GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אוסאמה סעדי: גם חינוך וגם חינוך מיוחד.
אורלי פרומן: אני שאלתי על אגף החינוך כולו.
אוסאמה סעדי: חינוך כללי וחינוך מיוחד.
אוסאמה סעדי: זה מוחרג?
גלית וידרמן: כמובן צודקת חברת הכנסת פרומן.
גלית וידרמן: אבל גם כשהאחוזים היו יותר מועטים מ-30%, אז אנחנו כללנו את בעלי התפקידים העיקריים ולפי זה אחר כך הרחבנו את בעלי התפקידים במידת האפשר.
גלית וידרמן: אבל ביקשנו כמובן שיפעילו את בעלי התפקידים.
גלית וידרמן: והייתה רשימת עובדים חיוניים לרשויות המקומיות שעל פי הרשימה הזו הם היו צריכים לפעול ובעצם להפעיל את הרשימה.
גלית וידרמן: אנחנו כמובן פעלנו כדי ליצור איזושהי רציפות תפקודית ברשויות המקומיות.
גלית וידרמן: מה שככה היה קשה לי להבין מהדיון, כי ככה באמת התייחסה היועצת המשפטית שהציגה את התקנות, אבל אנחנו עובדים מול הרשויות המקומיות וניסינו לקבל מהם את הדיווחים לגבי המעבר לתו הסגול.
גלית וידרמן: ולצערנו, הנושא המעבר לתו הסגול, בגלל גיוון שיש ברשויות המקומיות והאתגר שלהן, של חלקן, לעבור ולהפעיל את העבודה עם התו הסגול, כרגע רק 181 רשויות מקומיות עברו לעבודה עם התו הסגול.
אוסאמה סעדי: מתוך כמה?
אוסאמה סעדי: 260?
גלית וידרמן: חלק מהן עדיין עובדות במגבלת האחוזים וצריך ככה להכיר את זה ולהבין את זה.
גלית וידרמן: ולכן גם כשאנחנו מתייחסים להליך החקיקה בתקנות וההחרגה שמותרת לממונה, למנכ"ל משרד הפנים, כן צריך –אנחנו נשמח באמת לאפשר עדיין את החרגה המותרת, כי באמת יש כאן קושי של הרשויות לעבור לתו הסגול גם מטעמים כלכליים, גם מטעמי התארגנות שלהן, בגלל המגוון והאופן שבאמת יש החמרה בהנחיות.
גלית וידרמן: גם בשבועות האחרונים יש הרבה מקרים של הידבקויות במגוון רב של רשויות וזה מצריך אותן גם להתארגנות נוספת, בגלל ההידבקויות מקרב עובדי הרשויות המקומיות.
גלית וידרמן: וזה מקשה באמת גם על העמידה בכללים האלה.
עידן רול: את צריכה, גברתי - - -
גלית וידרמן: אנחנו כרגע עושים עבודה גם של הפקת לקחים כמובן והתארגנות לגל השני, כדי שנוכל לייצר את העבודה שלנו בהמשך.
אוסאמה סעדי: גלית, גלית, גלית, שומעת אותנו?
אוסאמה סעדי: שומעת אותנו?
אופיר סופר: היא לא שומעת אותך.
אופיר סופר: יש פה בעיה של זום.
אוסאמה סעדי: גלית, את שומעת אותנו?
גלית וידרמן: כן, כן, אדוני.
אוסאמה סעדי: יש שאלה כאן לחבר הכנסת רול.
עידן רול: תודה, אדוני.
עידן רול: כשאת אומרת רשות מקומית, את מתכוונת רק למועצה, לעובדי הרשות או שאת מתכוונת גם לכל חברות הבת וכל הגופים שכפופים לרשות המקומית?
גלית וידרמן: אנחנו במשרד הפנים עובדים גם וגם.
גלית וידרמן: אני באופן אישי, אחראית על הנושא הרשות המקומית עצמה, איגודי ערים והאשכולות.
גלית וידרמן: אבל יש לי עמית מנהל אגף אחר, שאחראי גם על התאגידים העירוניים.
עידן רול: היקף האימוץ של התו הסגול דומה בתאגידים העירוניים?
גלית וידרמן: הנחיות היו זהות.
עידן רול: לא.
עידן רול: לא הנחיות.
עידן רול: היקף האימוץ.
עידן רול: האם גם שם חלק גדול מהרשויות טרם אימצו את התו הסגול?
עידן רול: גם תאגידי מים העירוניים?
עידן רול: גם תאגידי ניקיון העירוניים?
משה אבוטבול: החברות הכלכליות, תאגידי המים.
משה אבוטבול: מה דינם בנושא?
אפרת פרוקציה: תאגידי מים הם חיוניים, ולכן הם חריגים.
עידן רול: תאגידי מים חיוניים.
אפרת פרוקציה: גם התברואה מוחרגת.
גלית וידרמן: - - - אבל מהשיחות שלי עם הרשויות המקומיות, יש שם גם קושי, מכיוון שחלק מהתאגידים העירוניים – למרות שאני שוב מדגישה שזה לא נושא אני אחראית עליו – אבל מכיוון שיש הרבה מאוד תאגידים שעוסקים בתחומי התרבות והפנאי, ומכיוון הנושא הזה לא חזר לשגרה עדיין לגמרי, אז מלכתחילה היה קושי לחזור לשגרה בנושא הזה.
אוסאמה סעדי: אמרת 181 מתוך כמה שעברו לתו הסגול?
