GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעה בן שבת: מתוך סעיף 20, הוצע "צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה)" שקובע הוראות שונות לגבי הרבה דברים: התקהלויות, מהי התקהלות, חובת בידוד וכו'.
נעה בן שבת: הוא גם קובע הוראה לגבי שמירת מרחק של שני מטר.
נעה בן שבת: הוא מחייב את המעסיק לוודא שמירת שני מטר.
נעה בן שבת: עכשיו, נגיע לחוק שלנו.
נעה בן שבת: אני אתחיל לקרוא אותו.
נעה בן שבת: הצעת החוק גם תתקן בתיקונים קטנים את תקנות שעת חירום.
נעה בן שבת: אם כי היא באמת תיאור מצב קיים.
נעה בן שבת: לכן גם תראו פה מספרים.
נעה בן שבת: לפעמים יש קפיצות של מספור, מה שאנחנו בדרך כלל לא עושים בחקיקה.
נעה בן שבת: וזה בגלל שאנחנו באמת מצלמים את המצב הקיים שאליו הגיעו תקנות שעת חירום.
נעה בן שבת: בכפוף לתיקונים גדולים שלדעתנו נחוצים, או מבהירים, או קשורים בזה שאנחנו כרגע עושים עוד בחינה של הדבר הזה לקראת חקיקה.
נעה בן שבת: "הצעת חוק לתיקון הארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – הגבלת מספר העובדים במקום עבודה לשם צמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.
נעה בן שבת: זה באמת יוצא 45 יום מתום תוקף התקנות.
נעה בן שבת: לא רצינו שתהיה אי-בהירות מה הם אותם 45 ימים, מתי מתחילים לספור אותם, מתי מסתיימים.
נעה בן שבת: לכן אנחנו מציעים לדבוק במועד.
חיים כץ: מציינים תאריך.
אורלי פרומן: אז זה לא מחר הארכת התוקף?
נעה בן שבת: התוקף של הארכת תקנות שעת חירום הוא עד 22 ביוני, שזה מחר.
נעה בן שבת: אז אם לא נאריך את זה בחקיקה, הן באמת יפקעו.
נעה בן שבת: מה שעושה הצעת החוק כרגע – היא מאריכה, עושה עוד גשר.
חיים כץ: מה שהיא אמרה: במקום לספור 45 ימים, ואז יש לנו ימי עבודה, כולל שבתות, כולל שישי – נתנו תאריך, סופרים את הימים.
חיים כץ: זה 45 ימים.
אוסאמה סעדי: קובעים תאריך.
אוסאמה סעדי: זה יותר טוב.
נעה בן שבת: כאן בתוספת, אנחנו מביאים את נוסח תקנות שעת חירום, שאת תוקפן מאריכים.
נעה בן שבת: אנחנו בעניין זה מציעים שבמקום להגיד "כמשמעותו בחוק", ואז לא כל כך ברור מה משמעותו בחוק, אלא ממש להבהיר כפי שנעשה לגבי צו בידוד בית, להבהיר שאנחנו מדברים על כל אחד מאלה: אני מקווה שהתיקון הזה מקובל על הממשלה.
חיים כץ: לא מעניין אותנו אם מקובל עליהם.
חיים כץ: הם הגישו את זה, וברגע שהם הגישו את זה, על כל ההבדלים הניסוחיים אחר כך תדונו איתם.
חיים כץ: על הניסוח, לא על מהות.
חיים כץ: המהות זה פה.
נעה בן שבת: אני רק רוצה לוודא שהם לא חושבים שיש פה איזה שינוי במהות.
אפרת פרוקציה: אני אגיד רק הערה כללית.
אפרת פרוקציה: כמעט כל ההערות הן הערות ניסוחיות, וזה בסדר.
אפרת פרוקציה: כלומר, עבדנו בכזה לחץ גם שישי, גם שבת, אמצע לילה.
אפרת פרוקציה: הכול בסדר.
אפרת פרוקציה: רק שינוי נוסח.
חיים כץ: אל תעבדו שישי-שבת.
חיים כץ: אין לזה ברכה.
אוסאמה סעדי: עובדים בשבת?
אוסאמה סעדי: משה.
חיים כץ: אל תעבדו.
חיים כץ: אין ברכה.
חיים כץ: תאמיני לי.
אפרת פרוקציה: פיקוח נפש, תאמין לי.
אפרת פרוקציה: אנשים עבדו.
אפרת פרוקציה: פיקוח נפש, היו תקופות שפיקוח נפש גם התיר פעילות.
אפרת פרוקציה: עכשיו, לא לפתוח את העניין הזה.
אפרת פרוקציה: אני שמה על זה סוגריים.
אפרת פרוקציה: אני רק אגיד שהצעת החוק הזאת שונה מהצעות חוק אחרות, כי בעצם אנחנו מגיעים לכנסת עם מצב קיים ומאריכים אותו.
אוסאמה סעדי: זה בכל התקנות שהבאתם השבוע הזה, אותו דבר.
אוסאמה סעדי: כולה מצב קיים, וביום האחרון, ובדקה ה-90 ולוחצים אותנו.
אפרת פרוקציה: מה שאני מנסה להגיד הוא שבמקרה הספציפי הזה אנחנו באים עם מצב קיים.
אפרת פרוקציה: יש לנו צורך, אני חושבת, אמיתי לא לשגע את השוק.
אפרת פרוקציה: כלומר, אפשר להגיד שעשינו תיקוני נוסח.
