GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעה בן שבת: האם בכוונה יש את הצמצום לגבי עבירה פלילית ואת ההרחבה לגבי עבירה משמעתית?
נועם פליק: כן, זה היה מכוון, מאחר שעבירה פלילית יש לה נפקויות שהן יותר רחבות מעבירה משמעתית, חשבנו שנכון - - -
נעה בן שבת: אבל הוא רשאי באופן כללי - - -
אלי אלאלוף: אתה בעד ההרחבה או המצומצם?
נועם פליק: שהעבירה הפלילית נגד הילד והעבירה המשמעתית היא כלפי כולם.
נועם פליק: כמו הנוסח שמוצע פה.
נעה בן שבת: אבל עדיין נשמרת לו האפשרות להגיש תלונה כמו כל אדם אחר לפי ההוראות הכלליות.
נעה בן שבת: (ב) מצא הממונה כי התלונה לא הייתה מוצדקת, יודיע הממונה – כי פה ממש הוא צריך – יביא הממונה, אין לו פה שיקול דעת.
נעה בן שבת: אם הוא מוצא שיש פה עבירה, צריך לדווח.
נעה בן שבת: "יביא הממונה".
סימונה שטיינמץ: כן, ברור.
נעה בן שבת: זה מקרה שהתלונה איננה מוצדקת.
נעה בן שבת: במקום אחר אמרתם אדם מטעמו או שפעל מטעמו, אבל בסדר, זו אותה המשמעות.
נעה בן שבת: ה"עובדיו" מתכוון למקרה שיש לו עובדים, ואם יש לו מתנדבים או מישהו אחר שיכול מטעמו, אז זה חל לגביו.
נעה בן שבת: זה כתוב בחוק, וחשבנו שצריך להשלים פה את המידע על הדבר הזה.
ורד וינדמן: אולי כן כדאי להרחיב פה, אם יש היבטים של פרטיות בהקשרים של תלונה.
נועם פליק: בגלל זה זה רשאי.
נועם פליק: סעיף 58 - - -
ורד וינדמן: אני יודעת, זה בחוק.
נעה בן שבת: את רוצה להגיד: אם מצא שהדבר נדרש או תוך שקילת הצורך בהגנה על פרטיותו.
ורד וינדמן: תוך שמירת הפרטיות, התחשבות בטובתו.
ורד וינדמן: איזה משהו שיבהיר לנציבה מהו שיקול הדעת הזה, שקשור לילד בסופו של דבר.
נעה בן שבת: תוך התחשבות בטובתו של הילד ובצורך בשמירה על פרטיותו?
סימונה שטיינמץ: שזה חשוב - - -
ורד וינדמן: פוזיטיבי.
סימונה שטיינמץ: שיש לזה משמעות להמשך הטיפול בילד.
נעה בן שבת: אז מה את מציעה – שאם הדבר נדרש לצורך שמירה על טובתו של הילד?
ורד וינדמן: כן, פוזיטיבית.
נעה בן שבת: שמירה על טובתו של הילד, ותוך התחשבות בשמירה על הפרטיות שלו.
נעה בן שבת: תמיד הדיווח הוא כללי, בעצם אפילו אפשר להגיד סטטיסטי חוץ מהנושא של סוגי העניינים.
סימונה שטיינמץ: רק שאלה קטנה: ה-20 בנובמבר הוא מועד שנקבע בגלל שזה היום הבין-לאומי לזכויות הילד.
סימונה שטיינמץ: השאלה אם אנחנו רוצים לרשום את זה בתקנות או לציין.
סימונה שטיינמץ: הופתעתי לגלות שיש כאלה שלא יודעים את זה, שב-20 בנובמבר זה היום הבין-לאומי לזכויות הילד.
אלי אלאלוף: גם אני לא ראיתי את זה באף - - -
נעה בן שבת: לא, לא קובעים שזה היום הבין-לאומי לזכויות הילד, אבל השאלה אם אתם רוצים להגיד דווקא ב-20 בנובמבר.
נעה בן שבת: אתם רוצים להשאיר את זה?
נועם פליק: כן, זו המטרה, שבאמת זה יום הזכויות הבין-לאומי.
קריאה: כדי שזה יהיה סמלי.
אלי אלאלוף: 20 בנובמבר או יום שאינו שבת?
נועם פליק: תמיד זה ככה.
קריאה: תמיד 20 בנובמבר זה לא שבת?
נועם פליק: לא, לפי חוק הפרשנות.
נעה בן שבת: זאת אומרת, אחת לשנה לפחות הוא צריך גם לפנות לאמצעי תקשורת נוספים, וליצור פרסום מעבר לפרסום הקבוע באתר האינטרנט של הילדים.
אלי אלאלוף: השר אוהב פרסום, אל תדאג.
נועם פליק: לא, אני אגיד: הסיוע המשפטי מסרו שהם לא יכלו להגיע לדיון היום, וביקשו ממני להציג איזושהי הערה לנוסח סעיף הזה.
נועם פליק: הם ביקשו גם שתהיה פה איזושהי סעיף של הדרכה, הנחיה, לגורמי טיפול שמטפלים בילד על הנציבות, שיסבירו לילד שזה לאו דווקא מנחה האומנה או העובד הסוציאלי, שזה יהיה גם גורמי החינוך, איכשהו שגם הם יצטרכו ליידע את הילד.
אלי אלאלוף: מה הניסוח שיש לך?
נעה בן שבת: אתם רוצים שהשר יקבע את דרכי ההדרכה?