אורלי פרומן: 257 רשויות מקומיות.
אוסאמה סעדי: 200?
אורלי פרומן: 257.
גלית וידרמן: כן, 257.
אוסאמה סעדי: 257.
אוסאמה סעדי: תודה רבה, גלית.
אוסאמה סעדי: כן, אנחנו ממשיכים בסעיף קטן (ה).
אוסאמה סעדי: (ז).
נעה בן שבת: כאן אנחנו מדברים על מקום עבודה הספציפי.
אוסאמה סעדי: הפיזי.
נעה בן שבת: זאת אומרת, הפיזי.
אוסאמה סעדי: מקום עבודה הפיזי.
אפרת פרוקציה: המקום הפיזי.
נעה בן שבת: אנחנו מדברים על המקום הפיזי, ולא על כלל העסקים של אותו מעסיק.
נעה בן שבת: זה מה שאנחנו צריכים להבהיר.
אפרת פרוקציה: זה לא משנה, כן?
אפרת פרוקציה: כבר רשת אופנה כללית לא תאפשר כניסה לחנויות שלה, אלמלא יתקיימו התנאים האלה.
אפרת פרוקציה: זה לא משנה.
אפרת פרוקציה: זה היינו הך.
משה אבוטבול: אפשר לעשות החלפה.
משה אבוטבול: לדוגמה, אם הוא יודע שהיום העובד הזה חולה, הוא מייד במקום יכול להחליף אותו במישהו אחר.
אוסאמה סעדי: אבל זה המעביד.
אוסאמה סעדי: ברגע שזה בתוך המצבת, אז זה לא בסדר.
משה אבוטבול: והמעביד יעשה את זה.
נעה בן שבת: למעשה יכול להיות שאני בסניף שלי בבאר שבע אני אישרתי לעובד להיכנס ולכן עכשיו חברי בסניף בקריית שמונה לא יכול לאפשר לעובד שלו להיכנס, כי אנחנו עובדים באותו מקום.
משה אבוטבול: אמיתי?
משה אבוטבול: כלומר, זה יכול להיות בין-סניפי?
משה אבוטבול: אני לא בטוח.
משה אבוטבול: זו פרשנות רחבה מדי, גברתי.
נעה בן שבת: אני רק משקפת את מה שעולה מתוך – אם אנחנו אומרים מקום עבודה - - -
משה אבוטבול: מעולה.
משה אבוטבול: אבל אם זה לפי כמות בתוך חדר או התנאים לא מתאימים, אני לא בטוח שאת צודקת.
אוסאמה סעדי: אבל הסעיף מדבר על זה שעובד שמעסיקו הודיע לו כי אסור לו, אז אסור.
משה אבוטבול: כנגדו, חלף זה, הוא יכול לקבל מישהו אחר.
משה אבוטבול: זה פשוט.
אפרת פרוקציה: אנחנו לא מדברים עכשיו על זה.
אפרת פרוקציה: כל מה שההוראה הזאת אומרת: אם מעסיק אמר לעובד: אז העובד לא יכול להגיע.
אפרת פרוקציה: זה הכול.
משה אבוטבול: בסדר גמור.
משה אבוטבול: על זה אנחנו מסכימים.
אוסאמה סעדי: זה הסעיף.
אפרת פרוקציה: אז בואו נקרא את הסעיף, את מה שכתוב בו.
אוסאמה סעדי: זה הסעיף, כן.
איה דביר: הסעיף בסך הכול מבקש לייצר הוראות סימטריות.
אוסאמה סעדי: מי את?
אוסאמה סעדי: לפרוטוקול רק, כי התחלפתם.
איה דביר: אני איה דביר ממשרד המשפטים.
איה דביר: הסעיפים האלה, גם (ה) וגם (ו), יוצרים הוראות סימטריות שמשקפות את הכלל שקבע הריבון, המחוקק, כשקבע את התקנות האלה.
איה דביר: יוצרים תנאים שבתוכם - - -
נעה בן שבת: סליחה, שנייה.
נעה בן שבת: המחוקק לא קבע את תקנות שעל חירום האלה.
איה דביר: הממשלה.
נעה בן שבת: מי שקבע את תקנות שעת חירום האלה היא הרשות המבצעת.
נעה בן שבת: וכרגע יושב המחוקק ושואל את עצמו: האם נדרשים תיקונים לנוסח של אותן תקנות שקבעה רשות המבצעת.
איה דביר: אני מקבלת את התיקון.
אוסאמה סעדי: גם אני מוסיף שאנחנו בינתיים עושים את זה למשך 45 יום, עד שנעשה את החוק הכולל.
נעה בן שבת: חוק המסגרת.
אוסאמה סעדי: זה בינתיים המשך לתקנות שעת חירום למעשה.
אורלי פרומן: איפה סעיף (ו)? יש (ה) ויש (ז).
אוסאמה סעדי: זה כאילו (ז).
אוסאמה סעדי: מחקו.
אוסאמה סעדי: יש סעיפים שנמחקו, לכן אמרתי גם על המספור.
נעה בן שבת: תקנות שאנחנו מצלמים הן תקנות תצלום אחרי שנעשו בהן כל מיני שינויים.
אוסאמה סעדי: לכן אמרתי שיש (1),(7),(9).
אורלי פרומן: תסדרו את זה?
נעה בן שבת: אני לא בטוחה שנסדר את זה.
אורלי פרומן: אז מה הורדתם?
עידן רול: אז פשוט שמים (ו) וכותבים: נמחק.
