתוך כל זה להכניס עוד דבר, שהוא תיקון נוסחת הקפיטציה, הנוסחה שלפיה מחלקים את הכסף פר אזרח.
אהוד דודסון: אנחנו אומרים: חבר'ה, תעזבו את זה עכשיו, אי אפשר את הכול ביחד.
חיים כץ: אתה יודע לשים אותה על המסך, את כל הגורמים המשפיעים?
אהוד דודסון: את הנוסחה?
אהוד דודסון: בטח, יודעים.
אהוד דודסון: אנחנו נוציא מסמך מסודר אליכם על כל הדברים האלה.
חיים כץ: אותי זה מעניין.
אופיר כץ: שר הבריאות רוצה לתקן את זה עכשיו.
אהוד דודסון: אנחנו ביקשנו לא עכשיו, לא בחוק ההסדרים.
אהוד דודסון: אתה יודע למה?
אהוד דודסון: כי משרד האוצר יבליע את זה בפנים.
אופיר כץ: מה זאת אומרת?
אהוד דודסון: אנחנו רגילים שנוסחת הקפיטציה הזאת הולכת תמיד עם תוספת משאבים.
אהוד דודסון: כך היה בשנים הקודמות.
אהוד דודסון: הדאגה שלנו היא שאם זה ייכנס עכשיו בתוך חוק ההסדרים והתיקון הזה והזה, הם יכניסו את זה בלי לתת תוספת משאבים לבריאות.
אהוד דודסון: זה הדאגה שלנו.
חיים כץ: אופיר, אתמול היה פה דיון על רפורמת הקורנפלקס.
חיים כץ: החוק נחקק בספטמבר 2016 והתחייבו לעשות תקנות לביצוע החוק, 70 תקנות בסך הכול.
חיים כץ: היום אנחנו כבר בדרך לספטמבר 2020.
חיים כץ: אני יכול להאריך בכל פעם את הרפורמה בחצי שנה, בחוק נקבע שלא פחות מזה.
חיים כץ: אתמול הם באו לכאן.
חיים כץ: אני יושב-ראש ועדה חדש אומר להם: כמה תקנות הגשתם עד היום?
חיים כץ: באותו רגע נגמר הדיון.
חיים כץ: הודעתי להם: חמש תקנות יוגשו עד 15 ביולי, חמש תקנות יוגשו עד 15 באוגוסט.
חיים כץ: לא את כל התקנות ביחד.
חיים כץ: תבררו את הכי קלה.
חיים כץ: תזכור את מה שאני אומר לך עכשיו: חצי שנה מהיום, ב-15 בדצמבר, את כל הרפורמה הזאת אני קובר.
חיים כץ: איש משרד הבריאות התחנן לדבר אבל לא נתתי לו: לא, אתה לא יודע לעשות אז אתה לא יודע לדבר.
חיים כץ: יש שני סוגי אנשים: יש מסבירים ויש מצליחים.
חיים כץ: כשאתה מסביר – נכשלת.
חיים כץ: אני לא רוצה לשמוע אותך.
חיים כץ: הדיון אתמול ארך שלוש דקות.
חיים כץ: ואז הם רצו לשר ובכו.
חיים כץ: מה אמר השר?
חיים כץ: אנחנו פה, אנחנו הרגולטורים – הממשלה היא הגוף המבצע – אנחנו צריכים לדאוג שהם יבצעו, כי הם לא כל כך מבצעים.
אופיר כץ: מה שיולי אדלשטיין רוצה לעשות הוא ממקום טוב.
אופיר כץ: עכשיו פרופ' דודסון אומר שהתזמון של זה יכול להיות בעייתי.
חיים כץ: הוא בא ממקום טוב.
חיים כץ: יחד עם זה, הם לא מבינים עברית.
חיים כץ: יש יעדים, יש הגדרות, יש מטרות.
חיים כץ: בסוף הרבעון: לא מה רציתי אלא מה ביצעתי, אני נמדד במה שאני מבצע.
חיים כץ: לא מעניין אותי בכלל מה רציתי, זה מחוץ ללקסיקון שלי מה שאני רוצה.
חיים כץ: בסדר, גם אתה רוצה, גם הוא רוצה, גם היא רוצה, כולם רוצים.
חיים כץ: בשורה התחתונה, מה עשיתי: חוקקתי כך וכך, העברתי תקנות כך וכך, דיונים כך וכך, דיבורים כך וכך.
חיים כץ: אליך אני בא מטוב.
אהוד דודסון: על הנושא הבא כבר דיברנו, מה שאני קורא לו אפליית בתי חולים.