נועם פליק: זו העמדה של הסיוע המשפטי.
נועם פליק: אנחנו בעמדה שזה לא צריך להיות בתקנות.
נועם פליק: זה נהלי עבודה, אלה תוכניות עבודה, וזה לא משהו שמעוגן.
נועם פליק: אני לא מכיר משהו כזה שמעוגן בתקנות או בחקיקה, איך מנחים עובדים איך להעביר מידע.
סימונה שטיינמץ: מה עוד - - - עובדים אחרים.
סימונה שטיינמץ: זאת אומרת, כן יגיעו להדרכה, לא יגיעו להדרכה – זה לא - - -
נעה בן שבת: אולי נגיד שהשר יורה על דרכי - - -
נועם פליק: אבל זה לא.
נועם פליק: זה עובדי משרד החינוך נגיד, אין לנו סמכויות עליהם.
ורד וינדמן: זה בכל מקרה צריכה להיות השאיפה, זה בטוח.
נועם פליק: אנחנו תמיד אומרים: ככל שאנחנו נראה שזה לא פועל או שלא מעירים, תמיד אפשר גם לתקן את התקנות.
נועם פליק: כרגע אנחנו חושבים שאופן הדרכה של איך עובד יעשה את עבודתו, אני לא חושב שצריך להיות בתקנון.
אלי אלאלוף: יש לנו בעיה, יש שרים שלא מדברים עם שרים אחרים.
אלי אלאלוף: טוב, אני מציע שלא נעלה על מוקש שאין סיבה שיהיה בתקנות.
נועם פליק: התחייבתי בפניהם שאני אעלה את זה.
אלי אלאלוף: אוקיי, אתה עמדת בהתחייבות, והקשבנו לך אפילו.
נעה בן שבת: ההוראות שמחייבות אותם ליידע על קיומו של הממונה על התלונות.
נעה בן שבת: אני רוצה לחזור, אדוני, למשהו שנאמר בדיון הראשון.
נעה בן שבת: נאמר שהממונה רשאי לברר גם תלונות של ילדים לא במסגרת השמה חוץ ביתית במובנה בחוק בלבד, אלא גם במסגרות אחרות.
נעה בן שבת: השאלה אם צריך לשמור את האפשרות שאין בהוראות תקנות אלה כדי לגרוע מהאפשרות של הממונה לדון גם בתלונות של ילדים במסגרות אחרות.
נועם פליק: החוק קובע מהן המסגרות.
נועם פליק: שוב, אנחנו מדברים פה על נציבות שכרגע באמת מאוד מצומצמת.
נועם פליק: אני לא חושב שנכון כרגע להרחיב את הסמכויות שלה לבדיקה של תלונות, שהתלונות שבמהות של ילדי רווחה – לא רוצה להגיד שייפגעו, אבל שלא יהיו בקדימות למסגרות אחרות.
ורד וינדמן: אבל תשים לב מה הציעה היועצת המשפטית, היא הציעה שזה לא יגרע מהאפשרות.
נועם פליק: זה לא סותר.
ורד וינדמן: אני לא בטוחה שזה לא סותר, כי אני לא רוצה שמישהו יאמר לנציבה שיש ילדים, שאחד הגיע בצו בית משפט ואחד הגיע בלי ועדה או בלי בית משפט, ואחד יוכל להגיש תלונה לנציבה ואחד לא.
נועם פליק: זה כרגע גם הפרשנות של החוק, שוב, מה זה לפי הוראות כל דין, מה זה מסגרת השמה.
נועם פליק: כרגע אנחנו מבקשים שלא להכניס.
ורד וינדמן: אז אם יגיעו שני ילדים, אחד יאמרו לו לא ואחד יאמרו לו כן?
ורד וינדמן: אנחנו לא רוצים - - -
נועם פליק: שוב, זה לא אומר שהיא לא יכולה לבדוק את זה.
נועם פליק: גם אם לא רשום זה לא אומר שהיא לא יכולה.
נועם פליק: אבל כרגע אנחנו מעדיפים שלא לרשום את זה, שוב, בגלל באמת המסגרת המצומצמת של הנציבות.
סימונה שטיינמץ: אני אומר את זה בצורה אחרת:
סימונה שטיינמץ: אני חושבת שזה מחייב באמת דיון מעמיק, כי התקנות האלה על פניו, כל עוד יש ילד שבוועדת תכנון טיפול הוחלט לשים אותו בפנימייה ששייכת לפיקוח משרד החינוך, הרי שהתקנות האלה כן מחייבות.
סימונה שטיינמץ: זה אומר שהוא כן אמור לצאת עם כרטיס אל הפנימייה, זה אומר שהפנימייה חייבת להראות לילד איפה ומהם הדרכים, כי זה ילד שיצא בוועדת תכנון טיפול על פי הוראות החוק.
סימונה שטיינמץ: הדבר הזה מרחיב את זה גם לפנימיות של משרד החינוך, של הפיקוח, ואני חושבת שזה לא על רגל אחת ברגע האחרון של התקנות, אבל זה מחייב דיון בהמשך.
אלי אלאלוף: אני מסכים איתך, אבל כרגע אפשר להגיד, היות שהוא בא דרך המסלול של משרד הרווחה, את כן יכולה לטפל במקרה הספציפי.
נועם פליק: זה ברור, זה קבוע בחוק גם.
אלי אלאלוף: כרגע לא נכנסים, למרות שההיגיון איתך.