אפרת פרוקציה: רק צריך לשדר לשוק שאין פה שינוי מצב, כי אנחנו לא רוצים עכשיו שכל בעל עסק קטן עכשיו ישכור עורך דין כדי להבין מה יהיו התיקונים.
אפרת פרוקציה: אם אנחנו מתמצאים בתיקוני נוסח אפשר לעשות הכול בסדר.
אפרת פרוקציה: אפשר לייפות את החקיקה.
אפרת פרוקציה: אני לא אומרת שהיא מושלמת.
אפרת פרוקציה: זה בסדר.
אפרת פרוקציה: אבל בואו נשקף לשוק שזה מה שעשינו, שאנשים לא יחשבו שעשינו פה איזשהם שינויים דרמטיים למשך 45 יום.
אפרת פרוקציה: כי לא זה מה שאנחנו רוצים לעשות.
אפרת פרוקציה: אנחנו לא צריכים עכשיו שבעלי העסקים ילכו לעורכי דין לנסות להבין מה שינינו ומה לא שינינו.
אפרת פרוקציה: השארנו מצב קיים.
נעה בן שבת: באמת המטרה היא לעשות הבהרות במקום שאנחנו חושבים שהדברים האלה יכולים להיות לא מספיק ברורים.
נעה בן שבת: ולכן זו אחת הדוגמאות.
משה אבוטבול: למה לא תוסיפי גם ועדות ממונות.
חיים כץ: לא משנים שום דבר.
חיים כץ: היא הסבירה לך.
משה אבוטבול: להוסיף.
נעה בן שבת: אני אסביר בקצרה מה עושה הממונה.
נעה בן שבת: נראה את זה בהמשך.
נעה בן שבת: הממונה יכול לקבוע - - -
משה אבוטבול: לא הממונה.
משה אבוטבול: ועדה ממונה או קרואה במקומות אחרים שגם הם – איפה הם מקוטלגים?
נעה בן שבת: אנחנו מדברים פה שצריך חלוקה פנימית בין סוג של גופים.
נעה בן שבת: למשל, סוג של רשויות מקומיות.
נעה בן שבת: יכולה להיות חריגה במספר העובדים המרבי המותר.
נעה בן שבת: את החלוקה הזאת צריך לעשות מישהו שיש לו הסתכלות על, והגורם שיש לו הסתכלות על בעניין הזה הוא המנהל הכללי של משרד הפנים.
משה אבוטבול: אז כולל גם ועדות קרואות.
אורלי פרומן: זה אותו דבר.
חיים כץ: הערת.
אורלי פרומן: לעניין רשות מקומית זה אותו דבר.
אורלי פרומן: מה זה ישראלי?
נעה בן שבת: עכשיו, השאלה היא מהו ישראלי.
נעה בן שבת: אנחנו רוצים להוסיף איזושהי הגדרה של מהו ישראלי.
משה אבוטבול: אזרח ישראלי, לא? לא אזרח ישראלי?
משה אבוטבול: למה את מתכוונת?
נעה בן שבת: אז מכיוון שהם לא כותבים "אזרח ישראלי", כנראה שהם מביאים בחשבון גם שיש חברה שאין לה אזרחות.
אוסאמה סעדי: או מעסיק ישראלי.
נעה בן שבת: אז אנחנו רוצים לקחת את הניסוח מ"כפי שנעשה לפי חוק ההסכם בדבר רצועת עזה ואזור יריחו" ולהגיד ש"ישראלי" הוא או "אדם הרשום במרשם האוכלוסין, לפי חוק מרשם האוכלוסין" או "תאגיד הרשום בישראל או תאגיד שהוקם על פי דין בישראל.
נעה בן שבת: " מקובל?
אוסאמה סעדי: זה הנוסח.
נעה בן שבת: הנוסח המקורי הפנה לתקנות שעת חירום, לשירות עבודה לשעת חירום, אבל התקנות פקעו.
נעה בן שבת: ואני רק רוצה לוודא שיש לנו באמת "מפעל למתן שירותים קיומיים", שהוא מזוהה ככזה גם אם לא לצורכי הקורונה.
נעה בן שבת: גם אם הוא לא הוכר במיוחד לצורכי הקורונה, יש לו הכרה שתקפה לתמיד.
אוסאמה סעדי: "מערכת בתי המשפט" - למה אין פה בתי דין רבניים, בתי דין שרעיים?
נעה בן שבת: בתי הדין הדתיים מוזכרים בהמשך.
חיים כץ: עוד לא הגיעה.
חיים כץ: הגעת לזה?
אוסאמה סעדי: הינה, "מערכת בתי משפט".
אוסאמה סעדי: זו ההגדרה.
נעה בן שבת: אבל יש סעיפים בהמשך.
חיים כץ: תוקף תקנות האלה פקע וזה וזה, ו"מפעל תומך ביטחון".
אוסאמה סעדי: לפני זה.
אוסאמה סעדי: "מערכת בתי משפט".
גאל אזריאל: בתי הדין נמצאים בצורה ספציפית.
גאל אזריאל: הם לא בהגדרה של מערכת בתי המשפט.
גאל אזריאל: "מערכת בתי המשפט" זאת רק הגדרה כאן, והיא מתייחסת לבתי המשפט האזרחיים.
גאל אזריאל: בתי הדין הדתיים מוזכרים אחר כך בצורה ספציפית, והם לא צריכים הגדרה מיוחדת.
אוסאמה סעדי: זה לא חלק ממה שצריכים?
