GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: אז הוא אמר.
חיים כץ: ביידיש אומרים: האט ער געזוגט.
נתי ביאליסטוק-כהן: בסדר.
נתי ביאליסטוק-כהן: לא צריך אישור, לא צריך הסכמה, אלא צריך שהשרים יחליטו והחלטתם תהיה סופית.
נתי ביאליסטוק-כהן: עוד הערה שאני חייב להביא לתשומת הלב.
נתי ביאליסטוק-כהן: בעיני האוצר, הסכום של הדיסריגרד וסכום עליית הקצבה הם סכום אפס, כלומר, אם הדיסריגרד עולה אז הקצבה תעלה פחות ואם הקצבה תעלה יותר אז הדיסריגרד יעלה פחות.
נתי ביאליסטוק-כהן: אני חושב שצריך לנתק בין ההקשרים האלה, מכיוון שאומנם הדיסריגרד לכאורה, למי שיעלה את השכר שלו, יפחית במידה מסוימת הכנסות של המדינה, הוא לא יגדיל הוצאה של המדינה.
נתי ביאליסטוק-כהן: ולכן צריך לנתק את זה וצריך לעודד אנשים לצאת לעבודה, והסכומים האלה צריכים לא להיחשב כתקציב אחד.
נתי ביאליסטוק-כהן: כך שאם מדובר על תקציב של 4.35 מיליארד ביחד, צריך לשים לב שצריך לנתק את גובה עליית קצבת הנכות מהגובה של עליית הדיסריגרד ולהוציא אותו מהתקציב הזה.
חיים כץ: 4.31 מיליארד.
נתי ביאליסטוק-כהן: וכמובן אני מקווה שיושב-ראש הוועדה ייזום דיוני המשך בנושא הזה עוד לפני שהשרים יקבלו החלטה סופית על מנת שנוכל להשפיע או לשכנע שהמתווה יהיה צודק ונכון וכמובן ייושם במהרה בימינו אמן.
חיים כץ: יהודה דורון, בבקשה.
דורון יהודה: שמי דורון יהודה, יושב-ראש ארגון נכי הפוליו וארגון איל"ה וחבר בפורום ארגוני הנכים.
דורון יהודה: אני רוצה קודם כל לברך על מה שנעשה עד עכשיו ואני תומך בכל מה שנאמר היום, אבל ישנה קבוצה די גדולה שמעבר לנכות שלה היא גם מזדקנת ומצבה הרפואי הרבה יותר קשה והצרכים שלה הרבה יותר קשים, והם נכים.
דורון יהודה: ולכן, זה שהם לא מקבלים את אותו סכום שמקבלים הצעירים, לדעתי זה עוול שנגרם לאותם נכים שצריכים לקחת עובד זר, מלא, והוא לא מקבל את זה.
דורון יהודה: התוספת של העובד הזר עלה ב-1,200 לפחות עם כל העליות שהיו בשכר, ואת זה הנכים לא קיבלו בשר"ם.
דורון יהודה: ובאיזשהו מקום גם את הכסף הזה הוא צריך לשלם, וגם לא לקבל באותה מידה.
דורון יהודה: הוא אותו נכה, והוא נכה קשה יותר.
דורון יהודה: לכן אני אומר, צריך לחשוב שגם הנכים שהם נכים מבוגרים, עברו את הגיל, יקבלו את אותו דבר.
דורון יהודה: אלא אם כן נעביר החלטה אחרת, שנכה שעבר את הגיל מקבל את הנכות שלו כמו שהיא היום פלוס קצבת הזקנה.
דורון יהודה: אבל הוא לא מקבל קצבת זקנה, אז צריך להחליט איך אנחנו פותרים את הבעיה ולא להשאיר את הנכים במצב שהם היום.
דורון יהודה: ואני חושב שצריך לתת את הדעת על הנושא הזה בלי לפגוע בסכומים שכרגע אנחנו מדברים עליהם.
חיים כץ: עורקבי, בבקשה.
אבנר עורקבי: אני אבנר עורקבי, יושב-ראש ארגון אהב"ה וחבר בפורום הנכים.
אבנר עורקבי: אף אחד, גם בתוך המתווה שרשום בו, לא התייחס מספיק לילדים בעלי צרכים מיוחדים.
אבנר עורקבי: הילדים הוזנחו באופן יוצא מן הכלל.
חיים כץ: מה זה, אף אחד לא התייחס?
חיים כץ: מאיפה באו ה-50 מיליון?