אלי אלאלוף: זה פשוט יהיה אבסורד.
אלי אלאלוף: אבל כרגע לא נוכל לעשות את המהפכה, ודאי לא הבוקר.
אלי אלאלוף: אז בואו נסתפק בזה.
נעה בן שבת: אז אולי אפשר להגיד באופן כללי, שאין באמור כדי לגרוע מהוראות החוק?
נעה בן שבת: אתה אומר שלא צריך את זה.
נועם פליק: לא, אנחנו חושבים שלא צריך.
נעה בן שבת: זה ממילא לא גורע?
נועם פליק: לא גורע.
נעה בן שבת: אוקיי, אז אפשר להצביע על התקנות.
אלי אלאלוף: אז לפני שאני אצביע, אתם רואים איזו אחריות ענקית, אבל זו זכות ענקית באמת שנפלה עליי.
אלי אלאלוף: אני מודה באשמה שאני בנושא של אומנת ילדים, זה נושא מאוד רגיש שתמיד דיבר אליי, ואני מודה לכם על העבודה האדירה, באמת גם למועצה, את ממשיכה את קודמך בתפקיד הזה, גם לנציבה החדשה – בראבו לך – וגם למשרד העבודה והרווחה, לייעוץ המשפטי שלכם שעשה את העבודה.
אלי אלאלוף: אני גם חייב להודות בשמחה לייעוץ המשפטי של הוועדה ולהנהלת הוועדה.
נעה בן שבת: תודה לאדוני היושב-ראש.
אלי אלאלוף: וגם אם הם לא פה, חברי הכנסת קארין אלהרר והקבוצה שהייתה איתה.
אלי אלאלוף: ובאמת בהתרגשות אני שמח שהצלחנו לגמור את התקנות האלה לפני שהכנסת מתפזרת, אמורה להתפזר מחר.
אלי אלאלוף: אז אני בעד.
אלי אלאלוף: תודה, ובהצלחה לך.
ורד וינדמן: אפשר להגיד מילת תודה?
ורד וינדמן: לפני מעט שנים הוועדה הזו העבירה את חוק האומנה, שהוא היה חוק היסטורי, בזכות עבודה נמרצת של הוועדה ושלך, אדוני, ושל חברת הכנסת קארין אלהרר, ונעשתה היסטוריה.
ורד וינדמן: ואחד הסעיפים בין החשובים ביותר – אני לא רוצה להגיד הכי חשוב, אבל בין החשובים ביותר – היה הסעיף שהקים את הנציבות, לתת קול לילדים, לאפשר שקיפות, לאפשר לכולנו לדעת מהן הבעיות במערכת.
ורד וינדמן: ואני חושבת שזו באמת זכות גדולה לכל מי שלקח חלק בעניין הזה, לסיים את המושב הזה, את הכנסת הזו, עם הצבעה על התקנות האלה.
ורד וינדמן: ואני רוצה להודות לך באופן אישי על זה שקיימת את הדיון הזה ממש ברגע האחרון, ואפשרת לנציבות לפעול לפי תקנות.
ורד וינדמן: זו בהחלט מתנה גדולה עבור הילדים.
ורד וינדמן: ותודה רבה לך, ותודה על העבודה המשותפת עם משרד המשפטים, משרד הרווחה, ולנציבה שגיבשה את כולנו יחד כדי לעשות חשיבה אינטנסיבית ודקדקנית מבעוד מועד.
ורד וינדמן: אז תודה רבה.
אלי אלאלוף: אז רק טוב לכולם.
אלי אלאלוף: תודה גם לפרוטוקול.
אלי אלאלוף: אז אנחנו היום ב-25 בדצמבר 2018, י"ז בטבת תשע"ט, והשעה 11:34.
אלי אלאלוף: אנחנו בהצעת חוק הביטוח הלאומי – תשלום גמלה באמצעות קרוב משפחה שלא יגור במקום – כרגע הוא חייב לגור אצל מקבל הקצבה.
אלי אלאלוף: אז אנשי ביטוח לאומי תסבירו?
חנן פוטרמן: אני אקדים ואומר שאנחנו מגיעים היום עם תיקון מטיב.
אלי אלאלוף: אתה הרבה זמן בביטוח לאומי?
אלי אלאלוף: כמה שנים.
אלי אלאלוף: כמה זה שנים?
חנן פוטרמן: שש שנים.
אלי אלאלוף: אה, אתה חדש.
אלי אלאלוף: נכנסת כשאשתי יצאה משם.
חנן פוטרמן: אני אקדים ואומר שאנחנו מגיעים היום לוועדה עם תיקון מיטיב, כאשר אני אציג את המצב כפי שהוא היום.
חנן פוטרמן: כיום במרבית המקרים גמלת סיעוד ניתנת לזכאים בעין.
שמרית גיטלין שקד: חנן, אם אפשר, ברשותך, בוא נתייחס לתיקון תיקון, כי יש את התיקון הראשון שהוא לא קשור לתשלום גמלה בעין, תיקון של ההכנסה של בן משפחה.
שמרית גיטלין שקד: אז בואו נדבר קודם כול על התיקון הראשון.
קריאה: מה זה הראשון והשני?
שמרית גיטלין שקד: סעיף 224(ד), שאנחנו מוחקים את פסקה (2), שאומרת שלעניין גמלה המשולמת לפי סעיף 225(ג), כלומר בגמלת סיעוד יש סעיף חוק שאומר: יכול שתובא בחשבון גם הכנסה של בן משפחה המטפל בזכאי בתנאים שייקבעו בתקנות כאמור.
