GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעה בן שבת: אחר כך יש לנו עבודה, שירותי רווחה, עלייה וקליטה.
נעה בן שבת: שמו את כולם באותו סל, החל מסגרות חוץ–ביתיות, למעט מעונות ממשלתיים.
נעה בן שבת: כזכור, מעונות ממשלתיים הוחרגו כבר בסעיף 4(ב).
חיים כץ: פה, במקרה הזה צריכים להופיע גם מעונות פרטיים.
חיים כץ: כי הם עובדים במקביל לממשלתיים.
נעה בן שבת: אבל אלה באמת מעונות ממשלתיים.
נעה בן שבת: אני רק ציינתי שבסעיף 4(ב) ראינו שיש החרגה של המעונות הממשלתיים.
נעה בן שבת: וכאן מוחרגים באמת מאותה המגבלת 30% מהעובדים, אותם מעונות שאינם מעונות ממשלתיים.
אוסאמה סעדי: איפה יש נשים מוכות פה?
אוסאמה סעדי: יש נשים מוכות?
איה דביר: בפסקה (11).
חיים כץ: זה כל פעילות הרווחה.
אורלי פרומן: בסעיפי 4: מעונות ופנימיות יום לילדים ולנוער בסיכון.
אורלי פרומן: יש ילדים ויש נוער.
משה אבוטבול: בפרט שאם יש הרבה בידודים, אז - - -
אוסאמה סעדי: לא, אלה מרכזים לטיפול ולמניעה של אלימות במשפחה.
אוסאמה סעדי: יש מעונות לנשים מוכות, נכון אורלי?
איה דביר: זה נמצא ב-(11).
חיים כץ: הם מוחרגים.
חיים כץ: הם סגורים.
אוסאמה סעדי: אבל לא מופיע פה.
חיים כץ: זה יופיע.
חיים כץ: תוסיפו אותם.
אורלי פרומן: ב-(11) הם אמרו: מרכזים לטיפול ומניעה של אלימות.
אפרת פרוקציה: (11): מרכזים לטיפול ולמניעה של אלימות במשפחה.
אורלי פרומן: זה לא מעונות לנשים מוכות.
אורלי פרומן: זה משהו אחר.
אוסאמה סעדי: זה לא נשים מוכות.
חיים כץ: יש לי אליכם שאלה באמת.
אפרת פרוקציה: אנחנו קוראים לזה פעילות רווחה.
אוסאמה סעדי: תוסיפו את זה.
חיים כץ: אוסאמה, יש לי אליך שאלה.
חיים כץ: הייתה קורונה.
חיים כץ: בתקופה הכי קשה סגרו את המעונות?
חיים כץ: אפשר לסגור אותם?
חיים כץ: אי-אפשר לסגור.
אפרת פרוקציה: רגע, חברים, תסתכלו על סעיף (10): מרכזי הגנה ומרכזי טיפול בנפגעי תקיפה מינית; (9) מרכזי יום לטיפול בגברים אלימים.
אפרת פרוקציה: יש פה את כל המרכזים.
אפרת פרוקציה: זה מוגדר באופן כללי.
אוסאמה סעדי: יש את כל הזה, אבל אין מעונות לנשים מוכות.
אוסאמה סעדי: אפרת, יש את הכול, אבל אין מעונות לנשים מוכות.
חיים כץ: תרשמי מעונות לנשים מוכות.
אפרת פרוקציה: למרות שלדעתי - - -
חיים כץ: עזבי את דעתך.
חיים כץ: דעתך לא חשובה עכשיו.
אורלי פרומן: את יכול באותה הזדמנות להמציא מעונות לגברים מכים.
משה אבוטבול: עם כל הכבוד, יש גם גברים מוכים.
אורלי פרומן: לא באותה פרופורציה.
חיים כץ: בואו.
נעה בן שבת: אני רוצה להפנות את תשומת הלב לפסקאות (14) ו-(16) שהן הוראות כלליות: גופים שמספקים שירותי הסעה באופן כללי לכל מיני פעילויות וגם ארגונים ותאגידים שפועלים למען אוכלוסיות.
אוסאמה סעדי: סעיפי כאלה.
נעה בן שבת: דיברת על העמותות, אז הינה עמותות ואותם ארגונים.
אוסאמה סעדי: אני לא שאלתי.
אוסאמה סעדי: משה שאל.
משה אבוטבול: אני שאלתי.
חיים כץ: אז קיבלת תשובה בסעיף (15).
אפרת פרוקציה: אני רק אגיד דבר אחד.
אפרת פרוקציה: אם מתקנים כזה דבר, עוד אפשר לחשוב שעד עכשיו זה לא היה מותר.
אפרת פרוקציה: זה היה מותר.
אפרת פרוקציה: אז יש תיקונים שרק עושים נזק.
אפרת פרוקציה: אז זה נראה כאילו שאם תוסיפו עכשיו, אז זה לא היה מותר עד היום.
אפרת פרוקציה: אני מציעה: מה שלא חובה – חבר'ה, יש פה סעיפי סל.
אפרת פרוקציה: הדברים האלה ברורים.
אפרת פרוקציה: הם היו קיימים.
אפרת פרוקציה: הם היו פתוחים.
חיים כץ: גם אי-אפשר לסגור אותם.
חיים כץ: אתה לא בא ואומר: קורונה, כולם האנשים החוצה.
חיים כץ: כי זה לא קרה.
חיים כץ: בואו, אנחנו באירוע שעברנו חלק מהאירועים.