גאל אזריאל: ההסבר מתייחס אליהם.
נעה בן שבת: פשוט "מערכת בתי המשפט" היא אחד מהחריגים לתקנות שעת חירום.
חיים כץ: וזה יופיע בעמוד?
נעה בן שבת: והזה מופיע לנו בעמוד, רק רגע.
חיים כץ: סבלנות.
חיים כץ: אוסאמה, סבלנות.
חיים כץ: זה יופיע בעמוד?
אוסאמה סעדי: על ההחרגה?
חיים כץ: הפירוט.
גאל אזריאל: בסעיף 4, אי-תחולה.
נעה בן שבת: סעיף 4(א) בעמוד 11.
חיים כץ: תגיע.
חיים כץ: תזכיר את זה.
נעה בן שבת: "תקנות שעת חירום.
נעה בן שבת: ..
נעה בן שבת: לא יחולו על ...
נעה בן שבת: מערכת בתי המשפט".
חיים כץ: שנגיע לסעיף 4(א).
נעה בן שבת: ואז מוזכרים גם בתי הדין הדתיים.
נעה בן שבת: תראה בסעיף 4(א) בעמוד 11, החריג אומר: זה לא חל על כנסת ישראל, מערכת בתי המשפט.
נעה בן שבת: בתי הדין הדתיים מוזכרים בנפרד ממערכת בתי המשפט.
נעה בן שבת: אז ההנחה היא ש"מפעל למתן שירותים קיומיים", אני מבינה לפי הממשלה, שזה משהו שאמור לחול בכל מקרה, שהם מפעלים שאנחנו יודעים מה הם.
אפרת פרוקציה: לגבי "קיומיים", אלה מפעלים אנחנו יודעים מה הם.
אפרת פרוקציה: הרשימה נמצאת במשרד העבודה.
אפרת פרוקציה: וכל מי שנותן שירות חיוני במדינת ישראל וניתן גם לחייב אותו להגיע לעבודה בצו של שר העבודה.
אפרת פרוקציה: אנשים האלה, מאחר שאפשר לחייב אותם גם להגיע במצבי חירום, אז קל וחומר שהם מוחרגים מה-30%.
אפרת פרוקציה: הם יכולים בעצם להגיע ב-100% תפוסה למקומות העבודה.
חיים כץ: ואם ההנהלה שלהם לא מוכנה?
חיים כץ: מעבר ל-30%?
חיים כץ: אפשר לחייב אותם כשהנהלה רוצה.
אפרת פרוקציה: שנייה.
אפרת פרוקציה: אני אסביר.
חיים כץ: הבנתי את זה.
אפרת פרוקציה: אוקיי.
נעה בן שבת: מדובר על מפעלים שמספקים שירותים למרות שהם בעצמם לא תעשייה ביטחונית.
אופיר סופר: איפה נמצאים שירותי הצלה?
אופיר סופר: הם לא נכנסים פה?
נעה בן שבת: שירותי הצלה נכנסים, הם גם במוחרגים.
נעה בן שבת: נמצאים בסעיף 4 בעמוד 12.
חיים כץ: נגיע לזה, נעה.
אופיר סופר: אני שואל רק כדי לראות אם הם מוחרגים.
חיים כץ: תרשום הערות.
חיים כץ: בסוף, אם לא הגענו לזה, תגיד למה שירותי הצלה לא מוחרגים.
חיים כץ: ואז נבדוק ונראה למה.
חיים כץ: כי עכשיו אנחנו קופצים.
חיים כץ: אחרי זה נראה שהדברת עובד - - -
אוסאמה סעדי: נכון לאיזה תאריך?
נעה בן שבת: אנחנו לא שומרים.
נעה בן שבת: זו לא הוראה שמשמרת.
נעה בן שבת: היא אומרת: אני מסתכלת מי העובדים, מה מצבת העובדים שיש למעסיק.
נעה בן שבת: יכול להיות שהיא השתנתה במהלך הזמן.
נעה בן שבת: אבל לוקחת את מצבת העובדים ו-30% מהם - - -
אוסאמה סעדי: ברגע שאת מגדירה שזה 10% או 30%, את צריכה להגדיר ממה זה?
נעה בן שבת: באיזה תאריך?
נעה בן שבת: כל יום ויום.
אופיר סופר: לקחתם בחשבון שיהיו הרבה פיטורים עכשיו.
עידן רול: זה כולל את מי שבחל"ת?
עידן רול: מצבת העובדים כוללת את מי שכרגע בחל"ת?
נעה בן שבת: לכאורה כל יום ויום יש לי את השאלה הזאת.
חיים כץ: היום החלטנו שאנחנו הולכים ל-30%?
חיים כץ: הולכים מאתמול מצבת עובדים רשומה?
חיים כץ: אתה רואה את המצבה.
אוסאמה סעדי: אתה אומר "אתמול".
אוסאמה סעדי: אבל פה לא כתוב אתמול.
אוסאמה סעדי: יכול להיות חודש שעבר.
חיים כץ: אבל ביום שתקבל החלטה, זה יהיה ל-45 יום.
חיים כץ: באיזה יום תקבל החלטה?
חיים כץ: ב-23 ביולי?
אוסאמה סעדי: אבל זה שחל.
אוסאמה סעדי: ברגע שאני מאריך את זה עד 6 באוגוסט, אז זה חל.
אוסאמה סעדי: אז הם יכולים לבחור.
חיים כץ: אבל אתה שאלת על מצבת העובדים.