חנן פוטרמן: בפועל - - -
שמרית גיטלין שקד: ואת זה מציעים למחוק, את פסקה (2), זה התיקון הראשון, נכון?
חנן פוטרמן: נכון, כי הסעיף הזה בפועל לא מתקיים, ולכן אין מקום שהוא יהיה בחוק.
אלי אלאלוף: אז הוא נמחק?
חנן פוטרמן: הוא נמחק.
שמרית גיטלין שקד: כלומר, הסעיף שאומר שלוקחים בחשבון גם את ההכנסה של בן המשפחה נמחק.
חנן פוטרמן: בודקים את ההכנסות של בני הזוג או של המבוטח.
חנן פוטרמן: של בני המשפחה אנחנו לא בודקים, ולכן זה לא רלוונטי, אין טעם להשאיר אותו בחוק.
חנן פוטרמן: בעצם לא מתייחסים אליו היום.
שמרית גיטלין שקד: זה אות מתה בעצם?
שמרית גיטלין שקד: אז זה התיקון הראשון.
חנן פוטרמן: לגבי התיקון השני, והוא התיקון המהותי כאן, אז כפי שהתחלתי לומר, במרבית המקרים המבוטחים מבקשים לקבל את הגמלה בעין.
חנן פוטרמן: יש מקרים שהמבוטחים מבקשים לקבל את הגמלה בעין, אבל מסיבות שאינן תלויות בהם לא ניתן לספק היום את שירותי הסיעוד.
חנן פוטרמן: וכאן אני מפנה בעצם לסעיף 225(ג) שקובע: גמלת הסיעוד תשולם לזכאי רק אם הוועדה המקומית המקצועית קבעה שהוא גר עם בן משפחה המטפל בו – כלומר, זה תנאי בסיסי.
חנן פוטרמן: ולאחר מכן יש שתי חלופות, שבהתקיים אחת מהן ניתן לשלם לו את הגמלה בכסף.
חנן פוטרמן: החלופה הראשונה זה שאין שירותי סיעוד זמינים שניתן לספק לו.
חנן פוטרמן: הכוונה היא שאין נותן שירותים שיכול לספק לו שירותי סיעוד – אם מדובר במקום יישוב, שאין שירותי סיעוד זמינים, מחסור במטפלות.
חנן פוטרמן: יש לנו מספר מקומות כאלה מצומצם בערבה, בנגב, ושם יש קושי למצוא מטפלות.
חנן פוטרמן: החלופה השנייה היא שלא סופקו לו שירותי סיעוד תוך 60 ימים מהיום שבו נוצרה הזכאות לגמלת סיעוד.
חנן פוטרמן: לפי סעיף 229 הזכאות לגמלת סיעוד היא מתום היום השביעי, כאשר הוועדה המקומית המקצועית, מתפקידה לקבוע את נותן השירותים, את סל השירותים ואת הבקרות שעושים אחר כך.
אלי אלאלוף: העדה המקומית שהולכת להתבטל?
חנן פוטרמן: אבל שוב, אני מדבר על הנוסח היום, הוועדה המקומית המקצועית זה התפקיד שלה.
חנן פוטרמן: לעיתים היא לא מספיקה לקבל את ההחלטה תוך שמונה ימים והזמן מתארך.
חנן פוטרמן: ובתקופה הזאת למעשה הזכאי עלול להימצא במצב שהוא לא מקבל לא גמלה בעין ולא גמלה בכסף.
חנן פוטרמן: התנאי הבסיסי שהוא יוכל לקבל את הגמלה בכסף באותה תקופה, כדי שהוא לא יעמוד מול שוקת שבורה, זה התנאי שהוא גר עם בן משפחה שמטפל בו.
חנן פוטרמן: יש מקרים לדוגמה, שבן המשפחה מטפל בו, גר ברחוב סמוך, ביישוב סמוך, באותה שכונה אפילו, והוא מגיע ומבקר את הזכאי כל יום, אבל עדיין מכיוון שהוא לא עונה על תנאי החוק, לא ניתן לשלם את הגמלה בכסף במקרה הזה, ויוצא שאותו זכאי לא מקבל את השירות לא בעין ולא בכסף.
חנן פוטרמן: בתיקון הזה אנחנו מבקשים למעשה למחוק את התנאי שגר עם בן משפחה המטפל בו, ובכך לאפשר לאותם מקרים בודדים, לא מקרים רבים – אני מדגיש: לא מקרים רבים, מדובר במקרים בודדים.
אלי אלאלוף: בחוק זה לא חשוב, בודדים או רבים.
חנן פוטרמן: ואנחנו רוצים לתת מענה לכולם.
חנן פוטרמן: ולפיכך אנחנו מבקשים לתקן באופן מיטיב את החוק, לבטל את התנאי של בן משפחה מטפל, ולמעשה לאפשר באותן החלופות שציינתי, שהן לרוב זמניות, לתת את הגמלה בכסף.
אלי אלאלוף: גם אם הקרוב-משפחה אינו גר במקום?
חנן פוטרמן: לפעמים יש עיכוב שאמרתי של מספר ימים - - -
אלי אלאלוף: באמת כמו שאמרת אנחנו מיטיבים פה עם מקבל הסיעוד.
