GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אוסאמה סעדי: עכשיו הצבענו ברשויות המקומיות שלא מקבלות על עצמן את התו הסגול, מוחרג גם מנהל אגף חינוך בכל רשות, נכון?
אוסאמה סעדי: אנחנו עוברים עכשיו לביטוח הלאומי – 100%.
אוסאמה סעדי: מה אתם אומרים?
אוסאמה סעדי: אני בעד הצעת היושב-ראש.
אוסאמה סעדי: אין לנו בעיה שבהנהלה, במטה יהיה 85%, אבל 100% בסניפים שנותנים שירות לקהל.
אוסאמה סעדי: לא ללקוחות – לקהל.
אפרת פרוקציה: זהו.
אפרת פרוקציה: אני אגיד רק שאנחנו חושבים – אני מבינה את ההצעה ואני מסכימה איתה.
אפרת פרוקציה: מה שעשינו רק הוא שכתבנו 85% באופן כללי כדי שתהיה גמישות.
אוסאמה סעדי: אבל אני לא סומך.
אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים להיות בטוחים ולא רוצים לסמוך.
אפרת פרוקציה: רק תיקחו בחשבון שיכול להיות שאנחנו פה גורמים, למשל, לביטוח לאומי יותר נזק מתועלת.
אפרת פרוקציה: אני לא יודעת מה זה.
אפרת פרוקציה: אין לי כרגע את הגורמים המקצועיים שיעזרו לי לבדוק ולראות אם הדבר הזה הגיוני.
אורלי פרומן: הוא לא צריך את העובדים – הוא יפטר אותם.
אוסאמה סעדי: אז תבדקו את זה איתם.
אפרת פרוקציה: אז תנו לי לבדוק.
אפרת פרוקציה: יכול להיות שאולי עדיף – אני לא רוצה משהו שגורם נזק.
אוסאמה סעדי: אז תבדקי את זה איתם, עם שירות התעסוקה, ותנו לנו תשובה.
אורלי פרומן: צריך להצביע על זה.
אוסאמה סעדי: אנחנו נצביע על 100% ואנחנו נבקש רוויזיה, ותבדקו את זה עד מחר.
אפרת פרוקציה: בסדר גמור.
אוסאמה סעדי: מי בעד להעביר את הביטוח הלאומי ל-100% ושירות התעסוקה ל-100%?
אוסאמה סעדי: מ נמנע?
אוסאמה סעדי: עבר פה-אחד.
אוסאמה סעדי: 59, 95 בדקתם?
אוסאמה סעדי: רשות לשיקום האסיר, זה 59?
אפרת פרוקציה: בדקנו.
אוסאמה סעדי: אז זה יישאר 59.
אוסאמה סעדי: אז עברנו את זה.
אוסאמה סעדי: עמוד 10, כן.
אוסאמה סעדי: בעניין של מגבלת זמן.
אוסאמה סעדי: משרד הבריאות, אמרת שאנחנו נגביל לתקופת זמן ונהיה גם גמישים.
נינא כהן קרן: אז אני בדקתי את זה.
נינא כהן קרן: אנחנו נוכל להתחייב ברוב המוחלט של המקרים, אני מקווה, לשלושה ימים מקסימום, גג לשני ימים.
נינא כהן קרן: זה באמת הזמן מינימלי שנדרש לנו כדי לבצע ברוב המקרים את הבדיקה.
אוסאמה סעדי: עידן, סביר?
אוסאמה סעדי: ניתן להם עד ולא יאוחר משלושה ימים, בסדר?
אורלי פרומן: עד 72 שעות.
נינא כהן קרן: שני ימי עבודה.
נינא כהן קרן: שני ימי עבודה, כי בסוף שבוע זה לוקח קצת יותר.
עידן רול: עד 72 שעות.
נינא כהן קרן: אפשר לכתוב 48 שעות.
אוסאמה סעדי: עם סיום חקירה כאמור, שלא תיארך יותר משלושה ימים, נכון?
אוסאמה סעדי: את עוקבת אחרי?
עידן רול: רגע.
עידן רול: היא מציעה 48 שעות אבל בימי עבודה.
נינא כהן קרן: לא, לא.
נינא כהן קרן: אני מציעה שני ימי עבודה.
נינא כהן קרן: אם בכל זאת רוצים לקבוע לפי שעות, אז שלפחות - - - לא כולל סופי שבוע.
אוסאמה סעדי: אנחנו נותנים לכם 72 שעות.
עידן רול: אז בואו נעשה עד שני ימי עבודה או 72 שעות – לא, כשזה בסוף שבוע - - -
נינא כהן קרן: בסוף שבוע אנחנו מסיימים לפחות עד ליום שני.
אוסאמה סעדי: עידן, בוא ניתן להם 72 שעות.
אוסאמה סעדי: זה סביר וזהו.
נינא כהן קרן: רגע, רגע.
נינא כהן קרן: למקרים המאוד חריגים של מפעלים גדולים או מקרה מורכב, שכן תהיה אפשרות, אני מציעה לקבוע, לבקשת ראש שירותי בריאות הציבור, בנסיבות מיוחדות פרק זמן נוסף.
אוסאמה סעדי: בנסיבות מיוחדות, ראש רשות ציבורית יכול להאריך את זה.
נעה בן שבת: מה?
אוסאמה סעדי: בנסיבות מיוחדות ומורכבות, ראש רשות מנהל ציבורי במשרד הבריאות יכול להאריך את הקופה הזאת.