אורלי פרומן: אז למה לא מופיע מה היה?
אוסאמה סעדי: מה שכבר לא אקטואלי, אז מחקו אותו.
נעה בן שבת: אם אני אסתכל עכשיו על הנוסח לפני שמפרסמים אותו, אני אראה (ו) נמחק, שזה נוסח התקנות כפי שמפורסמות ברשומות.
נעה בן שבת: לא ברשומות דווקא, סליחה, לא ברשומות, אלא מי שעורך להם נוסח משולב, כך הוא מציין בדרך כלל: נמחק.
נעה בן שבת: אבל כרגע כולם במצב הנוכחי עם כל הסעיפים הקיימים, ולפעמים יש דילוג ביניהן.
נעה בן שבת: אבל זו צורה נוסחית שתאפשר לנו לא לדלג, לכתוב מחדש.
איה דביר: פסקה (ו) עסקה במעסיקים ציבוריים ושירשרה את הסמכות לתת הוראה לעובד להיכנס לראש הגוף הציבורי.
איה דביר: ביקשו שבעצם האכיפה תהיה באחריות מנכ"לי המשרדים.
איה דביר: בפסקה (ו) שנמחקה, לשאלתך.
אורלי פרומן: אני מבקשת להוסיף אותה ופשוט למחוק אותה, כדי שנראה בעיניים מה נמחק.
אפרת פרוקציה: עוד מעט נראה נוסח, ואחר כך מה אפשר לעשות.
עידן רול: סליחה, הנושא זה של האכיפה בגופים ציבוריים הוא חשוב.
עידן רול: כי לאחר מכן בנושא של ענישה יש הבחנה מאוד ברורה בין עסק פרטי ולבין עסק במגזר הציבורי, שם אין חובת אכיפה.
אוסאמה סעדי: עידן, כשנגיע לאכיפה, יש סעיפים?
נעה בן שבת: למעשה, כל סעיף 2, ההוראות בסעיף 2 - - -
אפרת פרוקציה: יש לך קושי לאכוף על משרד ממשלתי, לתת לו קנס.
אפרת פרוקציה: כלומר, אין קנסות.
אפרת פרוקציה: יש את הכנסת, יש את הרשות השופטת.
עידן רול: אבל עדיין צריך להיות.
עידן רול: טוב, נגיע לזה.
אוסאמה סעדי: כשנגיע לאכיפה, נעלה את זה.
נעה בן שבת: נגיע בהמשך.
נעה בן שבת: על משרדי הממשלה חלה הוראת - - -
עידן רול: עדיין צריכה להיות, כשיש עונש מאסר לעובד פרטי.
אוסאמה סעדי: רשמתי לי את העניין של המאסר ואנחנו נוריד את זה.
עידן רול: זו ממש הבחנה מאוד קשה בין המגזר הפרטי לציבורי.
נעה בן שבת: סעיף 2(ג) מתייחס רק למשרדי הממשלה וקובע שבעצם כל ההוראות של סעיף2(א) עד (ט) לא חלות על משרדי הממשלה.
נעה בן שבת: נדמה לי שגם העבירה הפלילית לכאורה לא חלה לגביהם.
עידן רול: אנחנו בסוף נגיע.
עידן רול: זה לא רק משרדי הממשלה, זה כל חברה ממשלתית, תאגיד ממשלתי.
עידן רול: אין חובת אכיפה בתאגידים.
אוסאמה סעדי: בואו, בואו נרוץ.
אוסאמה סעדי: נגיע לסעיף הזה, נדבר על זה.
נעה בן שבת: אתה אומר שבפועל אין אכיפה פלילית לגביהם?
עידן רול: לפי נוסח.
עידן רול: כפי שאני מבין מהנוסח, חברה ממשלתית אין בה חובת אכיפה עם סנקציות פליליות.
עידן רול: למה מעסיק פרטי צריך לשאת פחות משנה של מאסר?
אוסאמה סעדי: דינו מאסר של שישה חודשים או קנס.
אוסאמה סעדי: סעיף 3.
עידן רול: או תראו את ההחרגה.
עידן רול: "למעט חברה עירונית, חברת בת עירונית, חברה ממשלתית".
עידן רול: זה המון.
אוסאמה סעדי: זו חתיכת החרגה.
אוסאמה סעדי: חברה מממשלתי זה דבר מאוד רחב.
אוסאמה סעדי: היא צריכה להוות דוגמה, אתה אומר.
עידן רול: עוד צריך למצוא איזושהי סנקציה שיכולה לגרום לאנשים לאכוף את זה.
עידן רול: אני לא מבין הפרטי צריך לשאת בנטל הוכחה.
אוסאמה סעדי: כשנגיע לזה, עידן.
אוסאמה סעדי: כן, (ז1).
אוסאמה סעדי: במשרדים הממשלתיים מקובל המושג "לקוחות"?
אפרת פרוקציה: עשינו את השינויים המחויבים לגבי משרד ממשלתי.
אפרת פרוקציה: זה יגיע בהמשך.
אפרת פרוקציה: זה לא בדיוק "לקוחות".
אפרת פרוקציה: בגלל זה כתבנו:
אפרת פרוקציה: הסעיף הזה יחול בשינויים המחויבים – בדיוק בגלל מה שאמרת.
אורלי פרומן: ומה קורה כשנכנסים רק שניים ואז בחוץ יש תור?
אורלי פרומן: ומי אחראי על הבחוץ, שיהיה טוב?