חיים כץ: הארכת את המצב הזה.
חיים כץ: ביום שאתה מאריך, זה מצבת העובדים.
חיים כץ: קבעת את מצבת העובדים.
חיים כץ: אם זה לא מוגדר, זה מצבת העובדים.
אוסאמה סעדי: שיהיה ברור.
אוסאמה סעדי: זה מה שאני מציע.
נעה בן שבת: אתה אומר שאתה יכול לשחק עם זה, לפטר שליש מהעובדים ואז - - -
חיים כץ: מי ייתן לך לפטר שליש מהעובדים?
חיים כץ: איך תפטר שליש מהעובדים?
אוסאמה סעדי: אם זה מעסיק פרטי - - -
אוסאמה סעדי: אם זה חל על עובדים למעסיקים בישראל.
חיים כץ: אבל איך תפטר שליש מהעובדים?
חיים כץ: ואני בעד העובדים.
חיים כץ: בואו נתחיל מזה, שאני בא מארגון עובדים.
חיים כץ: איך תפטר שליש?
חיים כץ: אין ארגון עובדים?
חיים כץ: איך תפטר?
חיים כץ: אין הסכמים?
חיים כץ: אבל אתה לא יכול לפטר.
חיים כץ: כי אם היה נדמה לי שאתה יכול לפטר, זה אפילו לא היה עולה פה.
חיים כץ: לא היה עולה.
אוסאמה סעדי: אם זה מקובל.
אורלי פרומן: ואנשים שנמצאים בחל"ת הם חלק מהמצבת?
חיים כץ: עובדים עם חל"ת.
נעה בן שבת: הם עדיין עובדיו של המעסיק.
חיים כץ: למרות שהוא לא משלם להם תנאים סוציאליים.
נעה בן שבת: אני מוחקת את המילים "בתוך מבנה".
נעה בן שבת: אני רוצה שנברר את זה.
נעה בן שבת: ההגדרה הזאת חשובה לנו מכיוון שהגבלה אחר כך, אותה הגבלה שהיא ברירת מחדל לא תחול בתנאים של גם התו הסגול.
נעה בן שבת: אבל היא ברירת המחדל.
נעה בן שבת: היא חלה לגבי מקום עבודה.
נעה בן שבת: לכן ההגדרה הזאת חשובה כדי להבין מהו מקום העבודה, מהי מצבת העובדים במקום עבודה.
נעה בן שבת: אז אנחנו ניסינו לברר עם משרד האוצר: אם אנחנו מדברים על מקום עבודה, על סניף מסוים, על אתר מסוים.
נעה בן שבת: אני הבנתי בהתחלה שמדובר על מקום, שמדובר על אתר מסוים.
נעה בן שבת: משרד האוצר, מה עמדתכם בעניין הזה?
נעה בן שבת: רק שנבין קצת.
אפרת פרוקציה: אנחנו מסתכלים על כלל העובדים שיש למעסיק.
אפרת פרוקציה: מה שניסינו להשיג זה צמצום של 70% ממספר השוהים.
אפרת פרוקציה: אנחנו ניסינו הרי לאזן את זה גם עם היכולת של העסקים עדיין לשרוד.
אפרת פרוקציה: לכן נתנו להם איזושהי גמישות.
אפרת פרוקציה: ולכן אם יש לי רשת שפרושה על פני כל הארץ, לא נתנו לה איזשהו מבחן דווקני שבכל סניף וסניף יהיו רק 30%, כי דבר כזה יכול למוטט עסקים גדולים.
אפרת פרוקציה: למשל, אם יש לי עסק שיש לו איזושהי ליבה, אם יש לי בנק או עסק, רשת אופנה שיש לה איזושהי ליבה שהיא חייבת להגיע 100%, כי היא מתפעלת את כל העסקים – אני לא אגיד לה: בואי, תורידי גם שם ל-30%.
אפרת פרוקציה: אני אמוטט את העסק.
אפרת פרוקציה: לכן ניסינו ליצור איזושהי גמישות.
אפרת פרוקציה: אמרנו בטוטל: תורידו מ-100% ל-30%.
אפרת פרוקציה: את החלוקה של איפה ה-70% האלה ירדו, זה נתון למעסיק.
אפרת פרוקציה: ולכן לא מדובר על כל סניף וסניף, אלא על כלל העסק באופן כללי.
אפרת פרוקציה: גם לא מדובר רק על מבנה.
אפרת פרוקציה: תכף נדבר על הגדרה של המבנה שכתוב כאן.
אפרת פרוקציה: מבחינתנו, מקום עבודה זה כל מה שהוא בחזקת מעסיק.
אפרת פרוקציה: אם יש לי גן אירועים שחלקו במבנה סגור וחלקו במבנה פתוח, אז אני לא רק סופרת את אלה שנמצאים בתוך המבנה הסגור ולא סופרת את העובדים שבמבנה הפתוח, כן?
אפרת פרוקציה: אין פה שום כוונה כזאת.
אפרת פרוקציה: כי זה הכול בחזקת אותו מעסיק.
אפרת פרוקציה: אבל אם מדובר במעסיק שהעובדים שלו הולכים בארץ ולא נמצאים במקום עבודה, למשל, עיריות שהיו להן מתנדבים שחילקו סלי מזון לנזקקים, הם מבחינתנו לא מגיעים למקום עבודה.
אפרת פרוקציה: הם לא בעירייה, אוקיי?