נינא כהן קרן: ראש השירות, אפשר באותו מונח.
נעה בן שבת: ראש השירות שנקרא פה יוכל, מה?
נעה בן שבת: להאריך את התקופה?
נינא כהן קרן: לבקש פרק זמן נוסף.
נינא כהן קרן: להאריך.
אוסאמה סעדי: להאריך את התקופה הזאת, כן.
אוסאמה סעדי: להאריך את התקופה של 72 שעות במקרים מיוחדים.
עידן רול: נשמע לי בסדר.
אוסאמה סעדי: מי בעד התיקון הזה?
נעה בן שבת: רגע, זה לצורך סיום החקירה האפידמיולוגית?
אפרת פרוקציה: לצורך הארכת המועד.
נעה בן שבת: לא לצורך הארכת המועד.
נעה בן שבת: לצורך סיום החקירה האפידמיולוגית?
עידן רול: רגע, היושב-ראש, מה זה?
עידן רול: הארכה של הזה גם צריכה להיות מוגבלת.
עידן רול: זה נכון.
אוסאמה סעדי: סיום החקירה.
אורלי פרומן: עד שבוע, תשעה ימים.
אורלי פרומן: משהו.
עידן רול: גם ראש שירותי בריאות –אי-אפשר עכשיו, אתם יודעים - - -
אוסאמה סעדי: עם סיום החקירה, שלא תיארך יותר מ-72 שעות.
אוסאמה סעדי: ובנסיבות מיוחדות, ראש רשות זה יכול להאריך את התקופה הזאת.
אוסאמה סעדי: אם יש נסיבות.
אורלי פרומן: עד?
עידן רול: עד?
אורלי פרומן: שישה ימים, נשמע הגיוני.
נעה בן שבת: לצורך סיום החקירה האפידמיולוגית.
עידן רול: צריך גם לדעת איך להגביל.
עידן רול: אני לא יכול לדעת ברגע שאנחנו - - -
אוסאמה סעדי: ב-48 שעות נוספות?
עידן רול: 48 שעות נוספות?
עידן רול: נשמע לי בסדר גמור.
נעה בן שבת: 48 שעות נוספות?
אורלי פרומן: במקרים מיוחדים.
אוסאמה סעדי: סעיף 3, כן.
אוסאמה סעדי: עונשין.
אוסאמה סעדי: יש שתי נקודות פה.
אוסאמה סעדי: נקודה אחת, שאנחנו מבקשים להוריד את העניין הזה של המאסר כפי שעשינו בתקש"חים אחרים.
אוסאמה סעדי: בוועדת החוקה הורדנו את העניין של המאסר.
עידן רול: אם זה ירד בחוקה, אז זה חייב בכל התקנות.
איה דביר: אני לא מומחית לפלילי, אבל תשימו לב שמאסר לגבי תאגידים זה בכלל לא רלוונטי.
איה דביר: זה בסך הכול מצמיד את הרף לקנס.
אוסאמה סעדי: ולכן - - -
עידן רול: ולכן על אחת כמה וכמה לבטל את זה.
אוסאמה סעדי: קל וחומר שאנחנו לא נשאיר את המאסר רק על אנשים פרטיים.
איה דביר: מה שאושר בוועדת החוקה ועבר את הרפרנטית של הפלילי פוטר אותנו.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו מורידים כאן את העניין הזה של המאסר.
אורלי פרומן: מורידים.
אוסאמה סעדי: מי נגד.
חוה אתי עטייה: ומה עם הקנס הכספי?
אוסאמה סעדי: הקנס נשאר.
חוה אתי עטייה: אה, זה נשאר.
אוסאמה סעדי: אחרת, אין סנקציה.
אוסאמה סעדי: חייב להישאר.
אורלי פרומן: הקנס הכספי, איך הוא הולך?
אורלי פרומן: יש טבלה?
אורלי פרומן: יש מדרג?
אורלי פרומן: מה זה קנס כספי?
איה דביר: יש בחוק העונשין הצמדה של שלושה מדרגי קנסות.
איה דביר: הקנס הזה, לדעתי, הוא במדרג הנמוך שבהם.
אוסאמה סעדי: אנחנו משאירים את הקנס כאמור בסעיף 61(א)(1).
אוסאמה סעדי: זה הקנס שמקובל, כן.
איה דביר: זה המדרג הנמוך שבהם, למיטב הבנתי.
עידן רול: אז הורדנו את המאסר.
עידן רול: מה השוט שלנו עכשיו על המגזר הציבורי?
אוסאמה סעדי: מה עם ה"למעט"?
אוסאמה סעדי: למה זה לא יחול על כולם?
עידן רול: קנס לא מעניין את המגזר הציבורי, כן?
איה דביר: זאת הבעיה.
אפרת פרוקציה: זה בדיוק העניין.
אפרת פרוקציה: ולכן זה הוחרג.
עידן רול: אז אי-אפשר להחיל.
אפרת פרוקציה: בסוף זה כספי ציבור.
אוסאמה סעדי: אפרת, למה זה לא חל כולם?
עידן רול: אז משהו מנהלי, משהו משמעתי.
עידן רול: חייב להיות משהו.
אפרת פרוקציה: זה פשוט חלק מההוראות הכלליות.
אפרת פרוקציה: לגבי הגופים האחרים, כל חברות בנות, כל חברת בת עירונית, יש לנו את בנק ישראל - - -
אוסאמה סעדי: למה לא מועצה דתית שלא מקיימת את ההוראות?