אורלי פרומן: אתם יודעים מה קורה בחוץ?
אפרת פרוקציה: אבל אתה לא יכול לחייב מעסיק לגבי שטח שלא בשליטתו.
אפרת פרוקציה: כלומר, יש גבול גם מה מצפים מבעלי העסקים.
אורלי פרומן: אני לא מצפה שבעל העסק גם ישמור על זה.
אורלי פרומן: אבל המציאות היא כזאת שבפנים, בתוך חנות, נכנסים בקושי שניים, ובחוץ עומדים ומתגודדים.
נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר שכל הסעיף, התוספת הזאת של סעיף (ז1) היא בעצם קצת חריגה לתקנות האלה.
נעה בן שבת: התקנות האלה עסקו בעובדים, שאלו מה קורה מבחינת העובדים.
נעה בן שבת: וכאן אנחנו מדברים על קהל הלקוחות, בעצם חלק משאלת הפעילות.
נעה בן שבת: השאלה בכלל - -
אוסאמה סעדי: זה לא קשור למצבת העובדים בכלל.
נעה בן שבת: - - אם התקנה הזאת בכלל הייתה צריכה להיות בתוך התקנות האלה.
נעה בן שבת: אחרי זה גם נראה בהמשך שיש גם הנמכה של התקנה הזאת.
נעה בן שבת: היא נסוגה מפני הוראות שקיימות, הוראות מקלות שיש בצווים, בצו בריאות העם ובתקנות הגבלת הפעילות.
נעה בן שבת: אז יכול להיות שהיא כולה – האם יש לה באמת טעם?
אוסאמה סעדי: מקומה לא כאן, את אומרת.
אפרת פרוקציה: אני אולי אשיב.
אפרת פרוקציה: תקנות הגבלת הפעילות בעיקר עוסקות בעסקים שפתוחים לציבור.
אפרת פרוקציה: עסקי מסחר, שמספר האנשים מגיעים אליהם הוא באמת מאוד גדול.
אפרת פרוקציה: אצלנו מדובר יותר במקומות עבודה, כמו משרד עורכי דין, ארכיטקטים, חברות הייטק, חברות תרופות.
אפרת פרוקציה: מדי פעם מגיעים לקוחות, אבל זה לא עיקר העיסוק.
אפרת פרוקציה: התקנות האחרות לא נוגעות במקומות עבודה אלה.
אפרת פרוקציה: זה מבחינתם מקום עבודה לכל דבר.
אפרת פרוקציה: זה לא מקום שהציבור מגיע אליו בהמוניו.
אוסאמה סעדי: לכן המושג "לקוחות" לא מתאים לכאן.
אפרת פרוקציה: לקוחות לגבי משרדים ממשלתיים, אני מסכימה איתך.
אפרת פרוקציה: לכן יש באמת סעיף ספציפי שאומר: בשינויים המחויבים.
אפרת פרוקציה: לגבי משרד הארכיטקטים, כן יש לקוחות.
אפרת פרוקציה: זה לא כמו חנות אופנה.
אפרת פרוקציה: ולכן יצרנו מבחן שונה.
אפרת פרוקציה: במקרים הספציפיים שיש הוראות מקלות בתקנות של הגבלת פעילות, אמרנו שהן יחולו.
אפרת פרוקציה: באופן כללי ההוראות כאן הן יותר מקלות, כי כאן צפוי שיהיו פחות לקוחות מלכתחילה מאשר במקומות מסחר אחרים.
אורלי פרומן: סעיף (ב) בכלל לא רלוונטי.
אפרת פרוקציה: למה לא רלוונטי?
אורלי פרומן: כי אם הפוקוס הוא על העובדים, אז בסדר.
אורלי פרומן: זה יחס של אחד לשניים.
אורלי פרומן: אבל עכשיו את אומרת רק הלקוחות, שבע מטרים רבועים רק לקוחות.
אפרת פרוקציה: אז אני אומרת: הסדרנו את הלקוחות במקומות שבעיקרם הם מקומות עבודה.
אפרת פרוקציה: אם יש לי מפעל, הוא מקום עבודה; הוא לא מקום שפתוח לציבור.
אורלי פרומן: לא מדובר על סופרמרקט פה?
אפרת פרוקציה: סופרמרקט זה בדיוק מסחר.
אפרת פרוקציה: זה נכנס לשם.
אפרת פרוקציה: אני מבינה שיש פה חפיפה בין התקנות.
אפרת פרוקציה: אני לא אומרת שלא.
אפרת פרוקציה: כלומר, היה יותר קל אם היינו מגיעים עם חוק אחד.
אפרת פרוקציה: בחוק המסגרת, אני מניחה, הכול גם ייפתר, כי רואים בעצם את כל התמונה באופן כללי.
אפרת פרוקציה: אבל התקנות האלה יותר עוסקות במקומות עבודה שאולי יש להם גם קצת קהל.
אפרת פרוקציה: התקנות להגבלת פעילות עוסקות בעיקר במקומות שפתוחים לציבור ויש שם מוקד של קהל שמגיע לצרוך את השירותים.
אוסאמה סעדי: פסקה (2).
אוסאמה סעדי: זו הנמכה, מה שאת אמרת?
נעה בן שבת: שבעצם התקנות אומרות שיכול להיות שיש תנאים מקלים והם יחולו, ולא השבעה מטר ללקוח.
משה אבוטבול: לתעדף את זה.
נעה בן שבת: את זה.