אלי אלאלוף: זה טוב מאוד, זו גישה נכונה.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה להזכיר שהיות שהייתה לנו שיחה עם מנכ"ל הביטוח הלאומי, אנחנו ביקשנו שבמכרז של נותני השירות תתנו שמי שמקבל במרכז הארץ יהיה חייב גם לתת למקומות שאין היום שירותים באמצעות גופים כאלה ואחרים, שיחייבו אותם לתת שירותים גם במקומות שאין להם היום.
חנן פוטרמן: נכון, אדוני.
חנן פוטרמן: במכרז הקרוב אנחנו באמת מנסים לענות על כל הבעיות - - -
אלי אלאלוף: אז אני אמרתי את זה כדי שזה יהיה בפרוטוקול, לא בחוק.
אלי אלאלוף: אבל אני רוצה שתשימו לב, אתם אנשי הביטוח הלאומי, שבמכרז של נותני השירות ובחברות שנותנות שירות, לא לתת להם רק את הלוקסוס, גם את המקומות הקשים.
אלי אלאלוף: ויופי, אני חושב שזו באמת החלטה טובה מאוד.
שמרית גיטלין שקד: אני אסביר אולי עוד תיקון שעשינו בנוסח שלא הופיעה בהצעת החוק הממשלתית.
שמרית גיטלין שקד: בהצעת החוק הממשלתית הוצע להקטין את התקופה, לומר שלא יצטרכו להמתין 60 יום כדי לקבל את הזכאות לכסף אלא בעצם כבר אחרי תקופה של 30 ימים יקבלו את הזכאות.
שמרית גיטלין שקד: אבל אני הסבתי את תשומת לב המשרד לביטוח לאומי שבעצם תיקון שהתקבל פה בוועדה, גם ביוזמת המוסד לביטוח לאומי וגם הצעת חוק פרטית קבע שתוך שבעה ימים יש זכאות לגמלת סיעוד, תוך שבעה ימים מיום שהוגשה התביעה.
שמרית גיטלין שקד: ולכן הסבתי את תשומת לב המשרד שאם הזכאות היא בעצם תוך שבעה ימים, והמשרד לביטוח לאומי אמר לנו לפרוטוקול גם בוועדה שהם יעמדו ביעדים האלה, וכל מי שלא יקבל תוך שבעה ימים יקבל את זה בכסף, לכן למה בעצם בתיקון הזה הם הציעו שאנחנו צריכים לחכות 30 ימים, כי הם קבעו שהזכאות היא שבעה ימים, ומגיע לו גם על התקופה שבין השבעה ל-30.
שמרית גיטלין שקד: ובאמת הביטוח הלאומי קיבל את ההערה ותיקן את זה.
שמרית גיטלין שקד: ולכן נקבע כאן שהזכאות - - -
אלי אלאלוף: יש פה מישהו מהסדרנים?
ענת כהן שמואל: הם יצאו כבר לפגרה.
קריאה: רגע, יש דיון?
אלי אלאלוף: כן, אנחנו בדיון.
ענת כהן שמואל: - - - באווירת סוף קורס אבל אנחנו בדיון.
קריאה: לא, כי אתמול התפטרנו מהממשלה.
אלי אלאלוף: אתה התפטרת?
אלי אלאלוף: בואו, תצטרפו אלינו.
אלי אלאלוף: אני בטוח שזה מעניין אתכם גם.
שמרית גיטלין שקד: אז הזכאות תהיה כמו שקובע 229, בתום שבעה ימים מהיום שבו הוגשה התביעה לגמלה.
אלי אלאלוף: אנחנו דנים בחוק של הביטוח הלאומי.
קריאה: שר"מ.
אלי אלאלוף: לא, לא בשר"מ.
שמרית גיטלין שקד: סיעוד.
אלי אלאלוף: זה בסיעוד, אפשרות שקרוב משפחה ייתן את השירות גם אם הוא לא גר עם הנזקק לשירות הזה.
שמרית גיטלין שקד: אם גם אין שום קרוב משפחה שעוזר לו, זה יאפשר לו לקבל את הגמלה בכסף.
שמרית גיטלין שקד: אין בכלל תנאי שיהיה כזה קרוב משפחה.
שמרית גיטלין שקד: המשמעות היא שלא סופקו שירותי סיעוד, הגמלה תשולם בעד שירותי הסיעוד שטרם סופקו לו, כלומר שירותי סיעוד שלא ניתנו לו.
שמרית גיטלין שקד: אם ניתנו לו באופן חלקי, אז ייתנו לו גמלה בכסף עבור החלק היחסי של השירותים שלא סופקו לו.
שמרית גיטלין שקד: זה יכול לתת מענה גם לתחילת הזכאות לגמלת סיעוד, נניח אדם לא קיבל את גמלת הסיעוד בהתחלה, או גם למצבים שבהם באמצע הזכאות יש איזושהי בעיה, נניח התחלפה חברה, ולבן אדם בעצם בפועל לא סופקו שירותי סיעוד.
שמרית גיטלין שקד: ולכן תהיה אפשרות לשלם גמלה בכסף.
שמרית גיטלין שקד: אבל צריך לזכור, שגם כמו שהמוסד לביטוח לאומי אמר וגם אנחנו דיברנו על זה איתם, ברור שמדובר במקרים חריגים.
שמרית גיטלין שקד: כלומר, הכוונה היא שכאשר אדם רוצה לקבל שירותי סיעוד והמוסד לא נותן לו שירותי סיעוד, ובמקום זה שולח לו גמלה בכסף, זה כמובן צריך להיות החריג לכלל, לא הכלל.