אפרת פרוקציה: לגביה אפשר להחיל קנס, אוקיי?
אפרת פרוקציה: אין מניעה להחיל קנס כמו למדינה.
אפרת פרוקציה: רק תשימו לב שמדובר בכספי ציבור בסוף.
אוסאמה סעדי: מוסד להשכלה גבוהה?
עידן רול: יש לי הצעה אחרת.
עידן רול: חברים, זה לא חדש שיש גם דרכים למשטר את המגזר הציבורי, כן?
עידן רול: יש כל מיני אקטים מנהליים.
עידן רול: אפשר לעשות הערות בתיק.
עידן רול: אפשר לעשות שמוע.
עידן רול: אפשר לעשות הרבה דברים.
אפרת פרוקציה: לא על המעסיק.
אפרת פרוקציה: אין לך הערות על המעסיק.
אפרת פרוקציה: אין לך הערות למעסיק.
עידן רול: אז לגורם הממונה.
עידן רול: מנכ"ל החברה הממשלתית.
אפרת פרוקציה: חבר'ה, שנייה.
אפרת פרוקציה: ההוראות האלה חלות על המעסיק.
אפרת פרוקציה: כל העונשין פה הוא עונשין על המעסיק, הוא לא על העובד.
עידן רול: אני מבין.
אוסאמה סעדי: על המעסיק.
אוסאמה סעדי: למה המעסיק, שהוא רשות מקומית או מועצה דתית או חברת בת עירונית, שלא מקיימים את הזה – למה לא נותנים להם עונשין?
אפרת פרוקציה: אז אני אומרת.
אפרת פרוקציה: להבדיל מהמדינה, יש אפשרות להטיל עליהם קנס.
אפרת פרוקציה: ואתם יכולים לתקן את זה.
אפרת פרוקציה: רק תיקחו בחשבון שהקנס הזה בעצם בא מכספי הציבור.
עידן רול: אני הבנתי את זה.
עידן רול: אני לא מציע להטיל קנס על המעסיק.
עידן רול: אבל אי-אפשר לנסות להחיל כלל אחד על הציבורי ופרטי ואז להתפלא שזה לא תופס ולהגיד: אבל ככה זה.
עידן רול: בואו נבנה כלל מקביל.
איה דביר: אבל זה לא כלל מקביל.
איה דביר: להטיל אחריות על נושא משרה גם בפלילי –אלה שאלות מאוד כבדות שאתה מעלה.
עידן רול: אז תציעו לי אלטרנטיבה.
עידן רול: כי מה שאנחנו מציעים פה אומר שחברה ממשלתית פטורה מהכול.
עידן רול: היא יכולה לעשות מה שהיא רוצה.
אוסאמה סעדי: עידן, ברגע שהורדנו את המאסר, אז לפי דעתי אפשר להטיל גם את הקנסות על כל הגופים האלה.
עידן רול: אבל בסוף באמת הקנסות זה הכסף שלך ושלי.
עידן רול: ולאן זה הולך?
איה דביר: מעגל שוטף.
אוסאמה סעדי: אז מה אתה מציע?
עידן רול: אבל יש אחריות של נושאי משרה בגופים ממשלתיים בדיוק בשביל דברים כאלה.
עידן רול: אני מבין שזה מין בשאינו מינו, אבל אין מה לעשות.
איה דביר: אני כן רוצה להזכיר באילו תקנות אנחנו עוסקים, בסדר?
איה דביר: אנחנו עוסקים בתקנות להגבלת מספר העובדים שיכולים לשהות במקום העבודה.
איה דביר: זה עוסק אך ורק במכסות הנמוכות האלה של ה-30% שכמעט ואף אחד כבר לא עובד איתן.
עידן רול: כנראה שעדיין עובדים איתן לא מעט.
איה דביר: ויש מגבלות אכיפה משמעותיות בנושא הזה מלכתחילה.
איה דביר: זאת אומרת, יש נורמה.
אפרת פרוקציה: אני אגיד גם עוד משהו, רק שנייה.
אפרת פרוקציה: קודם כול, מה שחל על משרדי הממשלה זה התו הסגול.
אפרת פרוקציה: זה אומר שממילא, כן?
אפרת פרוקציה: הרי אין עונשין על התו הסגול למעט המינוי של הממונה קורונה.
עידן רול: יש לי שני תארים במשפטים.
עידן רול: אני מבין מהר.
עידן רול: יש פה חברות ממשלתיות.
עידן רול: אני יודע מה המשמעות של מה שאני אומר.
עידן רול: זה לא משרדי ממשלה.
עידן רול: יש פה החרגה מאוד גדולה.
אפרת פרוקציה: תטילו קנס גם על אלה וגם על אלה.
עידן רול: אני לא חושב שזה המנגנון הנכון.
אפרת פרוקציה: אבל אין מנגנון אחר.
אפרת פרוקציה: אם היה אחר, היינו מציעים אותו.
אפרת פרוקציה: אין מנגנון אחר.
אפרת פרוקציה: אנחנו חשבנו שחבל ללכת על מנגנון של קנס, כי בסופו של יום זה כספי ציבור.
אפרת פרוקציה: אפשר, אם רוצים להטיל קנס.
עידן רול: אז אין מנגנון בכלל?
אוסאמה סעדי: אפרת, אפרת.
עידן רול: סליחה, שנייה.
עידן רול: אני מצטער, זו לא תשובה שמקובלת עליי.
עידן רול: אני מאוד מכבד.