אפרת פרוקציה: ולכן, בגלל שהם לא יושבים במקום עבודה, הם לא נכללים במספר העובדים שמגיעים.
אפרת פרוקציה: העובדים האלה יכולים להגיע ב-100%.
אפרת פרוקציה: זאת הבחנה שעשינו.
נעה בן שבת: השאלה אם אין בכלל במקום העבודה מבנה.
נעה בן שבת: למשל, זו חווה שיש בה הרבה עובדים.
נעה בן שבת: לכאורה הסיכון, דיברנו על זה שבשטח פתוח יכול להיות שהסיכון להדבקה הוא סיכון יותר נמוך.
אפרת פרוקציה: אז לגבי השטח הפתוח זה סעיף ספציפי, שזה סעיף 2(ג)(1).
אפרת פרוקציה: ששם אמרנו עבודות בינוי ותשתית שבטח הפתוח מוחרגות באמת בשל הסיכון ובשל הצורך המהותי גם לא להרוס את הכלכלה ולאפשר לתשתיות ולבינוי להמשיך.
נעה בן שבת: אבל אם אין בכלל מבנה.
נעה בן שבת: זה באמת גן אירועים, אבל יש גם מבנים.
אפרת פרוקציה: עדיין.
אפרת פרוקציה: גן אירועים פרטי – אי-אפשר להגיד שגן אירועים – גם בהגבלת פעילות הם רואים בדיוק את אותו הדבר.
אפרת פרוקציה: יש אולי הגבלות קצת שונות, אבל החיצוני או לא חיצוני פתוח לאוויר הפתוח או לא, על שניהם חלות אותן המגבלות.
עידן רול: סליחה, גברתי, אני פתאום מבין.
עידן רול: תראו, התקנות האלה כשנקבעו בעבר היינו בתחילתו של המשבר.
עידן רול: ניסינו למצוא איזשהו כלל אצבע.
עידן רול: אבל עכשיו, הכלל הזה של מבנה – זה נשמע לי משהו מאוד כללי.
עידן רול: אם אני במקרה מעסיק אנשים בחברה שיש בה 30 איש על מבנה של 1000 מטר – זאת אומרת, אני חושב שצריכה להיות איזושהי התייחסות גם למספר אנשים ביחס לשטח האתר, ה-site.
עידן רול: אחרת, יש פה, אתם יודעים, איזה כלל גורף שיכול סתם לצמצם פעילות של המון עסקים.
עידן רול: הרי, אם אנחנו מתייחסים לרציונל של התו הסגול, של שמירה על מרחק מסוים בין אנשים במקום עבודה, ואם יש לי, לצורך העניין, 30 חברות שעונות על הקריטריון הזה, אז למה אני צריך לצמצם כוח אדם?
אפרת פרוקציה: עקרונית, אני מבינה.
אפרת פרוקציה: זה אחד הפתרונות שעלו גם - - -
עידן רול: חייבים בעיניי – ואדוני היושב-ראש, אני אומר את זה גם פה – אני חושב שחייבים לייצר עוד כללי אצבע שהם טיפה מעמיקים את הדבר הזה.
חיים כץ: זה בחוק אבל.
עידן רול: אבל זה מה שרצינו לתקף עכשיו.
עידן רול: אנשים יצאו לחל"ת.
עידן רול: אנשים לא יעבדו, בגלל שזה כלל מאוד גורף.
עידן רול: עכשיו, אני האחרון שיגיד: בוא נזלזל בהנחיות – אבל זה כלל, בעיניי, שעכשיו, כשאנחנו מחדשים את התקנות הוא רחב מדי.
חיים כץ: הוא עונה לך למה שאמרת, שאם יש רשת אופנה או רשת מזון שיש לה 100 חנויות, ויש לה 30%, אז את נתת לה 30% מהמכלול.
חיים כץ: אז הם יכולים לקחת מבנה, לשים את כולם, שזה יהיה ל-100%, ולסגור את כל הסניפים.
חיים כץ: ולהשאיר סניף אחד פתוח.
חיים כץ: ואז על כל חצי מטר מרובע ישב בן אדם.
חיים כץ: כי נתת את זה בתוך ה-30%.
עידן רול: נכון, אבל גם על מקרים אחרים.
עידן רול: כי יש חברות שכבר מראש במרחקים.
עידן רול: אז שיהיו ב-100%, אם יש חברת הייטק שהיא עכשיו שומרת על הכללים מעצם זה שמרווח שם, אני לא יודע.
גאל אזריאל: זה בדיוק מה שכתוב בהצעת החוק.
אפרת פרוקציה: בוא אני אסביר רגע כמה דברים.
אפרת פרוקציה: קודם כול, לגבי גם ה-30%, עדיין זה לא שאני יכולה להביא 30% ולשים אותם בתוך חדר אחד ולהגיד: כולכם פה.
אפרת פרוקציה: כי עדיין חלות במקביל כל ההוראות שקיימות בתקנות האחרות.
אפרת פרוקציה: למשל, המשירה על שני מטר בין עובד לעובד.
אפרת פרוקציה: זה גם ככה קיים.
אפרת פרוקציה: אז גם אם אני מכניסה 30% לחדר אחד, עדיין אני מחויבת להוראה שמדברת על שני מטר בין אחד לשני.
עידן רול: אני אומר שאם אני עומד בהוראת 2 המטר, למה צריך להיות 30%?
אפרת פרוקציה: עכשיו אני משיבה לך.
אפרת פרוקציה: קודם כול, המבחן שציינת הוא נכון.