אוסאמה סעדי: אדוני, ברגע שמפרטים את כל הזה - - -
חיים כץ: ולא סגרו.
אפרת פרוקציה: אבל יש הבדל.
אוסאמה סעדי: אז לכן נניח עכשיו שזה, אז מה הבעיה?
אפרת פרוקציה: אבל אז יחשבו שהם עבדו שלא כדין.
אפרת פרוקציה: שלושה חודשים הם היו פתוחים.
אפרת פרוקציה: יש לך סעיף סל שמאפשר להם להיות פתוחים.
אפרת פרוקציה: ועוד סעיף שהוא גם יותר ספציפי שזה נראה שזה שם.
אפרת פרוקציה: אתה מוסיף היום שכאילו - - -
אוסאמה סעדי: דווקא את הנשים המוכות את רוצה להשאיר בסעיף סל.
אפרת פרוקציה: רק שתבין שבגלל שזה כבר קיים - - -
אוסאמה סעדי: עכשיו, כשיש רצח של נשים, אני לא מסכים.
חיים כץ: תוסיפי נשים מוכות.
אוסאמה סעדי: מעונות לנשים מוכות.
חיים כץ: מעונות לנשים מוכות.
אוסאמה סעדי: הגנת הסביבה.
אוסאמה סעדי: שוויון חברתי.
נעה בן שבת: יש פה משהו לא ברור בפסקה (1): מפעלים ואתרים לסילוק מכל סוג.
אפרת פרוקציה: פסולת.
נעה בן שבת: לסילוק פסולת מכל סוג?
נעה בן שבת: מה זה "וטיפול זה"?
נעה בן שבת: טיפול בה אולי?
אוסאמה סעדי: זה טיפול בה.
אוסאמה סעדי: זה טיפול בפסולת.
אפרת פרוקציה: זה "וטיפול בפסולת בה אמור".
אפרת פרוקציה: זו הכוונה.
אוסאמה סעדי: וטיפול בפסולת כאמור.
אפרת פרוקציה: כי יש לסילוק וטיפול הפסולת.
אוסאמה סעדי: לסילוק ולטיפול בפסולת.
חיים כץ: שוויון חברתי.
נעה בן שבת: שוויון חברתי, יש פה שבעה פרטים, כולל התייחסות מיוחדת למגזר הערבי בפסקה (7).
חיים כץ: "(7) מובילי ומנהלי מיצוי משאבים ברשויות המקומיות במגזר הערבי.
חיים כץ: שירותי קבורה, דת וקבורה.
נעה בן שבת: דת וקבורה: שירותי קבורה, טהרת נפטרים והובלת נפטרים.
נעה בן שבת: הפעלת מקוואות נשים.
נעה בן שבת: ושירותי כשרות.
חיים כץ: שיכון.
חיים כץ: תעברי לשיכון.
חיים כץ: בלדרות ושירותים, שליחה, חופשי.
נעה בן שבת: שליחות, בלדרות ושיכון.
נעה בן שבת: יש פה כל מיני דברים לגבי שיכון.
חיים כץ: חברות לניהול דיור ציבורי.
נעה בן שבת: לקרוא אותם?
חיים כץ: שירותי בריאות, בתי חולים, קופות חולים, שירותי שיקום.
נעה בן שבת: שירותי הבריאות: מרפאות, לרבות מרפאות לבריאות הנפש; מכוני דיאליזה;
אוסאמה סעדי: כל הבריאות.
נעה בן שבת: מרכזים רפואיים גריאטריים; מוסדות סיעודיים; בתי מרקחת; מכוני אופטיקה;
חיים כץ: בינוי ותשתיות, בעמוד 25.
נעה בן שבת: נמשיך הלאה.
נעה בן שבת: כולם נמצאים פה.
נעה בן שבת: אולי נציין רק ב-(11): "שירותי חירום רפואיים" – ציינתם שהם ניתנים בידי אגודת מגן דוד אדום לפי חוק מגן דוד אדום, בידי טרם ודומיהם; כלומר, גופים גדולים שנותנים שירותי חירום רפואיים.
משה אבוטבול: כן, איחוד הצלה.
חיים כץ: זה קופות חולים.
חיים כץ: טרם זה קופת חולים.
משה אבוטבול: איחוד הצלה אפשר להוסיף?
נעה בן שבת: לפעמים הם מחוץ לפעילות קופת חולים.
נעה בן שבת: הם אומרים: ודומיהם.
משה אבוטבול: מה עם איחוד הצלה, כל אלה שעובדים קשה, זק"א?
משה אבוטבול: דומיהם?
חיים כץ: דומיהם של מגן דוד אדום.
חיים כץ: תומך בינוי.
נעה בן שבת: אז אנחנו עוברים הלאה.
נעה בן שבת: אנחנו לא קוראים את שאר הפסקאות פה.
נעה בן שבת: תומך בינוי ותשתיות, יש לנו גם כן שלושה פרטים.
נעה בן שבת: נותני שירותים לממשלה: נותני שירותים לממשלה לצורך פעילות קרנות הלוואות לעסקים קטנים ובינוניים בערבות מדינה, סעיף (1).
נעה בן שבת: ומערכות ארגוניות לניהול נכסי ומשאבי המדינה.
חיים כץ: תלכי למה שגדרת בעמוד 27: חובות מעסיק.
נעה בן שבת: ויש לנו מפעלים שהפסקת פעילותם עלולה לגרום לפגיעה רבה בכלכלה המשפיעה על המשק.
נעה בן שבת: יש לנו את המפעל מועדף כהגדרתו בסעיף 51.