עידן רול: אבל זו לא תשובה.
עידן רול: יש פתרונות לכל דבר.
עידן רול: אני מבין מה אתן אומרות.
עידן רול: זה לא תופס מבחינתי.
אפרת פרוקציה: כל פתרון שיעלה, אני אשמח לשמוע.
עידן רול: אז למה אנחנו מחריגים חברות ממשלתיות וחברות בת ממשלתיות?
אוסאמה סעדי: אבל לא מחריגים.
עידן רול: כן, אנחנו מחריגים.
אוסאמה סעדי: אבל עכשיו בהצעה הזאת לא.
אפרת פרוקציה: אמרתי.
אפרת פרוקציה: אפשר לא להחריג ולהטיל.
אוסאמה סעדי: היא אמרה שלא להחריג.
עידן רול: אבל אלה שני מסלולים נפרדים.
אוסאמה סעדי: עידן, אני מציע - - -
עידן רול: משרדי ממשלה ברור שאני לא יכול להעניש.
עידן רול: אבל אני לא אפטור את כל המגזר הציבורי.
אפרת פרוקציה: אמרנו: אפשר להטיל קנס.
אוסאמה סעדי: עידן, אמרנו.
אוסאמה סעדי: אנחנו מורידים את המאסר ואנחנו מבטלים את החרגה.
אוסאמה סעדי: וכולם חייבים לעמוד בתנאים.
אוסאמה סעדי: ומי שלא יעמוד בתנאים, ישלם את הקנס.
אוסאמה סעדי: זה סעיף שיחול על כולם.
אוסאמה סעדי: זו המטרה שלנו.
עידן רול: אם הם מבטלים את החרגה, זה בסדר.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו מצביעים על ביטול החרגה.
איה דביר: למעט הממשלה כמובן, נכון?
אפרת פרוקציה: למעט הממשלה.
נעה בן שבת: למעט מה?
איה דביר: למעט הממשלה עצמה כמובן.
נעה בן שבת: הממשלה לא הייתה פה בהגדרה.
אוסאמה סעדי: הממשלה לא הייתה פה.
אוסאמה סעדי: פה היושב-ראש ביקש רוויזיה, אם אתם רוצים זה, שניתן לו את האפשרות.
נעה בן שבת: על מה?
אוסאמה סעדי: על הסעיף הזה.
אוסאמה סעדי: בכל זאת, הוא רצה.
עידן רול: הממשלה לא רשומה פה.
אוסאמה סעדי: מה נשאר לנו?
אוסאמה סעדי: עמוד 10 גמרנו.
אוסאמה סעדי: מה יש בעמוד 11?
אוסאמה סעדי: כן, גמרנו.
נעה בן שבת: הצ'יינג'ים.
נעה בן שבת: שאלת הצ'יינג'ים.
אוסאמה סעדי: הצ'יינג', בדקת?
אוסאמה סעדי: משרד המשפטים, אמרת שזה - - -
איה דביר: אני התכתבתי עם רשות שוק ההון, מה שהוסבר לי הוא שהם בעצם נפתחו בתו הסגול ונשארה העמימות לגבי השאלה אם הם מוחרגים או לא בעולם שבו חוזרים למכסות.
איה דביר: אז אין תשובה משפטית חיובית שמותר להם לפעול בעולם שחוזרים ל-30% ולמכסות.
איה דביר: אין תשובה כזאת כרגע.
אפרת פרוקציה: אבל הם ממילא פועלים לפי התו הסגול.
איה דביר: אבל כיום פועלים על פי התו הסגול.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו נשאיר את זה איך שהוא.
אוסאמה סעדי: יש בניסוחים האלה בעמודים 28,27, היועצת המשפטית תשב איתכן ותנסחו את זה?
נעה בן שבת: זה רק ניסוח, כי המהות היא אותה מהות.
אוסאמה סעדי: המהות היא אותה מהות.
אפרת פרוקציה: רק צריך לוודא שמה שקורה בהגבלת פעילות, התקנות, מועתק לפה באותו נוסח.
נעה בן שבת: רגע.
נעה בן שבת: הייתה הערה של משרד החינוך שלא משענו אותה קודם.
נעה בן שבת: משרד החינוך ביקש להעיר הערה.
אפרת פרוקציה: גם משרד הרווחה ביקש להעיר הערה.
אוסאמה סעדי: הם נמצאים איתנו?
אוסאמה סעדי: משרד החינוך?
אוסאמה סעדי: אתם יכולים להעלות אותם?
לירן שפיגל: שלום רב.
אוסאמה סעדי: מי מדבר?
לירן שפיגל: לירן שפיגל מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.
לירן שפיגל: יש לי שתי הערות לנוסח שהמטרה שלהן היא לוודא שאנחנו לא יוצרים כאן תקלה.
לירן שפיגל: דבר ראשון, לגבי סעיף 2(י)(2), בעמוד 8.
לירן שפיגל: הוועדה ביקשה לתקן ולהוסיף את המונח "עיקר", כלומר לכתוב: מקום עבודה שעיקר תחום פעילותו.
לירן שפיגל: עכשיו, החשש שלי הוא שאם מסתכלים על הרשימה של אותן פעילויות שבעצם מוחרגות ומאפשרים להן לפעול באופן מלא, הן כוללות פעילויות של למידה מרחוק ופעילויות של השגחה על בחינות בגרות.
לירן שפיגל: חלק מהפעילויות האלה מבוצע על ידי זכיינים של משרד החינוך.