חיים כץ: מאיפה באו?
חיים כץ: אם אף אחד לא התייחס, מאיפה הגיעו ה-50 מיליון?
נעמי מורביה: 50 מיליון לא חולקו.
נעמי מורביה: זה מה שאני מנסה להגיד כבר כמה דקות, ואני מצביעה.
חיים כץ: אבל גם אחרים רוצים להגיד.
נעמי מורביה: הם לא חולקו, ה-50 מיליון.
קריאה: בוודאי שחולקו.
אבנר עורקבי: אומנם חולקו, אבל זה לא מספיק לילדים בעלי צרכים מיוחדים.
אבנר עורקבי: ילד נכה מוגבל קשה בעל צרכים מורכבים הוא גם מעסיק עובד זר, הוא משלם לו פי שניים משכורת - - -
חיים כץ: אתה לא מבין כמה אני מסכים איתך.
אבנר עורקבי: אני יודע שאתה מסכים איתי, אבל הבעיה שזה היה גם בתוך המתווה עצמו ולא קיבלתי התייחסות מתאימה, כי כל אחד דואג לעצמו באופן פרטני ואני דואג לילדים באופן פרטני.
חיים כץ: אף אחד פה מכם לא דואג לעצמו באופן פרטני.
חיים כץ: כולכם מייצגים את הגופים שאתם באים מהם, ועובדים בהתנדבות, ביושר ובהגינות, ומנסים להביא תוצאה לכולם.
אבנר עורקבי: בתוך כל הכעס שלי, יהודה הזכיר את העניינים של הקשישים.
אבנר עורקבי: קשיש היום בארץ ישראל מקבל קצבת זקנה פלוס פנסיה.
אבנר עורקבי: קשיש נכה אין לו פנסיה.
אבנר עורקבי: נכה אין לו פנסיה כי הוא לא צבר פנסיה.
חיים כץ: כל קשיש מקבל פנסיה?
אבנר עורקבי: רובם.
חיים כץ: מי שחסך כל החיים שלו לפנסיה – מקבל פנסיה.
חיים כץ: מי שלא חסך – לא מקבל.
אבנר עורקבי: היום זה רווחה בתוך החברה הישראלית שכל קשיש בדרך כלל מקבל גם פנסיה.
נעמי מורביה: אבנר, מי שמקבל פנסיה מורידים לו את הקצבה.
נעמי מורביה: תהיה דייקן.
אבנר עורקבי: אני אומר פשוט מאוד.
אבנר עורקבי: צריך להתייחס גם לנכים הקשישים, גם לנכים הילדים, גם הם בני אדם.
אבנר עורקבי: הם לא - - - יש מאין.
אבנר עורקבי: צריכים להתייחס אליהם ולתת להם את מלוא תשומת הלב.
חיים כץ: הם כולם מדברים אליך, באוצר.
חיים כץ: הם לא מדברים אליי.
חיים כץ: הם מבינים שאני מכיר.
חיים כץ: הם מדברים אליך.
חיים כץ: אתה בא ממקום טוב.
אבנר עורקבי: אנחנו מבקשים להתייחס גם לילדים הנכים באופן מלא ויוצא מן הכלל.
נעמי מורביה: קודם כל, אני מצטרפת בכל ליבי למה שאמר אבנר, מילה במילה.
נעמי מורביה: הילדים בבת עיני.
נעמי מורביה: ולגבי מה שאמר יהודה דורון, כל הכבוד לו שהוא הציג את זה.
נעמי מורביה: אני רוצה לחזק אותו.
חיים כץ: מי הביא את הכסף הזה?
נעמי מורביה: אני רוצה לחזק אותו ולומר כך: יש בג"ץ, בג"ץ שושנה לוי 2009, שאנחנו, מטה מאבק הנכים, היינו חלק ממנו, ונקבע שם מפורשות שכל העלאה שתחול על קצבאות הנכות תחול גם על אנשים שעוברים עם קצבת הנכות - - -
חיים כץ: באיזה גובה?
נעמי מורביה: מלא.
חיים כץ: לא מלא.
חיים כץ: זה היה הצרה שלנו.
חיים כץ: הבג"ץ קובע שם חצי.
חיים כץ: אז אנחנו חלוקים.
נעמי מורביה: אנחנו חלוקים.
נעמי מורביה: אבל על כל פנים, לפחות נתון אחד אני אזרוק.