אפרת פרוקציה: שהוא גם נכון להבא.
אפרת פרוקציה: זה עלה בדיונים.
אפרת פרוקציה: אנחנו מכירים את המבחן הזה ואני באופן אישי גם תמכתי בו.
אפרת פרוקציה: זה נכון.
אפרת פרוקציה: עכשיו, עקרונית, התו הסגול הוא לגמרי מיישם את המבחן שאתה אומר.
אפרת פרוקציה: כי הרי מה עשו בתו הסגול?
אפרת פרוקציה: ואני מזכירה לך שזה חלופי – או ה-30% או התו הסגול.
אפרת פרוקציה: אם מבחינתנו, אתה עומד בתנאי התו הסגול לגבי מרחק בין עובדים, מספר עובדים בישיבות, בחלל מסוים, חיטוי, אין בעיה שתביא את כולם.
אפרת פרוקציה: עכשיו, דה פאקטו, לדעתי, כמעט כל המשק הוא תחת התו הסגול.
אפרת פרוקציה: אנשים בוחרים לקיים את התו הסגול, שאלה תנאים שבעצם כל בעל עסק יכול לקיים אותם, אלא אם כן הצפיפות לא מאפשרת לו.
חיים כץ: סליחה, רגע.
חיים כץ: עידן, זה בדיוק מה שאמרתי בהתחלה.
חיים כץ: זה לב ליבן של התקנות האלה, מה שאמרת.
חיים כץ: לרשום, לא דנים בזה.
חיים כץ: עוזבים, הולכים הלאה.
חיים כץ: הולכים לכל ההגדרות, לכל זה.
חיים כץ: לזה נחזור לדון.
חיים כץ: כי אם נתקע בזה, אנחנו אחר כך – זה כמו במבחן מתמטיקה.
עידן רול: אוקיי.
חיים כץ: זה כמו במבחן מתמטיקה.
חיים כץ: קודם כול, אתה פותר את מה שקל.
עידן רול: לי אף פעם לא היה קל במתמטיקה, אדוני היושב-ראש, רק שתדע.
עידן רול: לכן הלכתי להיות עורך דין.
עידן רול: לכן למדתי משפטים.
חיים כץ: לי כמעט זה אף פעם לא היה קשה.
חיים כץ: אז קודם כול, אתה פותר את מה שקל ואומר: ואללה, פתרתי, יש לי כבר 60.
חיים כץ: עכשיו אני משחק במה שקשה.
עידן רול: יאללה, בואו נעשה את ה-60.
נעה בן שבת: אנחנו נחזור אחר כך להגדרת מקום עבודה.
חיים כץ: בואו נעשה את ה-60.
חיים כץ: אחר כך נחזור לזה.
חיים כץ: תסמן את זה שעל זה לא דנו ולא נצביע עליו.
חיים כץ: אנחנו נצביע על ה-60.
חיים כץ: אחר כך ניכנס ליתרה.
חיים כץ: אם לא יהיה לנו את כל ה-100, לא.
חיים כץ: אנחנו לא נחוקק.
נעה בן שבת: ההדגשה פה היא שהמבנה הוא לא בהכרח ציבורי.
נעה בן שבת: עבודות תשתית, נכון, יכולות להיות קשורות גם למבנה שאינו ציבורי.
אפרת פרוקציה: לא קשור למבנה ציבורי.
אפרת פרוקציה: תשתית זה תשתית אופן כללי.
נעה בן שבת: לא רק למבנה ציבורי.
נעה בן שבת: "התשתיות הנוגעות למבנה".
נעה בן שבת: אז אני רק רוצה לברר שהוא לא מבנה ציבורי.
נעה בן שבת: לא היה צריך להיות מבנה ציבורי, אלא כל מבנה.
אפרת פרוקציה: לדעתי, לא צריך להיות "מבנה".
אפרת פרוקציה: כבר הבהרנו.
אפרת פרוקציה: במקום עבודה לא אמור להיות מבנה, אלא בכל מקום שבחזקת מעסיק.
נעה בן שבת: עבודות בינוי.
נעה בן שבת: אנחנו בעבודות בינוי.
חיים כץ: זה בדיוק הסעיף שאתן צריכות לתאם ביניכן, לשבת ביניכן – אם זה מבנה ציבורי או לא מבנה ציבורי, או צריך להיות מבנה או לא צריך להיות מבנה.
חיים כץ: זה בדיוק מה שאתן צריכות לסכם ביניכן.
נעה בן שבת: אני אסביר שיש פה בהגדרה הזאת שני חלקים.
נעה בן שבת: דבר ראשון, ההגדרה אומרת: אני לא מתייחס לעובד רק דרך יחסי עבודה, אלא כל מי שמגיע לאותו מקום עבודה, גם אם הוא, למשל, חייל במשרד הביטחון שמועסק.
נעה בן שבת: אז הוא גם אם מגיע באופן יום-יומי, באופן רגיל, וגם אם לא מתקיימים יחסי עבודה בינו ובין המעסיק כהגדרתו.
נעה בן שבת: לעומת זאת, יש פה, לעניין חישוב מספר העובדים המרבי המותר, לפי תקנות שעת חירום אלה, לא מביאים בחשבון שורה של – במקומות מסוימים, בגופים מסוימים, לא מביאים בחשבון עובדים מסוימים כדי שלא להביא אותם במניין העובדים, כי הם עובדים נחוצים, אלה עובדים חיוניים.