לירן שפיגל: אין לנו אפשרות לבצע אותן באופן עצמאי.
לירן שפיגל: החשש שלי הוא לגבי אותו זכיין.
לירן שפיגל: יש לו עוד פעילויות שהוא מבצע.
לירן שפיגל: למשל, חברות כוח אדם מעסיקות את משגיחים בבחינות הבגרות.
לירן שפיגל: אז אני חושש שעם הדיוק של הנוסח אנחנו עלולים ליצור כאן איזושהי סוג של תקלה לגבי היקף המגבלה, כי בלאו הכי המקומות האלה פעלו באופן מלא רק למטרות שלשמן התקשרנו איתם.
נעה בן שבת: אבל הרי זו בדיוק המטרה.
נעה בן שבת: הרי אתה לא מעלה על דעתך שבעצם קבלן כוח אדם, בגלל שיש לו איזושהי פעילות של למידה מרחוק, אז הוא יהיה פטור לחלוטין ממגבלת העובדים לכל הפעילויות שלו.
נעה בן שבת: בפעילות הזאת הוא בעצם יהיה פטור, לצורך הפעילות הזאת הוא פטור.
נעה בן שבת: אבל אתה לא יכול לבוא ולהגיד שבגלל כל הפעילות האחרת שלו תהיה פטורה ממגבלת 30%.
נעה בן שבת: המצב שאתה מתאר הוא לא מצב טוב.
אוסאמה סעדי: המטרה השנייה?
לירן שפיגל: זה לגבי זה.
לירן שפיגל: עכשיו לגבי סעיף 4(ב)(17) בעמוד 12.
לירן שפיגל: הדיוק פה הוא מובן: מוסדות חינוך שפעילותם מותרת.
לירן שפיגל: אני רק רוצה להזכיר כל הפעילות של מוסדות חינוך מוסדרת בצו בריאות העם.
לירן שפיגל: חלק מהפעילות של מוסדות חינוך בשלב ראשון בכלל הוחרגה בסעיף 5 בצו, ולא בסעיף 2.
לירן שפיגל: החשש שלי היא בעיקר מתקלה, שנפספס משהו, אם יהיו עוד שוב פעם שינויים; ושמוסדות חינוך שמנויים בסעיף 2 אבל שפעילותם לא הותרה באותו סעיף בסופו של דבר לא יוכלו לפעול למרות שיש להם החרגה מקום אחר בצו.
לירן שפיגל: רק כדי למנוע תקלה.
נעה בן שבת: אז זה היה הנוסח הממשלתי שהיה בסעיף 2.
אוסאמה סעדי: זה הנוסח שמקובל?
אפרת פרוקציה: היה כתוב: מוסדות חינוך כמפורט בסעיף 2.
נעה בן שבת: היה כתוב: מוסדות חינוך המפורטים בסעיף 2.
נעה בן שבת: לראות שהייתה הפנייה לסעיף 2.
נעה בן שבת: אז עכשיו להגיד: היא לא, התכוונתי גם לסעיף 5 – הייתם צריכים להגיד סעיף 5.
נעה בן שבת: זה המצב הקיים.
לירן שפיגל: מה שאני מבקש הוא להשאיר: המפורטים בסעיף 2 – ולא לכתוב שפעילותם מותרת.
נעה בן שבת: אני אגיד לך למה אנחנו לא יכולים להרחיב.
לירן שפיגל: מוסדות החינוך שמפורטים בסעיף 5, מפורטים בסעיף 2(א) לצו, ולא ב-2(ב).
נעה בן שבת: אני אגיד לך מדוע זה לא יכול להיות.
נעה בן שבת: כי סעיף 2 הוא הסעיף שאוסר.
נעה בן שבת: סעיף 2(א) אוסר את הפעילות של מוסדות חינוך.
נעה בן שבת: אז אם תגיד שאתה מפנה לסעיף 2, לא יהיה ברור על מה אתה מדבר – על מוסדות החינוך שפעילותם אסורה לפי סעיף 2(א) או על מוסדות חינוך שפעילותם מותרת לפי סעיף 2(ב).
נעה בן שבת: אז לכן אנחנו אומרים גם כאלה שפעילותם מותרת.
לירן שפיגל: עוד פעם.
לירן שפיגל: סעיף 2(א) מנסה להגדיר מהו מוסד חינוך שפעילותו אסורה.
לירן שפיגל: זו הייתה התכלית שלו.
לירן שפיגל: בשלב ראשון היה סעיף 2(א), לא היה סעיף 2(ב).
נעה בן שבת: - - - בצו בריאות העם.
לירן שפיגל: במוסדות חינוך שמנויים בסעיף 2(א) חלקם מופיעים בסעיף 5 והם הוחרגו שם כפנימיות.
לירן שפיגל: מופיעות בסעיף 2(א) והוחרגו בשלב ראשון בסעיף 5.
לירן שפיגל: כל המטרה פה היא למנוע תקלה.
לירן שפיגל: בסוף הפעילות תאושר או לא תאושר לפי צו בריאות העם, לא לפי הסדר אחר.
אוסאמה סעדי: אני חושב שהכוונה שלנו היא שהפעילות המותרת בסעיף 2 – מותרת, ומה שאסור –אסור, נכן?
אורלי פרומן: באיזה עמוד?
אוסאמה סעדי: אנחנו בעמוד 12.
נעה בן שבת: אדוני, אולי זה רק באמת עניין של נוסח.