חיים כץ: הבנו את מה שהצגת.
חיים כץ: הבנת את הדרישות.
חיים כץ: אופיר כץ רוצה להגיד כמה מילים, אנחנו נאפשר לו.
אופיר כץ: אני מבקש שתפרט את הצרכים ותשלח לנו.
אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, תודה על מה שעשית בשביל הרפואה, במיוחד בפריפריה, בשנים הקודמות.
אופיר כץ: נתת כדוגמה אחת מיני רבות את ה-MRI.
אופיר כץ: אני יודע שזה נושא שחשוב לך, שבוער בך ובכל מושב אתה מעלה את זה בצורה זו או אחרת.
חיים כץ: בזיו ובפורייה היה MRI במשאית, שנסע: שבועיים פה, שבועיים פה, שבועיים פה.
חיים כץ: היום יש גם בזיו וגם בפורייה, ובזיו יש את המאיץ קווי.
חיים כץ: זה עבודה שלנו פה בוועדה.
אופיר כץ: תיכף נדבר על MRI במקומות אחרים.
חיים כץ: שם זה תחת הקופה?
חיים כץ: כי היה שם מומחה, איזה פרופסור שעזב בצעקות גדולות.
חיים כץ: אני באתי לעזור ואז ראיתי שהוא מתכוון יותר לפיצויים, אז ירדתי מן העניין.
אופיר כץ: עכשיו זה זרקא, מדליק משואה, מנהל בית החולים.
אופיר כץ: קודם כול, באמת תודה לך ותודה על הדיון הזה.
אופיר כץ: ותודה לאהוד דודסון שהגיע והציג בפנינו.
אופיר כץ: כפי שאמרתי, זה באמת נושא שבוער בי ולצערי בדיונים הקודמים, שהיו לא פחות חשובים, לא הצלחתי להגיע.
אופיר כץ: אני חבר בכמה ועדות ואחד התפקידים המרכזיים שלי הוא מרכז הקואליציה בוועדת הכספים.
אופיר כץ: זו הוועדה הנוספת שביקשתי להיות חבר בה וחיים כץ אמר לי מן ההתחלה שיהיה לי קשה מאוד להגיע לכאן.
חיים כץ: בלתי אפשרי, כי הוועדות עובדות באותו יום ובאותה שעה.
חיים כץ: הוא מרכז הקואליציה בוועדת הכספים.
חיים כץ: הוא לא יכול להיות בשום ועדה אחרת, כי ראית מה קורה.
חיים כץ: ישבה פה חוה אתי עטיה ובגלל שהיא חברה בוועדה אחרת לקחו אותה לשם להצביע.
חיים כץ: אמרתי לה: את רוצה להתמקצע?
חיים כץ: תהיי בוועדה אחת.
אופיר כץ: אבל אי אפשר.
אופיר כץ: זה לא מה שאנחנו רוצים.
חיים כץ: אתה גם יוצא לא טוב כי אחר כך בדוחות נכתב שהוא נעדר מן הוועדה הזאת והוא נעדר מפה והוא נעדר משם.
חיים כץ: אז אני אהיה בוועדה אחת.
חיים כץ: בגלל זה כחול-לבן לא יכולים לעבוד, כי אין להם חברי כנסת.
אופיר כץ: אין להם.
אופיר כץ: אישרתם אתמול חוק.
חיים כץ: הם הולכים להיות ראשי ועדות, הם לא יכולים חברים בוועדות אחרות.
אופיר כץ: הם עדיין מעטים.
חיים כץ: עזוב, הם לא יכולים.
אופיר כץ: אני מעפולה.
אופיר כץ: נושא הבריאות הוא נושא דגל שלי, עוד לפני שנבחרתי רצתי איתו.
אופיר כץ: במהלך השנה וחצי האחרונות אני נפגש עם רופאים, מסייר בבתי החולים, גם של כללית, והייתי בכל בתי החולים בפריפריה.
אופיר כץ: אני לומד את הנושא ונפגש עם אנשי מקצוע.
אופיר כץ: הזכרנו את הכובע הנוסף שלי כמרכז הקואליציה בוועדת הכספים.
אופיר כץ: אתמול גם הייתה לי ישיבה עם האוצר ואני מנסה דרך זה, בשיתוף עם שר הבריאות, לעזור לבתי החולים, ולא משנה תחת איזה כובע הם: כללית, ממשלתי או ציבורי.
אופיר כץ: אני מנסה לעזור לבתי החולים בפריפריה וכבר התחלתי במשא ומתן.