נעה בן שבת: יש לנו מיסוי, שזה ייצוג נישומים מול רשות המסים.
נעה בן שבת: חינוך, דיברנו על נושא של החינוך.
נעה בן שבת: יש פה 12 פרטים.
נעה בן שבת: כללי – שירותי תמיכה.
נעה בן שבת: לקרוא, אדוני?
נעה בן שבת: אולי מכיוון שזה כללי, ברשותך, אדוני, אני אקרא.
משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש.
חיים כץ: היא מקריאה.
משה אבוטבול: שאלה קטנה, נו.
משה אבוטבול: לגבי הנושא של למידה מרחוק, אני ואתה יודעים שיש לנו איזו בעיה מסוימת שגם הפניתי אליך.
איה דביר: גם משרד החינוך נמצא פה וביקש להתייחס לזה.
משה אבוטבול: זה גם דווקא עבודה ורווחה, במקרה שאני פניתי.
חיים כץ: גם משרד החינוך יוכל להתייחס.
איה דביר: הוא ביקש להתייחס בהקשר של שירותי למידה מרחוק, אפשר שהתיקון לעיקר פעילותו ברישא של תקנה 2 (י) - - -
חיים כץ: עידן, תרשום: משרד החינוך רוצה להתייחס לשירותי למידה.
עידן רול: שיתייחס.
חיים כץ: אוסאמה, תרשום את זה בהסתייגויות.
חיים כץ: תלכי הלאה.
נעה בן שבת: אבל מה ההתייחסות?
חיים כץ: עוד מעט נחזור אליו.
עידן רול: רשום אצלי.
עידן רול: אני זוכר הכול.
אוסאמה סעדי: 27, חובות מעסיק.
נעה בן שבת: בחינוך אנחנו מדברים על למידה מרחוק, העבודה של בתי הספר הרגילים, כמובן לא את אלה שפה, לא בהחרגות.
חיים כץ: התקנות האלה ייגמרו במהלך החופש הגדול.
נעה בן שבת: אותן שתי תקנות שאמרנו שיכול להיות שהן שכונסו לאחת.
נעה בן שבת: גוף שפועל מטעם הרשות, שירות לאומי-אזרחי.
נעה בן שבת: ו-(ג) זה הדפסה.
נעה בן שבת: זה הכללי 2.
משה אבוטבול: אגב, לגבי תעופה, אין התייחסות?
משה אבוטבול: אני מבין שהשמיים סגורים, אז אין שום התייחסות לתעופה?
נעה בן שבת: נמלי תעופה היה לנו בתחבורה.
חיים כץ: היה, היה, היה.
חיים כץ: עזבי את זה עכשיו.
משה אבוטבול: בתחבורה, אוקיי.
נעה בן שבת: תוספת השנייה.
נעה בן שבת: יש לנו עכשיו את התוספת השנייה.
נעה בן שבת: היא למעשה התו הסגול.
נעה בן שבת: מה אומר התו הסגול?
נעה בן שבת: אמרנו שהתנאים הם למנות ממונה קורונה, להחתים את המנהל הכללי ואת הממונה קורונה וליידע את העובדים.
משה אבוטבול: שלושת המ"מים: מסכה, מרחק וממונה.
נעה בן שבת: הכללים של התוספת השנייה המחייבים את המעסיק.
נעה בן שבת: למה הכוונה בהוראות האלה?
נעה בן שבת: אז דבר ראשון, כשאנחנו מדברים על חובות מעסיק בכלל לפי, חובת מעסיק לפי צו בריאות העם, אז אנחנו רואים שבמקום – אני אקריא: "במקום עבודה, המעסיק יקפיד על שמירת מרחק של שני מטרים בין השוהים במקום; במקום עבודה שבו לא ניתן לשמור על מרחק כאמור, ידאג המעסיק לאמצעים אחרים למניעת הדבקה; נוסף על האמור, המעסיק יקפיד על קיום הוראות פסקאות שמייד ממילא הן חלות ישירות על המעסיק אצלנו.
חיים כץ: חובות לעניין מסכה.
נעה בן שבת: עכשיו, חובות לעניין מסכה מתוך צו בידוד בית.
נעה בן שבת: השאלה שלי היא האם נכון לעשות הפניה כזאת שאף אחד לא מבין אותה בכללי או שנכון לכתוב כבר את החובות, שאנשים ידעו מה חל עליהם?
נעה בן שבת: אומרים: חל עליך תו סגול, בוא נקרא את התו הסגול.
נעה בן שבת: ולא תשלחי אותי לקרוא את תקנה 3א(1)(א) בתקנות הגבלת הפעילות.
אפרת פרוקציה: אין שום בעיה.
משה אבוטבול: אני ממליץ לפרט.
עידן רול: על כמה וכמה כשיש סנקציות.
עידן רול: וגם ככה קשה להם לעקוב.
עידן רול: הם מנסים לנהל עסק, לא להיות משפטנים.
אפרת פרוקציה: - - -
משה אבוטבול: למה אנשים, ראש קטן.
איה דביר: אני כן אשמח להגיד שלוש מילים על זה, ברשותכם.
חיים כץ: מה את חייבת להגיד?
איה דביר: ברשותכם, להשלים שלוש מילים לשאלה של נעה.
איה דביר: אחת, הסיבה העיקרית שלא רצינו להעתיק היא שהתקנות האלה, כפי שאתם השתנו תדיר.
איה דביר: בערך כל שבוע משהו השתנה.