נעמי מורביה: היום קשיש נכה מקבל לא 3,300 שקל קצבה, הוא מקבל 2,880.
נעמי מורביה: 700 שקל פחות מקו העוני.
נעמי מורביה: זאת אומרת, הוא גם קשיש, גם נכה וגם דפוק.
נעמי מורביה: בזאת סיימתי את דבריי.
חיים כץ: טל, בבקשה.
חנן טל: אני חושב שמה ששותפיי פה הצביעו עליו הוא שמעבר לנושא הקצבאות יש הרבה מקצה שיפורים שצריך לעשות בכל קבוצות הנכים הכלליים, מילדים עד נכים שהם גם קשישים, עד הנכים המונשמים.
חנן טל: יש באמת הרבה מקצה שיפורים.
חנן טל: המאבק של שש השנים האחרונות לקח את ציבור הנכים משולי החברה הישראלית לחזית, וצריך לעשות את זה גם במובנים תקציביים.
חנן טל: פשוט לעשות חשיבה מחדש ואולי רפורמה בכל הנושא הזה, ולהתייחס גם לקבוצות מיעוט בתוך קבוצת הנכים הכלליים.
חנן טל: אני רוצה לדבר פה גם בשם נכי צה"ל על הרבה דברים, אבל זה לא המקום.
חנן טל: אני אשאיר את זה לפעם אחרת.
חיים כץ: זה לא המקום.
חנן טל: אבל באמת-באמת יש מקצה שיפורים לעשות בכל קבוצות הנכים הכלליים וזה מצריך ועדה או דיון מיוחד בשביל למפות את כל הבעיות ולראות איך אנחנו מטפלים בהן.
חיים כץ: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.
טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, קודם כל, תודה.
טלי פלוסקוב: מתנצלת, היו שתי ועדות בו זמנית - - -
חיים כץ: אנחנו מכירים את האילוצים.
טלי פלוסקוב: אבל אני יודעת שפספסתי דברים חשובים.
חיים כץ: אנחנו מכירים את האילוצים, צרות של עשירים.
טלי פלוסקוב: כן, אבל אני יודעת שיש פה כל כך הרבה דברים חשובים שאולי פספסתי משהו.
טלי פלוסקוב: אבל אני כמובן אשמע ואסתכל על כל הפרוטוקול.
טלי פלוסקוב: דבר ראשון, אני שוב רוצה להודות לך על הדיונים הראשונים הכל-כך חשובים והבוערים, גם מבחינתנו הפוליטיקאים, אבל יוצר מצד האנשים שממתינים למימוש החלטות שהתקבלו.
טלי פלוסקוב: והייתה פה החלטה מאוד אמיצה, מאוד רצינית, מאוד יקרה, יקרה גם מבחינת הכסף וגם מבחינת התוכן שלה.
טלי פלוסקוב: כי האנשים האלה חיכו לזה המון שנים, ואני גאה ובטח גם אתה להיות חלק מהממשלה שכן קידמה את הנושא הזה.
טלי פלוסקוב: מעבר לכל מה שנאמר, אני חושבת שהאנשים האלה צריכים לקבל בלי סוג של חור באמצע.
טלי פלוסקוב: אנחנו הבטחנו להם תוואי, אנחנו צריכים להיצמד לתוואי הזה ולשלם להם את כל מה שמגיע להם.
טלי פלוסקוב: כפי שאתם יודעים, אני כל הזמן מדברת על האזרחים הוותיקים, זו הנישה שאני לא יכולה בלי לגעת בה - - -
חיים כץ: זה בדיוק מה שהפסדת.
טלי פלוסקוב: חבל, אבל אני מבטיחה לך - - -
טלי פלוסקוב: 50% גמלה לאזרחים הוותיקים, דרך אגב, בשביל לסבר את אוזנך, עד שאני לא נכנסתי לגזרה זה היה אפס.
טלי פלוסקוב: אתה דאגת להם.
טלי פלוסקוב: אתה רואה, הנה - - -
חיים כץ: אני הבאתי את הקצבה לאזרחים הוותיקים.
חיים כץ: לצערי, בגלל – טוב, נו.
טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, זה מה שרציתי להגיד.
טלי פלוסקוב: אני זוכרת איך נלחמת ואני זוכרת מה היה באוצר.
טלי פלוסקוב: אני זוכרת את הכול.
טלי פלוסקוב: לכן יש לך חלק לא מבוטל בכל הנושא הזה, ולכן - - -
חיים כץ: יש לי חלק לא מבוטל בילדים, עיוורים וקשישים.