אלי אלאלוף: במה זה מתבטא שזה חריג?
אלי אלאלוף: עבור כל אחד זה 100% פתרון, מה זה חשוב שזה חריג?
שמרית גיטלין שקד: לא, כי הם לא רוצים שדרך המלך יהיה שאדם יבקש שירותי סיעוד, ודרך המלך יהיה שהמוסד שולח לו כסף - לא, כי אם הבן אדם רוצה לקבל שירותי סיעוד, אתה רוצה שככלל המוסד אכן יספק לו את שירותי הסיעוד, אתה לא רוצה שאדם ביקש לקבל שירותי סיעוד, יגידו לו: לא, אין שירותי סיעוד.
חנן פוטרמן: זה ברור.
אלי אלאלוף: אבל זה כלל למוסד, לא כלל - - -
חנן פוטרמן: לא, אבל זה ברור.
חנן פוטרמן: הזכאי מבקש לקבל את הגמלה בעין, זה ברור.
חנן פוטרמן: כלומר, המוסד יעשה ככל יכולתו כדי שהוא יקבל את הגמלה בעין כמה שיותר מהר.
חנן פוטרמן: זה מובן מאליו.
שמרית גיטלין שקד: הסעיף נועד לתת מענה למצב שבו המוסד מאיזושהי סיבה לא הספיק לתת לזכאי את השירותים בעין שהוא ביקש.
אלי אלאלוף: לא, אבל היום מותר לו, וחלק מהתיקון שעשינו בחוק הסיעוד קבענו שמקבל שליש בגמלה ולא בשירותים.
מזל גולדשטיין: זה מאה אחוז גמלה.
שמרית גיטלין שקד: נכון, אבל פה לא מדובר דווקא על אדם שביקש גמלה בכסף, אלא מדובר על אדם שכן רוצה לקבל שירותים בעין אבל המוסד לא מצליח לספק לו.
אלי אלאלוף: אוקיי, אז המוסד יעשה את כל המאמץ, ואם לא אז הוא ייתן לו כסף.
אלי אלאלוף: הינה, האוצר הגיע ואומר כן, אז הכול בסדר.
שמרית גיטלין שקד: אתה רוצה שנתחיל בקריאה?
מזל גולדשטיין: רגע, אני ביקשתי רגע לשאול משהו.
מזל גולדשטיין: מזל גולדשטיין, מנהלת חטיבת הסיעוד במט"ב.
מזל גולדשטיין: אני רוצה להראות את זה מהצד של השטח, שאנחנו מקבלים הזמנה, ויכול להיות שזה מקום שלא ניתן לתת שם שירות.
מזל גולדשטיין: מה שכיום אני מכירה מהשטח, שהיו שואלים את כל ארגוני הסיעוד באותו אזור למי יש אפשרות לתת סיעוד.
מזל גולדשטיין: כשמיצו את כל המהלכים אז באמת קיבלו גמלה בכסף.
מזל גולדשטיין: אני לא יודעת בכמה מדובר, כלומר העניין הזה של חריג, לא חריג, אני לא מכירה מספר שאומר - - -
אלי אלאלוף: אבל הוא טוב לטקסט, הוא לא טוב למדיניות הביצוע.
אלי אלאלוף: זה לא חשוב חריג.
אלי אלאלוף: אל תבזבזו לנו זמן היום, כל דקה חשובה לנו.
אלי אלאלוף: יש לנו הרבה חוקים שאנחנו רוצים לקדם.
אלי אלאלוף: אז תנו לנו להרוויח זמן.
מזל גולדשטיין: אז רק שנייה, אני רוצה לסיים את מה שאני מבקשת להגיד.
מזל גולדשטיין: לפעמים קורה שהשירות לא ניתן לא בגלל נותני השירותים, לא כי אנחנו לא רוצים לתת שירות או לא הספקנו לתת שירות, אלא מתי ההזמנה הגיעה לנותן השירותים.
מזל גולדשטיין: וזה דבר שצריך לוודא שזה מגיע בזמן.
אלי אלאלוף: טוב, אני מתנצל, זה לא רמת החוק.
אלי אלאלוף: החוק לא מתייחס לזה.
אלי אלאלוף: תשאירו לביצוע.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, בא לי להגיד לכם, שאני מופתע רק לטובה מהביטוח הלאומי ויכולת הביצוע שלו והמעקב.
אלי אלאלוף: אז בראבו לכם.
אלי אלאלוף: ואני בטוח שתמצאו את הדרך לשתף פעולה בצורה טובה, אתם הנותנים שירותים כדי שחלק מהתדמית שלכם גם תשתפר.
מזל גולדשטיין: תמיד זה נכון, מה שאתה אומר.
אלי אלאלוף: אז בבקשה, אני בעד להתחיל בקריאה.
שמרית גיטלין שקד: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 209) (תשלום גמלת סיעוד לידי הזכאי – ביטול התנאי לעניין מגורים עם בן משפחה מטפל), התשע"ט–2018.
שמרית גיטלין שקד: זה כפי שחנן הסביר הנושא של הכנסה של בן משפחה של מבוטח.
שמרית גיטלין שקד: המוסד לביטוח לאומי מבקש שהתחילה לא תהיה תוך 60 ימים אלא תוך 90 ימים.
שמרית גיטלין שקד: מקובל עליך?
אלי אלאלוף: לפחות הם מודים מראש מה היכולת.