נעה בן שבת: ואז אפשר לבוא ולהגיד: מוסדות חינוך המפורטים בסעיף 2 לצו, אבל שפעילותם מותרת לפי אותו צו.
נעה בן שבת: רק כאלה שפעילותם מותרת.
לירן שפיגל: בסדר.
אוסאמה סעדי: קיבלנו.
לירן שפיגל: תודה לכם.
אוסאמה סעדי: שנייה, לחבר הכנסת סופר יש שאלה.
אוסאמה סעדי: בקשה.
אופיר סופר: לא כל כך מה קורה עם מערכת החינוך.
אופיר סופר: אבל לקייטנות, במידה שיחליטו להפעיל, יש לנו מענה פה?
אוסאמה סעדי: קייטנות, יש מענה פה?
אופיר סופר: במידה שיחליטו להפעיל קייטנות, האם יש פה מענה?
אוסאמה סעדי: זה בצו של משרד החינוך.
אפרת פרוקציה: לפי התו הסגול, אין שום בעיה.
לירן שפיגל: קייטנות מוסדרות בסעיף 4 בצו בריאות העם.
לירן שפיגל: מדובר שם על חינוך בלתי פורמלי.
לירן שפיגל: זה לא מוסדות חינוך.
נעה בן שבת: רגע, יש לנו שאלה לגבי הנושא של מקום עבודה.
אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים לסיים.
אוסאמה סעדי: משרד העבודה והרווחה?
קריאה: היא אומרת שהם ביקשו.
קריאה: אלצנו לא ביקשנו.
אפרת פרוקציה: משרד הרווחה, רק לעניין ההערה של מעון לנשים מוכות, הם אומרים שזה נכנס והיה.
אפרת פרוקציה: הם חוששים שעכשיו אם נפרט רק את זה, זה ישליך לרע על כל המעונות האחרים שנכנסו לסעיף הסל והיו פתוחים ולא ציינו אותם במפורש.
אפרת פרוקציה: לשיקולכם.
איה דביר: תסתכלו, בבקשה, על פסקה (1).
אוסאמה סעדי: למרות שאני לא מקבל את זה, אנחנו לא נכניס את זה.
אוסאמה סעדי: לא נעשה מזה עניין.
איה דביר: יש בפסקה (1) בתחום הרווחה, מעונות לנשים.
אוסאמה סעדי: רק נשאר מקום העבודה.
אוסאמה סעדי: מה העניין בעמוד 3, מקום העבודה?
אוסאמה סעדי: מה גדר המחלוקת?
אורלי פרומן: ההגדרה.
נעה בן שבת: מסגרות רווחה, אנחנו ראינו לאורך התקנות שמצד אחד המטרה – הסביר לנו משרד האוצר – היא שמקום העבודה לצורך חישוב מספר העובדים, הוא צריך לכלול את המצבת של העובדים בכל הסניפים.
אוסאמה סעדי: כל העובדים המועסקים במקום עבודה, כן.
נעה בן שבת: במקום העבודה, הוא צריך לכלול את כל העובדים של אותו מעסיק.
נעה בן שבת: זה מצד אחד.
נעה בן שבת: מצד שני, ראינו לאורך התקנות האלה שכשאומרים מקום עבודה מתכוונים הרבה פעמים למבנה או לא משנה, אמרתם שאתם לא רוצים רק את "מבנה", אלא לאתר למסוים.
נעה בן שבת: כמו למשל יש לי איסור להיכנס למקום עבודה, אסור לי להיכנס למקום עבודה, אם אני עברת את מספר העובדים המקסימלי.
נעה בן שבת: ואז אנחנו מדברים לא על כל הסניפים של אותו גורם, אלא על סניף מסוים, אתר מסוים.
נעה בן שבת: וכך גם אם נגיד מקום העבודה במובן הכולל של הדבר, אז אם לא עומדים בכללים למקום עבודה מסוים, זאת אומרת, סניף של רשת שנמצא בבאר שבע ושם לא עומדים בכללים של התו הסגול, האם זה אומר שבכל הרשת חוזרים לעבוד, בכל סניפי הרשת, עובדים גם מקומות אחרים לגמרי, חוזרים לעבוד לפני תנאי סעיף 2.
אוסאמה סעדי: נעה, מה את רוצה להכניס?
אוסאמה סעדי: מה לא ברור פה?
נעה בן שבת: מה שאני מנסה לבוא ולהגיד הוא דבר ראשון ההגדרה הזאת של מקום עבודה צריכה הבהרה.
נעה בן שבת: אני חושבת שיש פה הבהרה של הנושא הזה.
אוסאמה סעדי: מה היה בהגדרה המקורית?
נעה בן שבת: אז אני אסביר.
נעה בן שבת: ההגדרה המקורית אמרה: מקום המוחזק בידי מעסיק, שבו מועסקים עובדיו.
אוסאמה סעדי: לא הייתה המילה "כל"?
נעה בן שבת: לא הייתה "כל".
נעה בן שבת: היה כתוב: "מקום המוחזק בידי מעסיק, שבו מועסקים עובדיו".
נעה בן שבת: לא בכלל עובדים.
נעה בן שבת: "וכן כל מקום שנעשית בו עבודה לצורכי עסק או משלח יד, והכול בין שמקום העבודה כאמור כולל מבנה אחד, ובין שהוא כולל כמה מבנים.
אוסאמה סעדי: אז מה את רוצה עכשיו להכניס?