איה דביר: והן השתנו גם אצלנו, גם בתקנות הגבלת הפעילות בו-זמנית.
איה דביר: וכל הזמן חשבנו שייווצרו חובות לא זהות שייצרו נטל כפול על המעסיקים.
איה דביר: ולכן הטכניקה של ההפנייה קצת חסכה לנו את הסיכון הזה.
איה דביר: כי מה שהשתנה בהגבלת הפעילות נגרר אוטומטית באותו מבנה.
חיים כץ: ואם המעסיק הוא לא עורך דין?
איה דביר: זה לא קשור לשאלה של ההבנה.
חיים כץ: אז הוא ילך לסעיף 3(ג)(ז1) קטן?
איה דביר: אני כן אשקף שבשלבים מסוימים היו הצהרות שלא היו אותן הצהרות, והיה צריך למלא אותן פעמיים.
איה דביר: ורצינו למנוע את התקלה הזאת.
איה דביר: איה.
חיים כץ: איה, אנחנו רוצים חיים קלים למעסיק.
חיים כץ: לא שילך לפה וילך לשם.
חיים כץ: שיהיה כתוב ברור מה הוא צריך לעשות.
חיים כץ: הוא לא צריך להעסיק עוד 17 עורכי דין.
חיים כץ: אני מבין שגורמים הרבה עורכי דין את הלימודים כל שנה וצריך למצוא להם פרנסה.
חיים כץ: אני מבין.
חיים כץ: אבל יחד עם זה, הכי פשוט: אתה המעסיק, אתה מקבל רישיון העבודה, ואללה תבדוק מסכה, תבדוק צבע השער, תבדוק זה, תבדוק פה.
חיים כץ: שלום, זה המחויבות שלך.
איה דביר: אדוני, על הרוב אנחנו מסכימים איתך.
חיים כץ: לא רוצה לשלוח אותו.
חיים כץ: רוצה חיים פשוטים.
חיים כץ: כי אנחנו לא מנהלים עסק.
חיים כץ: אנחנו יושבים במשרד העבודה, וחברי כנסת, וברווחה, ויש לנו את כל הזמן בעולם.
חיים כץ: ומנהל עסק צריך להיות לו חיים פשוטים, כי הוא מנהל עסק.
עידן רול: איה, כעיקרון את צודקת.
עידן רול: ככה נהוג ברשומות, ככה נהוג בחקיקה.
עידן רול: אבל אני חושב שלאור המצב שנוצר ובגלל שזה מוגבל בזמן, בואו נלך לקראתם, ולא עכשיו נייצר להם פרוצדורה.
חיים כץ: אנחנו לא הולכים לקראתם.
איה דביר: אני רק משקפת.
חיים כץ: אנחנו הולכים הציבור, למעסיקים.
חיים כץ: "לקראתם" זה מי זה?
עידן רול: המעסיקים.
חיים כץ: אה, אני הבנתי ש"לקראתם" זה לי ולנעה.
עידן רול: להפך, שאנחנו והמחלקות המשפטיות נלך את האקסטרה מייל לוודא שיש תיאום בין הגרסאות ושהמעסיק ידע שיש לו מקום אחד שהוא מבין את הכול.
איה דביר: רק בבקשה לשים לב שזה צריך לכפוף את מה שקורה עכשיו בתיקוני הגבלת הפעילות.
איה דביר: תודה.
נעה בן שבת: אז יש לנו גם החובות לעטיית מסכה.
חיים כץ: כל אלה תעברי איתה ותנסחי אותם.
חיים כץ: את כל המסומן.
איה דביר: אין בעיה.
נעה בן שבת: לעניין שצריך לקיים את החובה – מעסיק אחראי לכך שהעובדים יקיימו את החובה לחבוש מסכה; ויש גם הוראות שמחזיק או מפעיל של מקום הפתוח לציבור שאסור לו להכניס את מי שלא עוטה מסכה, לא לתת לו שירות.
חיים כץ: כל התקנות האלה תעברי איתם על הניסוח.
נעה בן שבת: טוב.
אפרת פרוקציה: טוב, מה שרק צריך לוודא, אם תסכים – אגב, עד היינו חייבים באמת בהלימה, כי הכול השתנה כל הזמן ופחדנו שאנשים יפלו.
אפרת פרוקציה: עכשיו ממילא זה ל-45 יום, וגם הם ל-45 יום.
אפרת פרוקציה: אז זה הולך להיות ממילא שינוי נוסף.
חיים כץ: תשבו ביניכם.
חיים כץ: אתם תשבו, עורכי הדין, אתם מדברים בשפה שאנחנו לא יודעים.
חיים כץ: אני לא כל כך מבין אותה.
חיים כץ: לא מבין אותה.
חיים כץ: אני שפה משפטית לא מבין.
חיים כץ: אני לא רוצה להיות עורך דין.
אפרת פרוקציה: רק כל מה שאנחנו צריכים לוודא שזה באמת תואם למה שעובר בהגבלת פעילות.
אפרת פרוקציה: לצערי, כן.
חיים כץ: גם היא עורכת דין.
אפרת פרוקציה: סבבה, הכול טוב.
נעה בן שבת: נחזור אחר כך עם נוסח לגבי זה, לגבי ההוראות האלה?
נעה בן שבת: אז רגע יש דברים שכבר קבועים, בפסקה (2):
חיים כץ: 50 איש לא גדל?
נעה בן שבת: זה 51 היום.
אפרת פרוקציה: זה היה שמונה.
חיים כץ: אבל עכשיו עשו אירועים ל-250.