חיים כץ: זה היה הקטע שלי.
טלי פלוסקוב: בחלק אחד אני מאוד רוצה לקבל אותך כשותף, אדוני היושב-ראש.
טלי פלוסקוב: יש לנו משפחות שמקבלות השלמת הכנסה ואחד מבני המשפחה נכה, את התוספת שהם קיבלו ניכו להם מהשלמת הכנסה.
טלי פלוסקוב: המשפחות האלה לא קיבלו שקל אחד מהתוספת לנכים.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שגם את זה אנחנו צריכים לתקן.
משה אבוטבול: אני ממש מתנצל, כי ב-11:00 אני צריך להיות ראשון הדוברים במליאה, אז אני מבקש את הרשות לפני הדוברים האחרים.
משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר, חיים, יישר כוח על כל הדיון הפורה הזה.
משה אבוטבול: אני חושב שאתם אמורים לקבל את הזכויות הכי טובות שיכולות להיות לכם כאזרחים שווים בין שווים במדינה.
משה אבוטבול: כחבר הכנסת וגם בהיותי ראש עיר, הפניות שתמיד התקבלו אצלי הן לגבי שתי בעיות הכי קשות בנושא הזה – הן בנושא הנגישות, שזו סוגיה בפני עצמה, ודאי נגעת בזה או תיגע בזה, שזה דבר מאוד קשה.
משה אבוטבול: והדבר השני, חיי היום-יום, הגמלאות, הקצבאות שנותנים, שהן תמיד לא מספיקות, ובצדק.
משה אבוטבול: היו פה גם דיונים בכנסות הקודמות על הרבה מהזכויות שלכם.
משה אבוטבול: חלק מכם אני מכיר משם, וחלק מכם זכיתי להכיר במשך השנים בכל מיני כינוסים שעשיתם.
משה אבוטבול: אני רוצה להגיד לכם שאני מאוד שמח שיש לנו ממשלה חברתית, אנשים שמאוד אוהבים לעזור בתחום הזה, בפרט היושב-ראש שהיה גם שר, הוא בא מהמקום החשוב והמכובד הזה.
משה אבוטבול: אנחנו נאחל לכם המון הצלחה, תמשיכו אתם לעורר אותנו.
משה אבוטבול: אנחנו נמשיך הלאה לפעול למענכם.
משה אבוטבול: ותדעו דבר אחד, עצם המוגבלות שאתם נמצאים בה לא אמורה לגרום לכם לסבול פעמיים או שלוש, אלא אתם אמורים להרגיש בנו שליחים טובים שלכם לעשות את המקסימום במגבלות הקיימות, ולתת לכם את כל השירות המלא.
חיים כץ: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.
יוסף ג'בארין: זהו דיון ראשון כשאתה יו"ר הוועדה - - -
חיים כץ: לא, זה דיון ראשון שאתה פה.
חיים כץ: זה הדיון השלישי שאני מנהל.
יוסף ג'בארין: שלי, שלי.
יוסף ג'בארין: זה מה שהתכוונתי.
יוסף ג'בארין: דיון ראשון שלי כשאתה יו"ר הוועדה.
חיים כץ: אתה חבר קבוע פה?
יוסף ג'בארין: אני לא חבר, אבל הנושאים כאן הם מאוד חשובים, סופר חשובים לכלל החברה, אז אנסה להגיע כמה שאפשר.
יוסף ג'בארין: אז ברכות על התפקיד ושיהיה לנו בהצלחה בקידום הגנה על זכויות הקבוצות המוחלשות שבאמת צריכות אותנו בתקופה הזו.
יוסף ג'בארין: אני רואה שמנכ"ל הביטוח הלאומי מאיר שפיגלר איתנו, אז אני שמח על שיתופי הפעולה ומאחל שיהיה לנו המשך עבודה משותפת, בעיקר בנושאים של קידום זכויות של קבוצות מוחלשות, דווקא בתקופה הקשה הזו.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שאני מלווה את המאבק הזה כמעט מתחילתו, בין השאר בגלל שאבא שלי, זיכרונו לברכה, היה שותף איתכם במאבקים שהובלתם.
יוסף ג'בארין: וקשה לראות עכשיו, כשהיו הישגים מאוד משמעותיים, גם בזכות ההתערבות שלך כשר, שהעניין עכשיו נמרח ואני מאוד חושש ממצב שאחרי שהגענו לנקודת הזמן הזו, יבואו עכשיו עם מתווה חדש שבעצם יפגע בהישגים שהיו עד כה.