נעה בן שבת: רציתי להגיד: "כל מקום בהחזקת מעסיק", כדי להבהיר את העניין הזה של הכוללניות, "שבו מועסקים עובדים" ולא רק עובדיו שלו, כי לפעמים הם לא עובדיו שלו.
אוסאמה סעדי: עובדי קבלן.
נעה בן שבת: עובדים מטעם אחרים שמועסקים אצלו.
נעה בן שבת: "כל מקום שנעשית בו עבודה לצורכי עסק או משלח יד של מעסיק", נכון?
נעה בן שבת: "והכול בין שמקום העבודה כאמור כולל מבנה אחד ובין שהוא כולל כמה מבנים" או שהוא במקום מסוים שאינו מבנה.
נעה בן שבת: את אמרת שגם חווה פתוחה או אותו גן אירועים.
אפרת פרוקציה: עזבי.
אפרת פרוקציה: זה נורא מסבך.
נעה בן שבת: סליחה, יכול להיות שזה מסבך, אבל מה שכתוב פה הוא שזה יכול להיות או מבנה אחד או כמה מבנים.
נעה בן שבת: זאת אומרת, שזה חייב להיות במבנה.
נעה בן שבת: ואת אומרת: אני גם רוצה שזה יהיה מקום שהוא שטח מסוים שלא מבנה.
אפרת פרוקציה: כתוב: "מקום בהחזקת מעסיק".
אפרת פרוקציה: אחר כך כתוב: במקרה שזה מבנים, אז זה יכול להיות מבנה אחד או כמה מבנים.
נעה בן שבת: אה, ואם הוא במבנה?
נעה בן שבת: אז צריך להגיד: ואם הוא במבנה, אז אם הוא כולל.
נעה בן שבת: עכשיו, זו הערה אחת.
נעה בן שבת: וההערה השנייה אני שואלת: האם אנחנו אומרים את ההגדרה הזאת "מקום עבודה" רק לצורך חישוב המספר הזה של העובדים או שכשגם כשאני אומרת שאסור לי להכניס עובד למקום עבודה, אני מתכוונת ממש לכל הרשת?
נעה בן שבת: וגם כשאני שואלת את עצמי: האם המעסיק מקיים במקום העבודה את כללי התוספת השנייה, את אותם הכללים של התו הסגול, במקרה שהוא לא קיים אותם בסניף בקריית שמונה, אז כל הסניפים של הרשת גם מאבדים את הזכאות שלהם לפעול לפי התו הסגול, או שאת מדברת שם על אתר מסוים, ולא על כל מקום עבודה?
עידן רול: זה מאוד משמעותי.
עידן רול: זה לא סמנטי בכלל.
אפרת פרוקציה: בסופו של יום, כשאדם יושב וקורא מה זה מקום עבודה או בכניסה למקום עבודה, נראה לי שהוא מבין מה זה בכניסה למקום עבודה.
נעה בן שבת: הוא לא מבין את ההגדרה הזאת.
נעה בן שבת: תעשי הגדרה אחרת.
אפרת פרוקציה: אבל לגבי השאלה השנייה, עקרונית יש לנו מעסיק שכשהוא מחליט להחיל את התו הסגול, הוא שולח הודעה לרשות המקומית.
אפרת פרוקציה: הוא יכול בהודעה להגיד: אני מחיל את זה על רשת האופנה שלי בארץ.
אפרת פרוקציה: הוא יכול להגיד: אני מחיל את זה על רשת האופנה בסניפים כאלה וכאלה.
אפרת פרוקציה: היה והוא החיל את התו הסגול על כל הרשתות, אם יש הפרה, יש הפרה של המעסיק.
אוסאמה סעדי: ואם הוא לא בחר בתו הסגול?
נעה בן שבת: מה אני אומרת, אפרת, הוא שפרקטיקה כזאת נראית נחמדה, היא פרשנות נחמדה.
נעה בן שבת: אבל כרגע את כותבת במסגרת אישור של חקיקה, את כותבת הוראה שאומרת:
נעה בן שבת: מקום עבודה זה כל המקומות ואני מתייחסת להכול באופן כוללני.
נעה בן שבת: אז אם את אומרת כזה דבר, או שאת אומרת רק לעניין חישוב מספר העובדים, שיעור העובדים המותר לשהייה בו-זמנית, אז אני מתייחסת למקום עבודה במובן הזה ובשאר המקומות מקום עבודה זה ממש מקום עבודה.
אפרת פרוקציה: אפשר לטייב את זה בנוסח.
אפרת פרוקציה: העניין, לדעתי, של נוסח.
נעה בן שבת: אבל השאלה היא מה המהות.
עידן רול: אפרת, אבל זה עניין מהותי באמת.
עידן רול: היא צודקת.
אפרת פרוקציה: לגבי המהות, אמרנו שזה משתקף יותר.
עידן רול: אז זה לא משתקף יותר.
אוסאמה סעדי: אפרת, יש לכם בעיה עם המילים "כל מקום"?
אפרת פרוקציה: עם "כל מקום" אין לי שום בעיה.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו משאירים את המילים "כל מקום".
נעה בן שבת: "כל מקום" נועד בשביל זה.
נעה בן שבת: לפני הדיון שאלתי כשהם אמרו: אנחנו מתייחסים לכל העסק של אותו מעסיק.
אוסאמה סעדי: כל מקום בהחזקת מעסיק.
אוסאמה סעדי: אפרת, כל מקום בהחזקת מעסיק, שבו מועסקים עובדים, לא רק עובדיו, עובדים, על מנת, עובדים בתוך מבנה - - -
נעה בן שבת: לא בתוך מבנה.