נעה בן שבת: את ההוראה.
אורלי פרומן: אם אין להם.
אורלי פרומן: מסכן המעסיק.
אורלי פרומן: לפעמים הוא לוקח מהתו הסגול, לפעמים הוא לוקח מפה, לפעמים משם, לפעמים מפה.
אורלי פרומן: אין לו משהו מרוכז.
משה אבוטבול: את רואה מה זה?
משה אבוטבול: ממש צבעוני.
עידן רול: צריך מחלקה משפטית, למעשה, כדי להבין את זה.
עידן רול: אני מבין את השתלשלות האירועים, אבל מהזווית של מעסיק - - -
משה אבוטבול: בעיה גם כשמתקשרים לברר ב-104, הם מקבלים כאיזה חוסר בהירות.
אוסאמה סעדי: חברים, אני יודע את זה.
אוסאמה סעדי: ואנחנו טוענים את כל הטענות האלה תמיד.
אוסאמה סעדי: אבל את זה אנחנו מאריכים בגלל שמחר זה פוקע.
עידן רול: לא, לא.
עידן רול: ברור.
אוסאמה סעדי: אנחנו מאריכים את זה ב-45 יום.
אוסאמה סעדי: יש את חוק המסגרת הגדול, שם נילחם את המלחמות שלנו.
אורלי פרומן: אבל מתי חוק המסגרת יהיה מוכן?
אוסאמה סעדי: יש דיון יום שלישי.
אוסאמה סעדי: מתחילים בדיון.
אפרת פרוקציה: הוא בדיון בוועדת החוקה.
עידן רול: אני חושב שאשר וגם ראוי לציין שהדבר הזה יכל לא להידון כאן יום לפני שהתקנות פוקעות.
עידן רול: אם בשבוע שעבר הממשלה הייתה, במקום להישאר עד 04:00 על החוק הנורבגי, יושבת על התקנות, אולי אנחנו לא היינו עושים את הכול ברגע אחרון כרגיל.
אוסאמה סעדי: פה לפחות דנו לפני שפקעו.
עידן רול: לפני שהן פקעו הפעם.
אוסאמה סעדי: באכיפה זה פקע ואז אנחנו דנו עליו.
עידן רול: זה פקע.
עידן רול: לא, כי הציבור בבית צריך להבין שהיה זמן לדון בזה והיה זמן לשפר את זה, אבל זה לא עניין אף אחד בממשלה, חוץ מהחוק הנורבגי בשבוע שעבר.
אורלי פרומן: יותר הגיוני היה להאריך את הנוסח כפי שהוא היה לעשרה ימים ולתת להם בוועדת החוקה לסיים את חוק המסגרת, ואז להביא את חוק המסגרת לפה ונדון.
אוסאמה סעדי: כן, אבל פה זה פוקע ולכן חייבים.
עידן רול: טוב.
עידן רול: זה כבר ממש אם רוצים להתנהג כמו ממשלה מתוקנת, אורלי.
אוסאמה סעדי: שמענו את ההערות.
אוסאמה סעדי: כן, ממשיכים.
אוסאמה סעדי: פסקה (ח).
נעה בן שבת: כאן יש הוראה שאומרת שלגבי תקנה 2 יש חובה לנסות לפרוס, אם יש לנו כמה מבנים, לפרוס את העובדים בין המבנים כדי למנוע את הפגיעה - -
אוסאמה סעדי: לנתב.
נעה בן שבת: - - ביכולת להמשיך את פעילותו.
נעה בן שבת: לא מדובר על הפעילות החיונית.
נעה בן שבת: אנחנו מדברים על המשך הפעילות באופן כללי.
נעה בן שבת: זה קצת שונה מההוראות הקודמות.
נעה בן שבת: כאן אנחנו רואים שהפסקה מדברת על מיקום פיזי.
נעה בן שבת: שוב, אנחנו אמרנו שנחזור עוד להגדרה של "מקום עבודה".
נעה בן שבת: צריך אולי לחשוב אילו הגדרות מדברות על מקום פיזי, בתוך מבנה פיזי, ואילו מדברות על מקום עבודה במובן הכללי שלו.
אוסאמה סעדי: אוקיי, פסקה (ח1).
אוסאמה סעדי: פסקה (י).
נעה בן שבת: כמובן, מה שבסוגריים לא אמור להיות בנוסח.
נעה בן שבת: רק הבאתי אותו כדי שנדע על מה מדובר בסעיפים שכבר קראנו, להקלה.
אוסאמה סעדי: מה כוונה בסעיף הזה?
אוסאמה סעדי: שעכשיו כל מה שקראנו זה לא יחול?
נעה בן שבת: הכוונה היא אומרת שעל משרדי הממשלה לא יחולו התקנות שקראנו עד עכשיו, (א) עד (ט) בתקנה 2.
נעה בן שבת: למה לא יחולו?
נעה בן שבת: כי על משרדי הממשלה יש הוראות בסעיף 2(ג).
אפרת פרוקציה: רק שנייה, יש הוראות שמחילות עליה את התו הסגול.
אפרת פרוקציה: על משרדי הממשלה, אין ברירה אלא להחיל את התו הסגול.
אוסאמה סעדי: אה, חייבים לעבוד בהם.
נעה בן שבת: הם גם לא יחולו על שני סוגי גורמים, גופים שמפורטים עכשיו.
נעה בן שבת: אנחנו עוד לא קראנו אותם.
נעה בן שבת: מפורטים בפסקאות (1) ו-(2).