אפרת פרוקציה: כפי שאמרנו, יש איזון בין מצד אחד הרצון להפחית כמה שניתן, מצד שני במקומות שבהם יש לנו אנשים חיוניים לתחזק את העסק או לתת שירותי רווחה, למשל, את האנשים האלה החרגנו ממצבת העובדים כדי שלא ייווצר לי מצב שהם לא יגיעו לעבודה ולא יעשו את העבודה שלהם.
אורלי פרומן: אבל איפה כל מערכת החינוך פה?
אורלי פרומן: אב הבית בבית הספר הוא עובד עירייה.
אורלי פרומן: שאר העובדים אינם עובדי עירייה.
אורלי פרומן: בית הספר יפעל עכשיו, בית הספר של החופש הגדול, עד ה-6 באוגוסט.
אפרת פרוקציה: רגע.
אפרת פרוקציה: לגבי חינוך יש פשוט הוראה ספציפית.
אפרת פרוקציה: משרד החינוך, למנהל שם יש סמכויות לפי אחד מהצווים.
אפרת פרוקציה: שם זה מוסדר.
אפרת פרוקציה: בעצם מערכת החינוך לא מוסדרת על ידי הצעה הזו.
אורלי פרומן: כי כתבתם חינוך מיוחד.
אורלי פרומן: בגלל זה.
אורלי פרומן: אז החרגתם סקטור מסוים.
אפרת פרוקציה: זה עובד - - -
אורלי פרומן: במערך החינוך המיוחד.
אפרת פרוקציה: הם ספציפית מוחרגים כאן.
אפרת פרוקציה: אבל אלה עובדים שנותנים שירותים למוסדות.
אפרת פרוקציה: מי שעובד בתוך המוסד, יש צו מיוחד בנושא הספציפי.
אופיר סופר: מה זה "רב רשות מקומית"?
אפרת פרוקציה: רב רשות מקומית גם מוחרג.
אופיר סופר: אני שואל.
אופיר סופר: רב יישוב ורב שכונה?
אפרת פרוקציה: רב יישוב ורב שכונה, לדעתי, אז הם הוחרגו.
אפרת פרוקציה: לא .
אפרת פרוקציה: הם לא מוחרגים.
אופיר סופר: אז בוא נחריג את זה ספציפית.
אופיר סופר: אני לא רואה סיבה שזה לא יקרה.
משה אבוטבול: שמה תהיה עליהם החרגה?
אפרת פרוקציה: חברים, אז בואו אני אסביר רגע משהו.
אפרת פרוקציה: היו על זה המון ויכוחים בממשלה.
אופיר סופר: זו הזדמנות לתקן.
אפרת פרוקציה: שנייה, רגע.
משה אבוטבול: אבל מה ההחרגה שתהיה עליהם?
משה אבוטבול: רק שנייה.
אופיר סופר: אני אגיד מה החרגה.
אופיר סופר: אני גם מדבר על מקרה ספציפי.
אופיר סופר: בסוף לרב שכונה יש לשכה בשכונה.
אופיר סופר: הוא עובד בשכונה.
אופיר סופר: הוא עושה אותה פעילות מלא, מלא, מלא.
אופיר סופר: פשוט הוא לא עובד.
אופיר סופר: זה כל הסיפור.
משה אבוטבול: ואז?
אופיר סופר: שיעבוד רגיל.
משה אבוטבול: שיוכל לעבוד רגיל?
אפרת פרוקציה: אז רק אם אפשר להסביר.
אפרת פרוקציה: בהתחלת התקנות, התקנות האלה בעצם עסקו רק בשיעור העובדים שמגיעים.
אפרת פרוקציה: הייתה את ההגבלה של 30%, שאחר כך ירדה ל-15%, אני מזכירה לכם באזור פסח.
אפרת פרוקציה: כל עובד היה קריטי.
אפרת פרוקציה: אנשים נלחמו להחריג עובד כזה או אחר.
אפרת פרוקציה: היום אנחנו במציאות אחרת.
אפרת פרוקציה: היום יש לנו את התו הסגול.
אפרת פרוקציה: כל הרשויות המקומיות פועלות לפי התו הסגול.
אפרת פרוקציה: זה כבר לא כל כך רלוונטי.
אפרת פרוקציה: ואולי נחזור למצב שהיינו בו אז.
אפרת פרוקציה: אז זה רלוונטי אם עובד אחד או אחר ייכנס למשמרת.
אופיר סופר: יכול להיות שעוד שבועיים נהיה שם.
אופיר סופר: הבוקר נסעתי שעתיים.
אופיר סופר: כל הדרך דיברו על זה שעוד שבועיים נהיה איפה שאת מדברת.
אפרת פרוקציה: יכול להיות.
גאל אזריאל: אז נבוא לכנסת לתקן את החוק.
אורלי פרומן: אבל גם אי-אפשר לכתוב – הנושא של החינוך המיוחד, אני אסביר לך.
אורלי פרומן: הנושא של עובד במערך החינוך המיוחד הוכנס כי אף פעם, למעט הקורונה, ילדי החינוך המיוחד לא הושבתו.
אורלי פרומן: זו פעם ראשונה שזה קרה.
אורלי פרומן: ולכן הכניסו את הנושא הזה.
אורלי פרומן: אבל גם הפעם הם ישבו בבית.
אורלי פרומן: אבל אם אני מסתכלת על התקופה הקרובה, שהתקנות האלה תהיינה בתוקף, כל בתי הספר היסודיים פועלים, כל גני הילדים פועלים תחת בית הספר של החופש הגדול, לפי ההסדר.