אוסאמה סעדי: לא, אלה כיתות בעבודה, לא חתונות.
חיים כץ: אבל בעבודה יש לפעמים אולמות גדולים.
נעה בן שבת: זאת אומרת, אם יש לו אפשרות, אם נוח לו שהם יעבדו גם מהבית, אז הם יעבדו מהבית.
נעה בן שבת: ואם לא, אז לא.
נעה בן שבת: אבל זה הכול כפוף לתנאי מאוד משמעותי של "לצורכי העבודה" וגם של אפשרות יכולת ליישם מתכונת עבודה כאמור.
נעה בן שבת: קראנו כבר את התוספת השלישית.
אוסאמה סעדי: איפה יש, אפרת, את העניין הזה שהוא יכול לבחור בין התו הסגול לבין 30%?
אפרת פרוקציה: 2ב, כתוב לך.
אוסאמה סעדי: 2ב?
איה דביר: 2ב רבא.
חיים כץ: אילו סעיפים הייתה עליהם מחלוקת?
אוסאמה סעדי: אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש.
חיים כץ: עידן, תקשיב, עכשיו כי אוסאמה אומר את הסעיפים, שלא נדלג על הסעיף שלך.
משה אבוטבול: על הביטוח הלאומי דיברתם?
עידן רול: אני לא חושש לדלג.
עידן רול: סומך עליו.
עידן רול: הכול מסודר.
חיים כץ: אל תסמוך.
חיים כץ: אתה ילד צעיר.
חיים כץ: אתה יודע מה ראשי תיבות של כסף?
עידן רול: מה?
חיים כץ: כסף סופרים פעמיים.
עידן רול: יאללה, קיבלתי.
עידן רול: אוסאמה, אני עם ארבע עיניים לראות שלא שכחת את ההסתייגות שלי.
עידן רול: אתה רואה?
חיים כץ: סעיף מה?
חיים כץ: איזה סעיף הוסבר?
אוסאמה סעדי: עמוד 3, הגדרה של מקום עבודה.
עידן רול: אמרנו שזה אתר.
משה אבוטבול: בעמוד 4 יש לנו את הרבני השכונות.
אוסאמה סעדי: עמוד 7.
אופיר סופר: בעמוד 4, הרבנים.
משה אבוטבול: רבנים בעמוד 4.
משה אבוטבול: רבני שכונות, רבני שכונות בעיקר.
חיים כץ: עמוד 4, רבני - -
אוסאמה סעדי: רבני שכונות ורבני זה.
אופיר סופר: רבני יישובים.
חיים כץ: - - שכונות ויישובים.
אורלי פרומן: גם בנושא של אגף החינוך היא לא ענתה.
חיים כץ: לאט-לאט נגיע, אורלי.
אורלי פרומן: זה אותו סעיף.
חיים כץ: נגיע לחינוך.
חיים כץ: החינוך בחופש.
חיים כץ: התקנות אומרות שהחינוך איננו, הוא בחופש.
חיים כץ: לא חשוב, אבל נגיע.
חיים כץ: עמוד 4, הלאה.
אוסאמה סעדי: ביטוח לאומי ושירות תעסוקה– 100%.
אוסאמה סעדי: ביטוח לאומי ושירות תעסוקה חייב להיות 100%.
אפרת פרוקציה: על זה דיברנו בדיוק, שלגבי שירות התעסוקה והביטוח הלאומי עשינו בדיקה מפורטת עם גורמים האלה - - -
חיים כץ: נו, מה?
אפרת פרוקציה: סליחה, סליחה.
חיים כץ: 100%, הלאה.
משה אבוטבול: ודיברת על האחוזים ברשות לשיקום האסיר, האם זה טעות?
חיים כץ: משה, שנייה.
נעה בן שבת: סליחה, אדוני, השאלה של מידת הגבלה, אם להשאיר את ה-30% או הגבלה אחרת עלתה?
חיים כץ: נעה, זה לא משנה עכשיו.
אוסאמה סעדי: עמוד 10, הסעיף (ה) שמדבר על סגירת עסק.
חיים כץ: לא מעניין אותי על מה הוא מדבר.
עידן רול: רגע, אוסאמה, עמוד 10 סעיף?
אוסאמה סעדי: זה הסעיף על החקירה.
אורלי פרומן: זה שלך.
עידן רול: אה, החקירה האפידמיולוגית.
אורלי פרומן: עמוד 11.
אוסאמה סעדי: עמוד 11 בעניין העונשין, שזה יחול על כולם.
חיים כץ: סעיף 3, כן.
משה אבוטבול: אתם שכחתם בעמוד 7, אדוני, תיקון.
אוסאמה סעדי: בעמוד 16, חבר הכנסת משה אבוטבול ביקש להכניס את הצ'יינג', לבדוק אם זה נכנס.
משה אבוטבול: צ'יינג', כן.
משה אבוטבול: רק שכחה קלה.
משה אבוטבול: בעמוד 7 אמרנו שרק תבדקי בסעיף 4 האם הרשות לשיקום האסיר, מה שכתבתם שם 59%, האם זה הנכון?
עידן רול: זהו.
עידן רול: אוסאמה, נראה לי שזה הכול, לא?
משה אבוטבול: או שזו טעות מסוימת, כי יש הבדל.
משה אבוטבול: אם הוא עגול, זה קצת עושה לנו ריבוע בראש.
אפרת פרוקציה: את זה אני אוכל לבדוק עכשיו באתר.
משה אבוטבול: תבדקי.
משה אבוטבול: זה יכול להיות סתם טעות סופר.