אוסאמה סעדי: (1) ו-(2).
נעה בן שבת: (1) זה מפעל למתן שירותים קיומיים, שאינו חברה ממשלתית או תאגיד.
נעה בן שבת: ו-(2) זה מקום עבודה שתחום – מוצע להוסיף בו: עיקר פעילותו הוא כמפורט בתוספת הראשונה.
נעה בן שבת: והתוספת הראשונה היא מאוד ארוכה ומפורטת.
נעה בן שבת: אז על שני הגופים האלה לא יחולו התקנות האלה.
נעה בן שבת: אלא אם כן הם, אחד מהגופים שפירטנו, שזה, למשל, המוסד לביטוח הלאומי או פיקוח וטרינרי או מד"א או תאגיד השידור או מפעל תומך ביטחון, שאז הם כן חייבים, אבל לפי ההוראות שקראנו אותן קודם בתקנות המשנה שאותן פירטנו.
אוסאמה סעדי: אז בסעיף 2 בסוף אני מציע: מקום עבודה שעיקר תחום פעילותו מפורט בזה.
אוסאמה סעדי: לא שתחום עיקר פעילותו, מבחינה ניסוחית.
נעה בן שבת: אה, שעיקר תחום פעילותו.
אוסאמה סעדי: מוסכם, אפרת?
אוסאמה סעדי: סעיף 2?
אוסאמה סעדי: סעיף 2ב.
נעה בן שבת: סליחה, מספר העובדים המרבי המותר, זה צריך להיות לשהייה.
נעה בן שבת: פה זה טעות, כי יש הגדרה למספר העובדים.
נעה בן שבת: אז שם זה מוגדר.
אוסאמה סעדי: (1).
נעה בן שבת: כאן למעשה אנחנו נכנסים לתו הסגול.
נעה בן שבת: אמרנו סעיף 2ב עם אותן הקלות.
נעה בן שבת: הכוונה היא להקלת התו הסגול.
נעה בן שבת: יש לנו שלוש קומות על אותו מעסיק, אז יכול להיות שהוא צריך למנות אדם כממונה קורונה.
אוסאמה סעדי: זה ממונה.
אוסאמה סעדי: ממונה על הנושא.
נעה בן שבת: ממונה שיידע את העובדים בכללים.
נעה בן שבת: וגם המנהלי הכללי שלו והממונה על עניין הקורונה צריכים לחתום על הצהרה בנוסח הקבוע בתוספת השלישית.
אוסאמה סעדי: תכף נגיע לזה.
נעה בן שבת: שההצהרה הזאת אומרת:
נעה בן שבת: אנחנו יודעים שיש כללים – ואנחנו אולי נציץ בה רגע.
נעה בן שבת: זו התחייבות שאומרת: התחייבות בדבר יישום הכללים הנדרשים.
אוסאמה סעדי: זה בעמוד 29.
נעה בן שבת: בעמוד 30.
נעה בן שבת: "הכללים הנדרשים בתוספת השנייה לתקנות" כך וכך, "שנערכה ונחתמה" ביום וכך וכך, בשנה, על ידי או הממונה או המנהל הכללי.
נעה בן שבת: שניהם צריכים לחתום, כל אחד על הצהרה משלו.
אוסאמה סעדי: (ב).
אוסאמה סעדי: ברור.
נעה בן שבת: אז כאן יש את אותה מקבילה למה שראינו בתקנה 2.
נעה בן שבת: אבל הכוונה פה היא להפרה של הכללים.
נעה בן שבת: ויש פה שאלה שמתייחסת לשאלת הפליליות של המעשה הזה או הסנקציות או האכיפה של המעשה הזה.
נעה בן שבת: נגיע לזה אחר כך דרך האכיפה.
נעה בן שבת: מכיוון שאנחנו אומרים שתקנה 2ב, התו הסגול הוא חלופי לכל מה שכתוב בסעיף 2(א), אז אנחנו רצינו להבהיר אם יש דברים שבתוך 2(א) שחלים, אז אנחנו מבהירים.
נעה בן שבת: אם יש דברים ב-2(א) שלא חלים, אנחנו גם מבהירים.
אוסאמה סעדי: (ה).
עידן רול: אני רוצה להעיר הערה, בבקשה.
אוסאמה סעדי: איך ראש הרשות יכול לקבוע שעובד נדבק בנגיף הקורונה?
נעה בן שבת: זה ראש שירות.
נעה בן שבת: זה לא ראש רשות.
נעה בן שבת: זה רופא.
אוסאמה סעדי: ראש השירות?
אוסאמה סעדי: מה זה ראש השירות?
אוסאמה סעדי: איזה שירות?
חוה אתי עטייה: מה זה ראש השירות?
נינא כהן קרן: ראש השירות, זה מונח שמופיע גם בצו בריאות העם, זה ראש שירותי בריאות הציבור.
אוסאמה סעדי: מי את לפרוטוקול?
נינא כהן קרן: אני נינא כהן קרן מהייעוץ המשפטי במשרד הבריאות.
נינא כהן קרן: הכוונה היא לראש שירותי הבריאות ציבור במשרד הבריאות.
עידן רול: אני רוצה להעיר, בבקשה, הערה על הדבר הזה.
אוסאמה סעדי: כן, עידן.
עידן רול: תראו, אני חושב שזה סעיף שאני פשוט לא יכול לחיות איתו.