שמרית גיטלין שקד: אז אני מוחקת 60 ימים ואני כותבת 90 ימים.
אלי אלאלוף: אבל זה לא על חשבון הכסף שיכול לבוא במקום לתקופת המעבר.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור, בתקופת המעבר, אם זה תוך 90 יספקו את השירות, לתקופה ללא שירות יהיה כסף.
שמרית גיטלין שקד: לא, הם מציעים שבכלל כל התיקון הזה יתחיל עוד 90.
אלי אלאלוף: אה, כל התיקון.
אלי אלאלוף: סליחה, אוקיי.
שמרית גיטלין שקד: כל התיקון הזה יתחיל בעוד 90 ימים.
שמרית גיטלין שקד: זאת אומרת, לפני 90 ימים לא מקבלים את הזכאות לפי החוק החדש.
שמרית גיטלין שקד: עוד 90 ימים.
חנן פוטרמן: 90 יום ב-1 בחודש - - -
שמרית גיטלין שקד: כן, ב-1 בחודש שלאחר תום 90 ימים.
אלי אלאלוף: עם כל מערכות המחשוב – טוב.
אלי אלאלוף: עכשיו, מדובר על שולם לידיו גמלת הסיעוד ביום התחילה – בעד התקופה שמיום התחילה ואילך, נכון?
אלי אלאלוף: לא מדובר על תקופה קודמת לפני תחילת החוק.
ארנה זמיר: לא, רק מאותו יום ואילך.
שמרית גיטלין שקד: אז כדאי שנציין את זה – בעד התקופה שמיום התחילה ואילך.
חנן פוטרמן: איפה את מכניסה את זה בדיוק?
שמרית גיטלין שקד: אני חושבת שלפני המילים "אף בלא שהגיש".
שמרית גיטלין שקד: זאת אומרת, לפי 225(ג) לחוק העיקרי כנוסחו בחוק זה בעד התקופה שמיום התחילה ואילך.
שמרית גיטלין שקד: כלומר, שלא יובן שהוא מקבל – אין לי בעיה - - - אבל אני יודעת שזו לא הכוונה שלכם.
חנן פוטרמן: בסדר גמור.
אלי אלאלוף: למישהו יש הערות?
אלי אלאלוף: טוב, אנחנו שמחים שגם האוצר – תודה על שיתוף הפעולה עם האוצר, תודה על שיתוף הפעולה עם הביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: אני שוב אומר: אחד הדברים היפים, ואני מציין את זה, כי זו ישיבה אחרונה לפני הסוף עם הביטוח הלאומי, יש לנו עוד אחת נדמה לי מחר – עוד שתיים?
אלעד אליהו זכות: גם על החד הוריות אנחנו מקווים שיהיה.
אלי אלאלוף: אוקיי, אינשאללה, בשמחה.
אלי אלאלוף: אני שמח שבאת החוקים אחר כך עוברים לביצוע בצורה מאוד מרשימה.
אלי אלאלוף: ותצליחו גם בעתיד גם בלעדיי.
אלי אלאלוף: ואנחנו באמת רוצים לאשר.
אלי אלאלוף: אתם רואים זה פה אחד.
אלי אלאלוף: טוב, חברים, בוקר טוב לכולם, אנחנו בשידור חי.
אלי אלאלוף: אז היום ה-30 בדצמבר 2018, כ"ב בטבת תשע"ט, השעה 09:12.
אלי אלאלוף: הצעת חוק עבודת נשים, זה הנושא שקשור לחופשות לצורך פוריות של נשים, הצעת חוק של חברי כנסת מקלב, גפני, אלאלוף ומאיר כהן – חבורה טובה.
אלי אלאלוף: אז חבר הכנסת מקלב, אולי אתה תפתח בכמה מילים?
אורי מקלב: ממש כמה מילים, לא נאריך.
אורי מקלב: אבל אני באמת במקרה הזה, כמו תמיד, לא רק שצריך לפתוח, אלא חייב ונכון לפתוח בתודות לך, אדוני היושב-ראש, על המאמץ הגדול ועל הנכונות ועל הרצון להביא את זה לסדר-היום.
אורי מקלב: ואליך מצטרפים הרבה שצריך להודות להם – למנהלת הוועדה, ליועץ המשפטי של הוועדה, לרחלי, לנציגי הממשלה.
אלי אלאלוף: לפרוטוקול שתמיד נותן לנו טקסטים נהדרים.
אלי אלאלוף: אמיתי.
אורי מקלב: באמת כשאתה פותח את השבוע האחרון של הכנסת ה-20 בניקוי השולחן, וזה בדבר החשוב הזה, כפי שאתה אמרת בדבריך, של לעזור ולתת עוד עידוד למי שטורח בהבאת חיים, כפי שבאה לידי ביטוי החשיבות של החוק הזה בקריאה הראשונה.
אורי מקלב: באמת חיזק אותי וחיזק אותנו מאוד בכל חלקי הבית הזה, זה חוק שמאחד, שבתקופה הזאת כל אחד רצה לחדד מסרים הפוכים, זה היה חוק שמקצה הבית כולם הודו ואמרו ובירכו על הצעת החוק המיוחדת הזאת, שכנראה היום בתקופה הזאת יותר מתמיד היא באה לידי ביטוי ויש לה נחיצות.