אורלי פרומן: רגע, חיים, אתה עברת על החינוך.
אורלי פרומן: החינוך זה בעמוד 4.
חיים כץ: עמוד 4, סעיף?
חיים כץ: סעיף (2).
חיים כץ: עמוד 4, סעיף (2).
נעה בן שבת: משרד החינוך ביקש להתייחס לנושא החינוך.
חיים כץ: תכף.
נעה בן שבת: והנושא של פירוק החובות, איך מפרקים את החובות בכללי.
חיים כץ: סעיף ועמוד.
נעה בן שבת: בעמוד 27 ו-28.
נעה בן שבת: זו התוספת השנייה.
חיים כץ: עמודים 27, 28, איזה סעיף?
נעה בן שבת: זה בתוספת השנייה, אם צריך לפרש את ההוראות.
אוסאמה סעדי: אלה התקנות שאמרת שעורכי הדין ינסחו.
אפרת פרוקציה: אבל זו לא מחלוקת.
חיים כץ: הם ינסחו.
חיים כץ: אז אין להם מחלוקת על זה.
אוסאמה סעדי: אין מחלוקת פה.
חיים כץ: אנחנו נצביע על הצעת החוק כולה, פרט לעמוד 3 – הגדרת מקום עבודה; עמוד 4 – רבני שכונות ויישובים; עמוד 7 – סעיף (2) ביטוח לאומי ושירות התעסוקה; עמוד 10 – סעיף (ה); עמוד 11 – סעיף 3; עמוד 16 – סעיף הצ'יינג'.
אפרת פרוקציה: אם אפשר רק להגיד, לדעתי, על מקום עבודה אין לנו חלוקת.
אפרת פרוקציה: מה המחלוקת על מקום עבודה?
חיים כץ: אחר כך נגמור את זה.
אורלי פרומן: עמוד 4, סעיף (2).
משה אבוטבול: אז אחרי זה תגידו.
אפרת פרוקציה: זה חוסך.
חיים כץ: בואי, אל תחסכי כלום.
חיים כץ: יש מחלוקת, נדון בזה.
אורלי פרומן: עמוד 4, סעיף (2) לא הקראת.
חיים כץ: אז אמרתי: עמוד 4, סעיף (2).
חיים כץ: רבני שכונות ויישובים בסעיף (2).
חיים כץ: אתם הייתם בעד או נגד?
אורלי פרומן: בעד שהוצאת את הסעיפים האלה.
חיים כץ: לא הצבענו על הסעיפים האלה.
אורלי פרומן: על כל הסעיפים במחלוקת – אתה יכול לחזור עליהם.
עידן רול: אה, שנייה.
עידן רול: אתה מדבר על כל מה ששמנו בצד, כל מה שמוסכם – בעד.
משה אבוטבול: הבנת.
משה אבוטבול: יופי.
עידן רול: הבנתי.
עידן רול: לפעמים לאט, אבל מבין.
חיים כץ: תקשיב, אני מנהל ביושר.
עידן רול: לא פקפקתי לרגע.
חיים כץ: אני לא עובד על אף אחד.
חיים כץ: בכל סעיף אני לא רוצה לנצח.
עידן רול: חיים, אני מעולם לא חשבתי שאנחנו - - -מישהו פה - - -
אוסאמה סעדי: מה עם הסעיפים שלא אושרו?
חיים כץ: הצעת החוק אושרה, פרט לסעיפים הנ"ל.
חיים כץ: עכשיו, אוסאמה, בוא, שב.
חיים כץ: תתחיל לדון סעיף-סעיף.
חיים כץ: יש לך פה את הסעיפים.
חיים כץ: הם רשומים.
חיים כץ: יש לך רשום.
חיים כץ: עידן סומך עליך.
עידן רול: אני סומך.
עידן רול: סומך על כולם.
חיים כץ: תעבור סעיף-סעיף.
חיים כץ: עכשיו, סעיף –הצבעה.
חיים כץ: סעיף – הצבעה.
חיים כץ: סעיף –הצבעה.
חיים כץ: יש מחלוקות – תשאיר מחר, ל-09:00.
אוסאמה סעדי: אין לך רוב להצביע על זה.
חיים כץ: יש לי רוב.
חיים כץ: אתה תנהל את העסק.
חיים כץ: אז עכשיו כולם אופוזיציה, אחד מהקואליציה?
חיים כץ: אם אנחנו לא מסכימים, תבקש רוויזיה.
אוסאמה סעדי: אנחנו נתחיל מהקל לכבד, בסדר?
אוסאמה סעדי: הסעיפים בהגדרות בעניין רבני שכונות ורבני יישובים, מה אתם אומרים?
משה אבוטבול: כן, אנחנו בעד.
אוסאמה סעדי: מכניסים?
אוסאמה סעדי: משרד המשפטים?
אוסאמה סעדי: משרד האוצר?
איה דביר: אנחנו נשמח לבדוק את זה.
אוסאמה סעדי: זה לא אקוטי, נכון?
אופיר סופר: זה לא אקוטי בכלל.
אוסאמה סעדי: אנחנו מתקנים את זה.
אוסאמה סעדי: מי בעד?
אוסאמה סעדי: מי נגד?
אוסאמה סעדי: מי נמנע?
משה אבוטבול: פה-אחד בעד.
אפרת פרוקציה: אנחנו מדברים על רבני שכונות ורבני יישובים?
אוסאמה סעדי: אושר.
אוסאמה סעדי: אז התקבל פה-אחד.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו מכניסים את זה.