עידן רול: זה מבחינתי סעיף שגם אני לא יכול לחיות אם נתמוך בכל התקנות כל עוד הוא מנוסח כך.
עידן רול: מה זה "עם סיום החקירה האפידמיולוגית"?
עידן רול: למה מעסיק צריך לדעת שברגע שמתחילה החקירה הוא עכשיו תלוי באוויר ונגמר הכול.
עידן רול: הרי אין שום מגבלה תוך כמה זמן נותנים תוצאות של החקירה האפידמיולוגית ונותנים את הדוח.
עידן רול: אין שום חובה של המדינה לקיים בדיקות.
עידן רול: תראו, מה קורה בבתי ספר.
עידן רול: מגיע לבית תלמיד אחד, חשד לזה שהוא נחשף לחולי קורונה, שולחים את כל בית הספר הביתה לכמה שבועות.
עידן רול: במקום, ממשלה שעושה עבודה מסודרת, צריך להגיד: תוך 72 שעות, 48 שעות, מסתיימת החקירה האפידמיולוגית.
עידן רול: מבצעים בדיקות לכל מי שרלוונטי לפי החקירה האפידמיולוגית ומחזירים את העסק לעבודה.
עידן רול: העסק הזה, הסעיף הקטן הזה הוא סוג של גזר דין מוות לעסק.
עידן רול: כי זה אומר: קרה משהו, עכשיו זהו, אתה באוויר.
משה אבוטבול: שבועיים, לך תחפש.
עידן רול: יכול להיות שזה ייקח שבועיים, יכול להיות שזה ייקח חודש.
עידן רול: אני חושב שהוועדה הזו, מתוקף היותה ועדה שמסתכלת גם על הבריאות וגם על העבודה, לא יכולה לאשר תקנות כאלה, אם אין מגבלת זמן עד מתי מחויבים למסור את דוח החקירה האפידמיולוגית.
עידן רול: לא יכול להיות שהמעסיק צריך לחיות כל יום באי וודאות ולשאת בכל הדברים.
אוסאמה סעדי: מה התשובה שלכם, משרד הבריאות, משר האוצר?
נינא כהן קרן: אני מהייעוץ המשפטי, אני אתחיל לענות.
נינא כהן קרן: ואם יהיה צורך, אני איעזר בגורם המקצועי שמאזין לדיון בזום.
נינא כהן קרן: משך החקירה האפידמיולוגית, אולי הוא יודע יותר ממני, אבל מדובר על בין כמה שעות לכמה ימים.
נינא כהן קרן: וכמובן, האינטרס של משרד הבריאות, לא פחות משל המעסיק, הוא לסיים את החקירה כמה שיותר מהר, כדי שגם אפשר יהיה לבודד ולהכניס לבידוד את מי שצריך.
נינא כהן קרן: זאת אומרת, ממש לא מדובר פה על שבועות או על חודשים.
נינא כהן קרן: ואני חושבת שהסדר כאן הוא הסדר - - -
אוסאמה סעדי: השאלה של עידן וגם שלי היא: למה אי-אפשר להגביל את זה בזמן?
עידן רול: ברור שזה לא בזדון.
עידן רול: צריכה להיות חובה גם של גופי הממשלה שעושים את העבודה.
עידן רול: רף הציפיות, רף הדרישות פה ממעסיק אחד קטן שרוצה לפתוח את העסק שלו, הוא אסטרונומי.
עידן רול: ומהממשלה זה: בוא נעשה חקירה אפידמיולוגית; מקווים שנצליח יחסית מהר.
נינא כהן קרן: אז רק לקבל איזשהו מושג.
נינא כהן קרן: עשינו בירור קצת אתמול והיום כמה מקרים כאלו היו.
נינא כהן קרן: עד כמה שידוע לנו, מדובר על מקרים בודדים בארץ.
עידן רול: אז זה עוד יותר קל.
עידן רול: אפשר לתחום את זה בזמן.
נינא כהן קרן: אין פה מטרה - - -
אוסאמה סעדי: תבדקו את זה, בבקשה.
אוסאמה סעדי: תבדקו אם אפשר פה להגביל את העניין הזה.
עידן רול: אני מבקש לתחום את זה בזמן.
אורלי פרומן: חייבים לתחום בזמן.
נינא כהן קרן: לתחום מה?
אוסאמה סעדי: לתחום את זה בזמן.
אוסאמה סעדי: מתי סיום החקירה ומתי אפשר גם לבדוק את כל העובדים באותו מקום על מנת להחזיר את העסק כמה שיותר מוקדם, נכון.
נינא כהן קרן: אני אבדוק את הנקודה.
נינא כהן קרן: אני אציין שיש הבדל בין עסק - - -
אוסאמה סעדי: המטרה שלנו היא להחזיר, לא לסגור את זה.
אוסאמה סעדי: אלא לתחום בזמן.
משה אבוטבול: ברור, ואפשר למנוע את זה.
נינא כהן קרן: אני אבדוק את הנושא הזה ואני גם אציין שחייבת להיות פה גמישות, כי כמובן שיש הבדל בין עסק קטן - - -
אוסאמה סעדי: לא אמרנו תוך – אמרנו שאתם תשקלו זמן סביר.
אורלי פרומן: תגידו עכשיו את מספר השעות.
אוסאמה סעדי: אפשר למצוא זמן סביר בהתחשב בנסיבות.
עידן רול: תיקחו Buffer.
עידן רול: אין לי בעיה.