אורי מקלב: והמאמץ הנפשי, הפיזי והכלכלי, שנשים שעוברות טיפול פוריות, במה שאנחנו יכולים לעזור, בכל האכזבות וכל הציפיות ובכל העלויות שיש להם, עזרה גם כלכלית, לתת לה גמישות באפשרות לממש את ימי המחלה הקנויים לה ואת הזכויות.
אורי מקלב: אני מציין שלא מדובר בתוספת לא של ימים ולא של שעות, אלא בימים שנתונים לה, שיש לה את הזכויות, לממש אותם בצורה יותר גמישה, האפשרות גם כן שתוכל לנצל אפילו שעתיים ביום, ולא תצטרך יום שלם להפסיד.
אורי מקלב: אני רק בזה אסיים, אדוני היושב-ראש, שהגענו למסקנה, כולל גם עם ארגוני העובדים והמעבידים, שזה ייתן תמריץ.
אורי מקלב: לא רק זה שזה נותן לה, זה גם נותן תמריך לחזור לעבודה במקום לנצל ימים, ככה שכל הצדדים ירוויחו.
אורי מקלב: אני מודה לך מאוד על הצעת החוק הזו, אני מקווה שהיום נגיע לידי סיום.
אלי אלאלוף: תודה, אורי.
אלי אלאלוף: גם אני רוצה להודות, לפי שאני מתחיל, לעוזרים שלך, כי הם מדברים בשמך עם כל כך הרבה כבוד, זה מראה איזה חינוך יש שמה.
אלי אלאלוף: באמת בראבו לכם.
אורי מקלב: אני התלבטתי אם לעשות את זה, אבל כשאתה עושה את זה זה הרבה יותר מחמם את הלב.
אלי אלאלוף: לא, באמת, הם דאגו.
אלי אלאלוף: אז אמרתי להם: נגיע לזה, אל תדאגו.
אורי מקלב: טייבי היא אפילו לא העוזרת, טייבי היא מנהלת הסיעה.
אלי אלאלוף: והעוזר האישי שלך.
אורי מקלב: היא מהבית עשתה את הכול.
אורי מקלב: כשמנהלת הסיעה עושה את זה מהבית - - -
אלי אלאלוף: הסיעה היחידה שלכם היא אולי בינתיים היחידה שלא מתפצלת.
אורי מקלב: היא הגורם המאחד אצלנו.
אורי מקלב: אם אנחנו לא נתפצל זה בגלל שמה יהיה עם טייבי, כל אחד ירצה אותה.
אורי מקלב: אז היא הגורם המאחד.
אלי אלאלוף: המשרדים הממשלתיים רוצים להגיד משהו?
תמר מתתיהו: אנחנו מברכים על הצעת החוק, אני חושבת שיש בה צורך.
תמר מתתיהו: הצעת החוק לדעת המשרד ראויה, היא נכונה, היא צודקת, ויש בה צורך לאותן נשים שלא מקבלות את יום המחלה הראשון.
תמר מתתיהו: וצריך להבהיר שזה באמת במסגרת ה-40 שעות שאותן הן יכולות לקחת עכשיו ולקבל עליהן תשלום מהמעסיק, הם במסגרת של אותם ימי מחלה שגם ככה יש להן, והן יכולות לקחת על חשבון טיפולי פוריות, בהינתן אישור רפואי כמובן.
תמר מתתיהו: חוץ מזה יש כאן כמה שינויי נוסח שהוספנו, שהם אושרו על ידי המשרדים השונים – משרד המשפטים שבדרך ומשרד האוצר וגם משרד הכלכלה כאן – ואני אשמח להעביר אותם.
אלי אלאלוף: מה אני אגיד לכם, יאללה קריאה.
ענת מימון: נקריא את הנוסח, כשבאמת יש דברים שנוספו ביחס לנוסח שהיה בקריאה ראשונה, ואנחנו נציג את זה.
ענת מימון: הצעת חוק עבודת נשים, התשע"ט–2018.
ענת מימון: זה למעשה לא היה בנוסח שהיה בקריאה הראשונה.
ענת מימון: כיום הסעיף מדבר על התקופה כאמור בתקנות שבה עובדת עוברת טיפולי פוריות, והסעיף נותן לה את האפשרות להיעדר כדין היעדרות מפאת מחלה.
ענת מימון: ופה פשוט מחקנו את ה"כאמור בתקנות", כי כרגע אין תקנות כאלה.
תמר מתתיהו: לא, יש תקנות.
תמר מתתיהו: התקנות פשוט מתייחסות להפריה חוץ גופית בלבד.
תמר מתתיהו: ואנחנו רוצים הרי לתת את הזכות למי שעוברת טיפולים שהם לאו דווקא הפריה חוץ גופית.
ענת מימון: ואז בעצם בסיפה של אותו סעיף קטן הוספנו את ההסמכה שתהיה לקבוע את זה גם לגבי טיפולי פוריות וגם לגבי טיפולי הפריה חוץ גופית.
ענת מימון: והוספנו את אישור הוועדה גם לעניין זה.
אורי מקלב: זאת אומרת, יש כאלה שיכול להיות שהם מגיעים לטיפולים האלה, ויודעים לכוון אותם נכון ומצליחים.
אורי מקלב: אז לא צריך להגיע לזה בשלב א' גם.
אורי מקלב: ההיעדרויות של הבקרים לפעמים זה יכול להיות בלי השלב – סך הכול זה טיפול או בירור, אני לא יודע איך לקרוא לזה, בדיקות מקדימות.
אורי מקלב: אז באמת ראוי לציין שלא צריך להגיע לכל הבדיקות.