אוסאמה סעדי: זה ירד.
משה אבוטבול: חוה הייתה איתנו.
חוה אתי עטייה: עשיתי בעד.
משה אבוטבול: בסדר.
אוסאמה סעדי: הגדרת חינוך.
אוסאמה סעדי: מה את רוצה להגיד?
אורלי פרומן: מה שרציתי לומר בסעיף (2) בעמוד 4, כתוב: לא יראו כעובד רשות מקומית – את ראש רשות מקומית, סגן, עובד סוציאלי, פסיכולוג חינוכי, עובד לקידום נוער, עובד במערך החינוך המיוחד ומי שעיקר עיסוקו באשפה וכו'.
אורלי פרומן: אני אומרת שגם אנשי אגף החינוך, מנהלת מחלקת גני ילדים, מנהלת מחלקת יסודי - -
אורלי פרומן: - - המערכת עובדת.
אורלי פרומן: הם לא יכולים להיכלל ב-30%.
אורלי פרומן: הם חייבים להיות בעובדים חיוניים.
אוסאמה סעדי: אבל יש פה תקנות מיוחדות למשרד החינוך.
אורלי פרומן: אבל בכל זאת, כתבו:
אורלי פרומן: קידום - - -
אופיר סופר: אלה עובדי רשויות.
אופיר סופר: היא צודקת.
אוסאמה סעדי: כתבו כאן רק את החינוך המיוחד.
אוסאמה סעדי: אורלי, כתבו רק את החינוך המיוחד פה.
אורלי פרומן: ועובדי קידום נוער.
אורלי פרומן: למה נקטו - - -
אוסאמה סעדי: קידום נוער.
אוסאמה סעדי: קידום נוער זה לא חינוך פורמלי.
אורלי פרומן: זה לא משנה.
אפרת פרוקציה: לדעתי, הכוונה היא לעובדי הרשות – את מתכוונת לעובדי הרשויות המקומיות שעוסקים בחינוך.
אופיר סופר: עובדי הרשות שעוסקים בחינוך, באגף החינוך.
אפרת פרוקציה: הם נכנסים ב-30%, יש סמכות להעלות בעוד 15%.
אפרת פרוקציה: אין סיבה.
אפרת פרוקציה: מהבדיקה שעשינו אין שום סיבה שדווקא הם - - -
אורלי פרומן: אבל יש סיבה שכתבתם את שני התפקידים האלו.
איה דביר: אני יכול להסביר.
איה דביר: אפשר להסביר.
אפרת פרוקציה: את רוצה להסביר?
איה דביר: אנחנו רוצים להסביר.
איה דביר: התקנות האלה – אתם שמעתם בתחילת הדיון, אני גם שמעתי אותו מהזום ברחוק – נבנו בתוך שבוע בניסיון לייצר משק חירום חדש כשלמדינת ישראל לא הייתה תוכנית מגירה לתרחיש הזה.
איה דביר: ותוך כדי תנועה גילינו גם כשלים באספקה של שירותים חיוניים, דברים שלא הצלחנו לטפל בהם טוב.
איה דביר: אם אתם זוכרים שקראנו את תקנה 2, ראיתם שלרשויות המקומיות, למשל, היו מכסות והם יכלו עם פול של איזושהי - - - שנתנו למשרד הפנים לתת להם תוספת, אבל בעצם הם קבעו רשימות של חיוניים והם לא יכלו לסטות מהם.
איה דביר: וכשרשויות קבעו לא כמו שצריך, למשל, השאירו עובדי קידום נוער בחוץ, אז לא הייתה דרך להוסיף את עובדי קידום הנוער, אלא בטכניקה של החרגתם ממכסת העובדים הנספרת.
איה דביר: והפתרונות שאתם רואים פה הם פלסטרים לסיטואציות האלה.
אוסאמה סעדי: אפרת, אני רוצה לוודא.
אוסאמה סעדי: עובדי הוראה וחינוך, לא חינוך מיוחד, יש את התקנות שעת חירום בעניין החינוך?
אוסאמה סעדי: זה מופיע?
אפרת פרוקציה: לגבי הוראה, יש צווים מיוחדים שמדברים על כלל המערכות.
אפרת פרוקציה: כמובן שאם המערכת סגורה, אין טעם להביא את העובדים.
אפרת פרוקציה: ברגע שהתחלנו לפתוח את משרד החינוך רק לחינוך המיוחד, נוצר צורך להחריג את עובדי החינוך המיוחד, כי אמרו: מפלים את משרד החינוך רק לעניין הזה.
אפרת פרוקציה: לכן רק זה נמצא.
אוסאמה סעדי: אורלי, אני חושב שזה עונה.
אפרת פרוקציה: לגבי המערך הכולל ברשויות המקומיות, זה פשוט לא קשור.
אורלי פרומן: אבל זאת לא המציאות, מכיוון שהמערכת גם כשהיא הייתה סגורה, אז הייתה למידה מרחוק.
אורלי פרומן: אתם לא יודעים כמה בעיות היו בתוך זה, והיחידים שנמצאים שם קרוב לשטח הם עובדי אגף החינוך, מנהלי המחלקות שם.
אורלי פרומן: עכשיו, אנחנו מדברים היום על 45 יום עד ה-6 באוגוסט, עובדים כל הגנים ובית ספר של החופש הגדול – החלטת משרד החינוך – כל גני הילדים, כל בתי הספר.
אוסאמה סעדי: אבל יש שם החלטה של משרד החינוך.
אפרת פרוקציה: ולא רק זה.