אופיר כץ: אז גם הנושאים שאהוד דודסון יעלה ביחד עם יושב-ראש הוועדה, נראה איך אפשר בתקציב ובחוק ההסדרים, אשתדל לעזור לצמצם את הפערים שלכם.
אופיר כץ: עכשיו אני מדבר על הפערים בין הפריפריה למרכז.
אופיר כץ: קודם כול יש לי שאלה לגבי הלקוחות שלכם, שאמרת ש-70% בצפון, 63% בדרום ו-50% בממוצע, זאת אומרת שהמאסה שלכם מבחינת אחוזים היא בצפון ובדרום.
אופיר כץ: אבל לא הצלחתי להבין האם ההשקעה שלכם באה לידי ביטוי לפי האחוזים שלכם, לפי מספר הלקוחות שלכם.
אופיר כץ: האם באחוזים מהתקציב שלכם לבינוי, פיתוח, רפואה או כל דבר אחר אתם משקיעים בהתאמה ללקוחות?
אופיר כץ: האם יש נתון כזה?
אהוד דודסון: יש.
אופיר כץ: אשמח לקבל אותו, את ההוצאות באחוזים.
אופיר כץ: לגבי המתנה – גם מפגישות שערכתי וגם מדוחות על התורים, קודם כול מבחינת המדינה, חיים כץ, אתה יודע שאנחנו עוברים כל הזמן על החוק.
אופיר כץ: על פי חוק הבריאות אזרח זכאי לטיפול סביר תוך זמן סביר ובמרחק סביר.
אופיר כץ: אצלנו איפה שאנחנו גרים זה לא תמיד כל כך קיים.
אופיר כץ: אם אתה עובר חלילה צנתור מוח אתה מגיע לבית חולים העמק או זיו או פורייה, אין לך מי שיטפל בך ואז שולחים אותך לרמב"ם.
אופיר כץ: כל עיכוב כזה בזמן הוא משמעותי לחולה.
אופיר כץ: זה לא בדיוק זמן סביר ולא בדיוק מרחק סביר, זה בגדול מה שעושה המדינה.
אופיר כץ: גם בזה אנחנו מנסים וצריכים לטפל.
אופיר כץ: גם דוח טאוב האחרון, שהוא עורך בכל שנה, התייחס להמתנה, שבפריפריה מחכים יותר, והלקוחות של כללית מחכים יותר מאחרים.
אופיר כץ: זאת שאלה טובה.
אהוד דודסון: סליחה, זה לא לגמרי מדויק.
אהוד דודסון: דווקא במחוז צפון שלי התורים בקהילה קצרים יותר.
חיים כץ: כללית לא נותנת אותם שירותים כמו קופות אחרות.
חיים כץ: לקופות אחרות אין כמעט שירותים.
חיים כץ: כללית נותנת 70% בפריפריה .
חיים כץ: 30% פרוש – אני לא יודע את האחוזים, אבל לקופות אחרות כמעט אין שירותים.
אופיר כץ: אז מה זה אומר?
חיים כץ: זה לא עניין של זמן תגובה.
חיים כץ: אנחנו משחקים במשהו כלכלי.
חיים כץ: הוא לא יחזיק רופא עור במכבי כשיש לו ארבעה אנשים.
חיים כץ: זאת אומרת שתצטרך להמתין הרבה יותר זמן לרופא עור במכבי, למרות שיש לו מעט אנשים, מאשר בכללית.
אהוד דודסון: בקהילה בכללית, בצפון התורים קצרים יחסית.
אהוד דודסון: דווקא בדרום יותר קשה לנו.
אופיר כץ: בכל נתון שתיקח בעולם הרפואה – מיטות, רופאים, כל דבר – מי שסוגר את הרשימה זה או מחוז צפון או מחוז דרום.
חיים כץ: ביחס למרכז.
אופיר כץ: אני מכיר מקרים, שאם לאדם יש בעיה באצבע והוא צריך לקבוע תור כדי לטפל בזה כדי שהוא יוכל לכתוב, עליו לחכות יותר משנה.
אופיר כץ: יש מקומות בארץ שאני יודע שבמקרים כאלה, למשל במרכז משתפים פעולה עם יותר גורמים פרטיים כדי לקצר את התורים.
חיים כץ: יש לו יותר אופציות.
אופיר כץ: אצלנו דווקא פחות שולחים אותם ואנשים מחכים יותר זמן.
אופיר כץ: זה לא סביר.
חיים כץ: בשביל זה דירה אצלך עולה 400,000 שקל ובמרכז עולה 4 מיליון שקל.
חיים כץ: זה הכול פועל יוצא.
אופיר כץ: כן, בסדר, אבל אתה מסתכל על זה מן העולם הכלכלי.