נינא כהן קרן: אפשר לכתוב זמן סביר בהתחשב בנסיבות גם בלי - - -
אוסאמה סעדי: אז לכן תבדקו את העניין הזה.
אוסאמה סעדי: גברתי היועצת המשפטית גם תבדקי את העניין.
אוסאמה סעדי: להכניס פה ממד של זמן.
נינא כהן קרן: אבל צריך להבין שיש הבדל בין התפרצות של עשרה חולים, שזה מספר גדול, לבין עסק קטן.
עידן רול: חברים, "זמן סביר" זה מכבסת מילים של עורכי דין.
עידן רול: אני יודע.
עידן רול: אני עורך דין.
אורלי פרומן: תגדירו זמן.
עידן רול: לא זמן סביר.
נינא כהן קרן: לקבוע זמן סביר - - -
עידן רול: שנייה.
עידן רול: אני מכבד וגם, חס וחלילה, לא מופנה אלייך.
עידן רול: פשוט את הנציגה.
עידן רול: קחו Buffer, אין לי בעיה.
עידן רול: קחו Buffer סביר בשבילכם כדי שלא תחרגו מהכללים האלה.
עידן רול: אבל אין מצב, אין מצב שזה מעין סעיף כללי כזה בלי דד-ליין.
עידן רול: אין מצב שהחקירה האפידמיולוגית לא מחויבת.
עידן רול: הגיע הזמן שהממשלה תהיה מחויבת כלפי המעסיקים הקטנים והעצמאים, כמו שהם מחויבים כלפיה ולשלם מקדמות לחודש יוני-יולי כשהעסק שלהם סגור.
עידן רול: תהיה פה מגבלת זמן וגם תהיה מחויבות עד מתי מסיימים לעשות בדיקות לכל מי שרלוונטי באותו עסק.
עידן רול: אגב, זה נכון גם לגבי מערכת החינוך.
עידן רול: זה היה פותר פה הרבה דברים.
משה אבוטבול: אוסאמה, אפשר להוסיף משפט?
משה אבוטבול: קודם כול, רול יותר מצודק בנושא הזה.
משה אבוטבול: תארו לעצמכם, ואנחנו הרי מכירים את זה – עוגמת הנפש שהיו כמה פעמים שבדיקות אבדו.
משה אבוטבול: אז אנשים, איך שאומרים, עיכבו ועיכבו על מה?
משה אבוטבול: על דבר שהם לא אשמים בו.
משה אבוטבול: לכן פה צריך להיות דווקא עזרה למשק לא פחות מהרבה תחומים שאנחנו עושים כל הזמן.
משה אבוטבול: פה עזרה למשק, שאנחנו אומרים שעסקים מהסוג הזה יקבלו אפילו תיעדוף למתן חובות.
אוסאמה סעדי: זו הערה בשם כל חברי הוועדה.
אוסאמה סעדי: תזכרו את זה, שאנחנו נכניס כאן את הסעיפים על מנת שאם אתם רוצים שאנחנו נאשר את זה בלי הסתייגויות, בלי זה, אז תביאו את השינויים האלה.
משה אבוטבול: בלי הסתייגויות.
נינא כהן קרן: אני רק אבקש – הגורם המקצועי, ד"ר אריק האס משירות בריאות הציבור גם מאזין לדיון ואם אפשר להעלות אותו.
נינא כהן קרן: הוא גם ישמח להתייחס.
אוסאמה סעדי: אפשר להעלות אותו?
אוסאמה סעדי: מי זה?
אוסאמה סעדי: אריק כספי?
נינא כהן קרן: ד"ר אריק האס.
אריק האס: שלום.
אריק האס: שומעים אותי?
אריק האס: שומעים?
אוסאמה סעדי: שמעת את הוויכוח ואת ההערות, אם אתה יכול להכין אותנו.
נינא כהן קרן: אני ד"ר אריק האס, משירותי בריאות הציבור.
נינא כהן קרן: הזמן הממוצע לחקירה אפידמיולוגית עכשיו הוא יום פלוס משהו כמו רבע יום.
אוסאמה סעדי: אז אפשר לסיים את החקירה בלא יותר מ-48 שעות.
נינא כהן קרן: כן.
נינא כהן קרן: אבל אנחנו צריכים קצת יותר לפתוח את הראש, כי יש מצב שכמה עובדים באותו עסק או באותו מפעל, כולם חולים.
נינא כהן קרן: אבל אף אחד מהם לא חלה בעבודה.
נינא כהן קרן: זה לא אותו מצב כשיש ריכוז גבוה שאנשים הדביקו אחד את השני בזמן עבודה.
נינא כהן קרן: ולכן אין למהר את החקירה האפידמיולוגית.
נינא כהן קרן: צריך לנסות להבין.
נינא כהן קרן: במקרים שהיו עד עכשיו הייתה העדפה ברורה לא לסגור את העסק, אלא לפעול באופן נקודתי.
נינא כהן קרן: וברוב המקרים שהיו, שאנחנו מכירים אותם, זה עבד מצוין.
נינא כהן קרן: לא היה צורך לסגור עסק כל עוד שהמעסיק משתף פעולה ויש דיווחים מי נחשף למי ומ עובד עם מי.
אוסאמה סעדי: אם אתם מחליטים לסגור את העסק, מה הזמן המקסימלי שאתם מסיימים את החקירה הזאת, כדי שנכניס את זה פה לחוק?
אוסאמה סעדי: בגמישות, כמובן.
אוסאמה סעדי: אף אחד לא עומד איתכם על קוצו של יוד.