נעה בן שבת: לא נגיד "בתוך מבנה".
נעה בן שבת: היא אומרת שגם יכול להיות שלא בתוך מבנה.
אוסאמה סעדי: כל מקום בהחזקת מעסיק, שבו מועסקים עובדים?
אוסאמה סעדי: צריך להיות "עובדיו".
נעה בן שבת: כי זה לפעמים לא העובדים שלו.
נעה בן שבת: למשל, יכול להיות עובד אחר שמועסק.
נעה בן שבת: עובדי קבלן.
אפרת פרוקציה: אבל עשינו הגדרה לעובדיו.
אפרת פרוקציה: "עובדיו" כולל את כולם.
אפרת פרוקציה: לדעתי, מספיק "עובדיו".
אפרת פרוקציה: אתם רוצים "עובדים", תלכו עובדים.
אוסאמה סעדי: עובדים.
אוסאמה סעדי: שבו מועסקים עובדים וכן כל מקום שנעשית בו עבודה?
נעה בן שבת: לצורכי עסק או משלח יד של מעסיק, והכול בין שמקום העבודה כולל כשהוא מבנה – אני יודעת – צריך להגיד: הכול בין שמקום עבודה כאמור כולל מבנה אחד ובין שהוא כולל כמה מבנים או שהוא במקום מסוים שאינו מבנה.
נעה בן שבת: ההגדרה המקורית אמרה: "הכול בין שמקום העבודה כולל מבנה אחד ובין שהוא כולל כמה מבנים".
נעה בן שבת: מה שמשתמע מזה הוא שאם הוא לא כולל בכלל מבנה, אלא באמת נמצא מגודר או משהו כזה, הוא נחשב בכלל מקום עבודה.
נעה בן שבת: ואני הבנתי שלא רציתם את זה.
אפרת פרוקציה: אני לא מבינה את זה ככה.
אפרת פרוקציה: אנחנו אומרים: אם זה מבנים, אז בין אם זה מבנה או כולם.
אפרת פרוקציה: אבל בסדר.
אפרת פרוקציה: אפשר לטייב את זה.
אוסאמה סעדי: הכוונה, אני מבין שגם אם יש לעסק כמה מבנים, אז עדיין מצבת כוח אדם צריכה כול זה.
אפרת פרוקציה: שכוללת את כולם.
אוסאמה סעדי: זאת הכוונה.
איה דביר: זה סעיף מאוד רגיש מבחינת הנוסחה.
איה דביר: אז השינויים של הלשון שלו עלולים, אפרופו מה שאמר יושב ראש הוועדה מקודם, להצריך הרבה מאוד ייעוץ משפטי בשביל איך אפשר להתקיים עם התקנות אחרי השינוי.
איה דביר: אם השינוי הוא רק מבהיר - - -
נעה בן שבת: אני התקשיתי בתור הייעוץ משפטי להבין מתוך מה שהיה כתוב קודם את הפרשנות שנאמרה.
איה דביר: זה נכון, משפטית.
איה דביר: אבל המשק יסתגל למה שיש.
אוסאמה סעדי: עידן, בבקשה.
עידן רול: אני מבקש לחזור שנייה למה שהוחלט רק לפני שנייה, כי אני רוצה להציע איזשהו משהו.
אוסאמה סעדי: על זה?
עידן רול: על הנושא של הסנקציות, של הקנסות.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו רוצים לגמור את העניין של מקום עבודה.
אוסאמה סעדי: אז נחזור לסנקציות.
עידן רול: ונחזור לזה אחרי זה.
עידן רול: כי יש לי פתרון אולי קצת יותר - - -
אוסאמה סעדי: יש הערות לעניין הזה?
אוסאמה סעדי: אז אנחנו נצביע על הגדרת מקום עבודה.
נעה בן שבת: אני רוצה לשאול.
נעה בן שבת: את אומרת שאין בעיה של מהות.
נעה בן שבת: אני רק רוצה אז להבין, אם אתם מסכימים, שבשאר המקומות שמופיע המונח "מקום עבודה" והוא לא לצורך חישוב מספר העובדים, אתם מבינים את המקום לא בתור כל העסקים של אותו מעסיק או כל אותו עסק של מעסיק, אלא בתור אתר מסוים?
נעה בן שבת: אנחנו יכולים להסדיר את זה בניסוח אם המהות ברורה.
אפרת פרוקציה: יש לי עסקים, שבהם יש לי רשת אופנה.
אפרת פרוקציה: בסופו של יום, יש להם מנהל והוא המנהל, הוא המעסיק.
אפרת פרוקציה: הוא מקבל החלטה לגבי כל הרשת.
אפרת פרוקציה: אם הם החליטו לעשות הפרדה שהסניף בדימונה והסניף בקריית שמונה והסניף בעוספייה, יש להם מנהלים שונים, יקבלו החלטה המנהלים השונים.
אפרת פרוקציה: בסופו של יום, מי שמקבל את החלטה שולח לרשות המקומית שהוא פועל לפי התו הסגול.
אפרת פרוקציה: אם הם עשו את הפרדה ביניהם, לגבי כל אחד מהסניפים יחול ההוראות הספציפיות.
אפרת פרוקציה: אם הוא יחרוג, הוא יחזור ל-30%.
אפרת פרוקציה: אם הם לא עשו את ההפרדה והמנהל הכללי עדיין מקבל את החלטה לגבי כלל הסניפים, אז - - -