חיים כץ: אני מסתכל על החיים כחיים.
אופיר כץ: אני מסתכל על התושב, אם הוא גר בעפולה או במגדל העמק למה הוא צריך לחכות על אותה בעיה בגלל המקום שבו הוא גר יותר מאשר אם הוא גר באזור המרכז?
חיים כץ: אתה רוצה שאני אענה לך? לא מה אני חושב.
אופיר כץ: אתה אומר לי: כלכלי, כלכלי.
אופיר כץ: אני לא רוצה להסתכל בפן הכלכלי.
אופיר כץ: אני רוצה להסתכל על השירות שאדם מקבל.
חיים כץ: אענה לך לא על מה שאני חושב שצריך להיות, אבל אני יכול לענות לך למה.
חיים כץ: כי בתל אביב רוצים לגור שלושה רופאים ואילו בעפולה לא רוצה לגור אף אחד.
חיים כץ: ואז יש לך במרכז שלושה רופאים שיודעים לתת מענה, ובעפולה המטופל צריך לנסוע מחדרה, והוא רוצה לגור בחדרה, ולוקח לו 40 דקות נסיעה.
אופיר כץ: זה משהו אחר.
אופיר כץ: חיים, זה לא הסיבה.
חיים כץ: זה הסיבה.
אופיר כץ: זה לא הסיבה.
אופיר כץ: קודם כול, אשמח שתעזור לי אל מול האוצר להחזיר את מענק התמריצים.
חיים כץ: למה נתנו מענק תמריצים בפריפריה?
חיים כץ: כי אף אחד לא רצה לבוא לשם.
אופיר כץ: זה הופסק ואני רוצה להחזיר את זה.
אופיר כץ: יש בעיה שלא רוצים לבוא, והתמריצים האלה סופר-חשובים.
אהוד דודסון: התמריצים האלה עבדו מדהים.
אהוד דודסון: כל סורוקה ניצל הודות לתמריצים האלה, הוא פשוט ניצל.
חיים כץ: גידי סהר הגיע בגלל התמריצים?
אהוד דודסון: הוא עם תמריץ מכובד הבחור.
חיים כץ: הוא עוד עובד שם?
חיים כץ: הוא לעילא ולעילא.
אהוד דודסון: הוא מדהים, איש מדהים, נשמה, לגמרי.
חיים כץ: גם כאיש הוא מדהים.
חיים כץ: הוא ראשון בשיאני השכר?
אהוד דודסון: אני ממליץ שתסתכל מה קורה באיכילוב ובתל השומר.
אהוד דודסון: אנחנו בכללית לא מצליחים להגיע לשיאים האלה.
חיים כץ: הוא היה במצב שבסורוקה הוא היה במקום הראשון בשיאני השכר.
אהוד דודסון: זה היה.
אהוד דודסון: אבל אתה יודע למה.
חיים כץ: יש את המסבירים ויש את המצליחים.
חיים כץ: הוא היה מקום ראשון.
אהוד דודסון: חשוב להבין.
אהוד דודסון: תזכור שהממונה על השכר לא מפרסם כמה רופאי המדינה מרוויחים בקרן מחקרים, רק את השכר שלהם בשעות הבוקר הוא מפרסם.
אהוד דודסון: בסדר?
אהוד דודסון: לרופא באיכילוב יש שתי משכורות מבית החולים.
חיים כץ: כי אני יודע שהממונה על השכר מפרסם את הנתונים, אם אתה פודה ימי חופש הוא מכניס את זה, ואם קיבלת דמי הבראה הוא מכניס את זה, ואם קיבלת דמי ביגוד הוא מכניס את זה, ואם עבדת שעות נוספות הוא לא עושה לך מבנה שכר של שמונה שעות אלא מבנה שכר על כל מה שהכנסת.
אהוד דודסון: לרופא בבית חולים ממשלתי יש שני תלושי שכר: האחד ממשלתי והשני מן הגוף המשפטי האחר שנקרא קרן מחקרים.
אהוד דודסון: הממונה על השכר משווה רק את עבודת הממשלה ולכן היה נראה כאילו - - -
חיים כץ: אופיר, בוא תמקד.
אופיר כץ: אשמח לקבל נתונים גם על ההוצאה וגם על ההסדרים, שאתה אומר שזה אותו דבר, גם על התורים, שאתה אומר שזה סותר את הדוח.
אופיר כץ: אשמח לקבל.
אופיר כץ: דבר נוסף זה המכשור.