אורלי פרומן: לא יכול להיות שמנהל אגף החינוך, מנהל מחלקת החינוך, הם כולם עובדי בעירייה, אז הם עובדים חיוניים, אבל הם לא יכולים להיכנס לתוך ה-30% של העירייה.
אפרת פרוקציה: אז כפי שהסברנו בהתחלה, יש - - -
אורלי פרומן: אמרת תו סגול וזה.
אפרת פרוקציה: לא תו סגול.
אפרת פרוקציה: לא קשור לתו הסגול.
אפרת פרוקציה: יש לך למעלה מ-30 תקנות שעת חירום וצווים שונים, אוקיי?
אפרת פרוקציה: החינוך ספציפית מוסדר על ידי צו אחר.
אפרת פרוקציה: עכשיו, אפשר להביא לוועדה גם את זה.
אפרת פרוקציה: אבל כרגע מה שעולה לדיון בוועדה זה התקש"ח הזה.
חיים כץ: החינוך לא עולה פה?
גאל אזריאל: החינוך מוסדר בצו לפי פקודת בריאות העם, בסמכות של מנכ"ל משרד הבריאות.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו לא דנים בו פה.
גאל אזריאל: אם אתם מסתכלים על סעיף 5 פה, שמירת דינים, כתוב בפסקה (3): "הוראות צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (הגבלת פעילות מוסדות חינוך) (הוראת שעה), התש"ף–2020;".
גאל אזריאל: תקנות שעת חירום אלה של הגבלת מספר עובדים לא פוגעות בכל ההסדרים שמוסדרים באותו צו לפי פקודת בריאות העם.
גאל אזריאל: כך שזה הסדר ספציפי.
אורלי פרומן: לרבות עובדי רשות מקומית שם?
אורלי פרומן: שהם עובדי חינוך.
אפרת פרוקציה: כל מי שמועסק במוסד חינוך, כן.
נעה בן שבת: אני רוצה אולי להסביר משהו לגבי המבנה פה של תקנות שעת חירום.
נעה בן שבת: אולי היינו צריכים להסביר את זה בהתחלה.
נעה בן שבת: יש לנו פה הסדר, אבל יש חריגים להסדר.
נעה בן שבת: אותם חריגים שקבועים בסעיף 4(א), שהם רשויות השלטון, לשכת נשיא המדינה והכנסת, ועדת הבחירות המרכזית.
נעה בן שבת: נעבור אחר כך, נקרא את כולם, כי אולי פספסתי.
נעה בן שבת: אחר כך יש, בסעיף 4(ב) רשימה של גופים שגם עליהם לא יחולו התקנות.
נעה בן שבת: רק אחר כך יש הוראות שאומרות מה כן יחול.
נעה בן שבת: << מנהל >> (היו"ר אוסאמה סעדי, 11:31) << מנהל >> אז, למשל, בסעיף 4(ב)(17) אנחנו מדברים על כך שזה לא יחול, התקנות האלה בכלל לא יחולו על "מוסדות חינוך שפעילותם מותרת כמפורט בסעיף 2 לצו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (הגבלת פעילות מוסדות חינוך) (הוראת שעה), התש"ף–2020‏".
נעה בן שבת: זאת אומרת, אם שם פעילותם מותרת באותו צו מיוחד שנוגע לפעילות מוסדות חינוך, אז ממילא התקנות האלה בכלל לא יחולו עליהם.
נעה בן שבת: זאת החרגה אחת שקיימת.
נעה בן שבת: היא החרגה כוללת מכל הוראות התקנות.
נעה בן שבת: אחר כך יש לנו החרגות נוספות.
נעה בן שבת: אחת מהן ראינו עכשיו.
נעה בן שבת: אמרנו אילו עובדים גם ברשות שחלות עליה התקנות, כמו רשות מקומית, גם עליה יש עובדים שאנחנו לא מונים אותם במניין שיעור המרבי של העובדים.
נעה בן שבת: אנחנו לא רוצים שהם ייספרו לי לא במונה ולא במכנה, כדי שאני לא אצטרך לצמצם את הפעילות שלי.
אורלי פרומן: אני מבינה את מה שאת אומרת.
אורלי פרומן: אבל אני לא בדיוק יודעת מה כתוב בתקנות של מוסד החינוכי.
אורלי פרומן: אבל, בגלל שאנחנו פה תחת הסעיף של עובדי רשות מקומית, כל עובדי אגפי החינוך הם עובדי הרשות המקומית.
אורלי פרומן: ואני הסברתי גם למה כתוב פה חינוך מיוחד, מה שלא תקף לקורונה, כי גם אנשי החינוך המיוחד לא עבדו בקורונה.
אורלי פרומן: אבל אם השטח עובד, וזה מה שיקרה עד ה-6 באוגוסט.
אורלי פרומן: גנים, בתי ספר יסודיים, חינוך מיוחד – הכול עובד, אנשי אגף החינוך לא יכולים להיספר בעובדים חיוניים, לצורך העניין.
אורלי פרומן: הם לא יכולים להיספר ב-30% של עובדי הרשות המקומית.
משה אבוטבול: חיים, ברשותך, אני - - -
אוסאמה סעדי: כן, משה.
אוסאמה סעדי: אני עדיין לא חיים.
משה אבוטבול: כן, אוסאמה, לא חיים.
משה אבוטבול: לא שמתי לב שאתה כבר – יצאתי לרגע.