אפרת פרוקציה: יש את התו הסגול.
אפרת פרוקציה: אני אסביר עוד פעם.
אופיר סופר: סליחה, אורלי.
אופיר סופר: אני רוצה לחדד משהו.
אופיר סופר: אוסאמה, היא הבינה את הטעות.
אופיר סופר: היא מדברת על עובדי רשות, עובדי אגף החינוך.
אופיר סופר: הם לא שייכים למשרד החינוך.
אורלי פרומן: לא שייכים.
אופיר סופר: הם שייכים לרשות.
אורלי פרומן: הם עובדי רשות מקומית.
אורלי פרומן: עובדי אגף החינות או מחלקת חינוך המקומית.
אפרת פרוקציה: אז אני אומרת: לגבי הרשויות המקומיות, בסופו של יום, רוב רשויות מקומיות או כולן לפחות יכולות להיכנס לתו הסגול, אז כולם מגיעים.
אפרת פרוקציה: אין צורך היום להתחיל להחריג - - -
אורלי פרומן: אבל שמענו כבר שיש 80 רשויות שהן לא בתו הסגול.
אפרת פרוקציה: לא לצורך מהשטח להחריג דווקא את העובדים הספציפיים האלה.
אפרת פרוקציה: ברור שעכשיו אם נחריג דווקא את עובדי ההוראה ספציפית, יגידו לי לגבי עובדי הרשות המקומית שעוסקים באשפה, שעוסקים בכל מיני נושאים אחרים.
אפרת פרוקציה: הדברים האלה אחר כך יעלו.
אפרת פרוקציה: אין סיבה להחריג דווקא את העובדים ברשות המקומית שעוסקים בהוראה.
אורלי פרומן: בוודאי שיש סיבה.
אורלי פרומן: זאת המערכת הכי גדולה, הכי מורכבת בכל רשות מקומית.
אורלי פרומן: תראו כמה בעיות היו בלהחזיר אותם.
אורלי פרומן: ותארי לך שמנהל המחלקה של רשות מקומית יושב בבית באותה תקופה.
איה דביר: אבל משרד הפנים בנה, כשהם עשו את חלוקת הרשימות - - -
אורלי פרומן: אתן טועות.
אורלי פרומן: אתן לא יודעות את ההיסטוריה.
אורלי פרומן: אני יודעת את ההיסטוריה.
אורלי פרומן: אני אשת החינוך.
אורלי פרומן: כתוב פה במיוחד: חינוך מיוחד ועובדי קידום נוער – כי באופן נורמלי, באף מצב חירום, החינוך המיוחד לא הושבת.
אורלי פרומן: זו הפעם הראשונה שהחינוך המיוחד הושבת.
אורלי פרומן: וזה מסתמך על תקנות שהן תקנות כלליות לשעת חירום.
אורלי פרומן: ולכן החינוך המיוחד תמיד שם, כי הוא אף פעם לא מושבת.
אפרת פרוקציה: זה מה שגם אמרתי.
אפרת פרוקציה: אמרתי: הכניסו את החינוך המיוחד, כי הם הופעלו ולכן היה צריך להחריג אותם מהמכסות של משרד החינוך.
אפרת פרוקציה: אבל את מדברת עכשיו על עובדים ברשות המקומית דווקא.
אורלי פרומן: של הרשות המקומית.
אורלי פרומן: כתוב פה: לא יראו כעובד רשות מקומית.
אורלי פרומן: זאת אומרת, ראש הרשות הוא מוחרג מה-30%, הסגן – הכול טוב ויפה.
אפרת פרוקציה: אנחנו מדברים על מצב שיש לנו רשות מקומית שהיא לא רוצה להחיל עליה את התו הסגול, אוקיי?
אפרת פרוקציה: והיא נשארת עדיין עם ה-30%, כשיש סמכות עדיין למשרד הפנים להגדיל את המכסה ל-45%, אפילו יותר, במקרים מסוימים.
אפרת פרוקציה: זאת אומרת, גם במקרים האלה את עדיין רוצה החרגה לעובד רשות מקומית שעובד בהוראה?
אפרת פרוקציה: מה אני אגיד לך?
אורלי פרומן: לא שעובד בהוראה.
אפרת פרוקציה: שעוסק בענייני הוראה.
אורלי פרומן: הוא מנהל את מערכת החינוך המקומית, אגף החינוך.
אורלי פרומן: הוא מנהל את מערכת החינוך המקומית.
אוסאמה סעדי: אפרת, יש לי הצעה.
אוסאמה סעדי: אני הבנתי את אורלי.
אורלי פרומן: עכשיו, מה זה 80 רשויות?
אורלי פרומן: אלה 80 רשויות החלשות ששם כן צריכה התערבות.
קריאה: השאלה היא אם יש רשות מקומית.
אוסאמה סעדי: אורלי, אני הבנתי.
אוסאמה סעדי: אנחנו נכתוב ככה: מי שמקבל עליו את התו הסגול, אז אין בעיה.
אוסאמה סעדי: מי שלא מקבל את התו הסגול, מנהל מערכת חינוך חייב להיות מוחרג.
אורלי פרומן: החרגתם את הפסיכולוג החינוכי - - -
אוסאמה סעדי: אורלי, מתקבלת ההערה שלך.
אוסאמה סעדי: התקבל פה-אחד.
נעה בן שבת: רב שכונה - - -
אוסאמה סעדי: רב שכונה.
אופיר סופר: רב שכונה ורב יישוב.
אוסאמה סעדי: רב יישוב ורב שכונה.