אופיר כץ: קודם כול, אני עוד פעם חוזר, כי למשרד הבריאות יש תקנון, למשל אומרים לך לגבי איזה מכשיר רפואי: צריך שיהיו שניים במחוז צפון, שניים במחוז דרום, שניים במרכז ושניים בירושלים.
אופיר כץ: איפה צפון?
אופיר כץ: איפה דרום?
אופיר כץ: זה לא כתוב.
אופיר כץ: בגדול אני מטפל בזה מול השר יולי אדלשטיין וגם מול משרד האוצר.
אופיר כץ: דיברתי על מכשירים ספציפיים, שאנחנו רוצים לתקן את זה, שזה יהיה כפי שרשום בתקנון, שגם לאזרחים בצפון יהיה אותו מכשור שמגיע להם.
חיים כץ: לפעמים משרד האוצר לא נותן לבית החולים, למרות שיש לו כסף, לקנות מכשיר.
חיים כץ: האוצר אומר: אני לא רוצה שתקנה את הפטיש הזה.
חיים כץ: אתה אומר: אבל אני צריך את זה ואספתי תרומות ואני לא רוצה ממך שקל.
חיים כץ: הוא אומר לך: לא, אתה לא קונה את הפטיש הזה.
אופיר כץ: זה משהו אחר, שהוא לא רוצה שיהיה לך עוד ביקוש.
אופיר כץ: זה סוגיה אחרת.
אופיר כץ: אבל יש עוד סיבות.
אופיר כץ: דיברת על MRI – בעמק יזרעאל זה עדיין ניידת.
אהוד דודסון: הם בונים, תוך זמן קצר זה יהפוך להיות קבוע.
אופיר כץ: זה כבר מזמן.
אופיר כץ: בתחילת הקדנציה – אנחנו מכהנים שנה וחודשיים וזו כבר הקדנציה השלישית – פניתי לשר הבריאות.
אופיר כץ: יש לי פה אפילו את המכתב, ששאלתי למה אין.
אופיר כץ: הסתובבתי בפורייה, שם יש מכשיר "חבל על הזמן", חדשני, צבעים, סגול, ורוד, משהו יוצא דופן.
אופיר כץ: בזיו גם כן אותו דבר.
אופיר כץ: אתה בא לעמק – וואלה, כאילו אתה בעבר.
חיים כץ: יש הרבה אבות להצלחה הזאת, ואני שותף.
אופיר כץ: זה שלך, אמרתי בהתחלה, מגיע לך.
אופיר כץ: אתה בא לעמק – כאילו אתה נמצא כמה עשרות שנים אחורה.
אופיר כץ: מה עוד יותר מתסכל – הבנתי משר הבריאות שהוא כן נתן להם את הרישיון ובית החולים לא מימש את זה.
אופיר כץ: אני טועה?
אהוד דודסון: אתה לא מעודכן.
אהוד דודסון: תיכף אגיד, אבל יש לי כמה דברים להגיד.
חיים כץ: את זה תגיד לו אחר כך.
חיים כץ: אנחנו כבר חצי שעה בתוך הדיון.
אהוד דודסון: בתוך חודשיים–שלושה יהיה מכשיר.
אהוד דודסון: הוא נבנה, הוא נקנה.
אופיר כץ: זה שבתוך שלושה חודשים יהיה, זה לא אומר שטעיתי במה שאמרתי.
אופיר כץ: שר הבריאות כתב לי: "הריני להשיבך כי משרד הבריאות נתן את הרישיונות ל-MRI ול-Pet CT לבית חולים העמק.
אופיר כץ: העיכוב נובע מיישום הרישיונות על ידי הקופה".
אופיר כץ: לא נראה לי שטעיתי אם קיבלתי מסמך כזה משר הבריאות, אלא אם כן שר הבריאות הטעה אותי.
אהוד דודסון: שר הבריאות לא מעודכן שברגע שהוא נותן רישיון צריך גם לבנות את זה, צריך להכין מכון.
אופיר כץ: זה מ-17 יוני, כשאני פניתי.
חיים כץ: אפשר לעשות אחד משני דברים.
חיים כץ: אני יכול לתת לך להמשיך לנהל את הישיבה.
אופיר כץ: יש לי עוד נושא אחד, נושא אחרון.
אופיר כץ: אני בזכות דיבור, נתת לי.
אופיר כץ: ברגע שתעצור אותי אני לא אדבר, אבל אני מבקש, יש לי עוד נושא אחד.
אופיר כץ: רק רצית להשלים לגבי MRI.
אהוד דודסון: אני אומר שה-MRI הקבוע בבית החולים נבנה, הותקן ובסדר גודל של חודשיים–שלושה הוא יפעל.