חיים כץ: הסר דאגה מליבך.
יוסף ג'בארין: אני מקווה.
יוסף ג'בארין: אני לא סתם ישבתי ליד נציג האוצר שהדברים שלי יהיו מאוד - - -
יוסף ג'בארין: העיקר הוא שאנחנו עכשיו מדברים על יישום.
יוסף ג'בארין: לא על עוד הסדר שעוד פעם ימרח את הדברים והתשלומים.
יוסף ג'בארין: מלכתחילה, לדעתי, היה צריך לקיים את זה עוד קודם.
יוסף ג'בארין: צר לי שזה נמרח עד עכשיו.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שבעוד שבוע לא נשמע על איזשהו הסדר חדש, אלא לוחות זמנים ליישום.
חיים כץ: תאריך ביקשנו, תאריך.
חיים כץ: לא הסדר.
יוסף ג'בארין: זה מה שאני אומר עכשיו לאוצר.
יוסף ג'בארין: ואנחנו איתך במאבק הזה.
יוסף ג'בארין: וכמובן, איתכם, ונמשיך את המאבק הזה ביחד כי הדרך עדיין ארוכה.
טלי פלוסקוב: ביחד זו מילת המפתח.
טלי פלוסקוב: ביחד, לא בנפרד.
טלי פלוסקוב: הם יודעים למה אני מתכוונת.
חיים כץ: חבר הכנסת סופר, בבקשה.
אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, בדיון הראשון של הוועדה אמרתי שאכן זו ועדה של אנשים ואתה איש של אנשים, ואני רוצה פה לחדד.
אופיר סופר: זו ועדה של אנשים שאנחנו צריכים להשמיע את קולם, שקולם הוא חלש ואנחנו צריכים להשמיע אותו יותר בקול.
אופיר סופר: אני כן יכול לומר שבחוויה האישית שלי, בגילי הצעיר אומנם, אני זוכר את היחס לנכים, כמה הם היו מוחבאים כשהייתי ילד, ואני רואה את הנוכחות שלהם היום בקרב בני הנוער.
אופיר סופר: אני רואה את הפעילות ההתנדבותית שהצעירים היום עושים.
אופיר סופר: בסך הכול אם אנחנו ניתן מקום אמיתי ונוכיח יותר לנכים במציאות הזו, אז ממילא נבנה חברה ערכית ומשמעותית יותר.
אופיר סופר: בשנה האחרונה למדתי שבעצם אנחנו עובדים בשוק חופשי במדינת ישראל וזה הרציונל הכלכלי.
אופיר סופר: השוק החופשי הוא שמי שצועק יותר חזק מקבל יותר.
אופיר סופר: יכולות לצאת הרבה הודעות לתקשורת על פעימה ראשונה, שנייה ושלישית, ובסוף מסתבר שמה שבראשונה לא קיים בשנייה ומה שבשלישית – ובסוף כולן לא קיימות והרבה-הרבה עבודה בעיניים.
אופיר סופר: אני שמח על הנחישות שאתה מפגין כאן ואתה נאבק לשים בסוף מספרים, תאריכים ולעמוד במשימה.
אופיר סופר: אנחנו פה נהיה לצדך במשימה הזאת ונתמוך איפה שצריך ונפעל ביחד, בעזרת השם.
חיים כץ: מאיר שפיגלר, בבקשה.
מאיר שפיגלר: כבוד היושב-ראש, היות ועיקר הדיון נסב סביב תאריכים שאמורים בצורה זו או אחרת לקבוע מה יקבלו הנכים ומתי, אני שוחחתי עם שר הרווחה איציק שמולי גם אתמול בלילה.
מאיר שפיגלר: הוא לא יהווה שום גורם מעכב במה שנוגע לוועדה שאמורה להביא את ההמלצות שלה.
מאיר שפיגלר: הוא תומך ללא סייג ביישום הפעימה השלישית והפעימה הרביעית.
מאיר שפיגלר: וגם הביטוח הלאומי ייתן את כל מה שמתבקש ממנו כדי לקדם את הדיון ולהביא את התוצאות כמו שהיושב-ראש מבקש.
חיים כץ: בשם הוועדה, אני רוצה להביע את תנחומי חברי הוועדה בעקבות מותה של אימה של חברת הוועדה, חברת הכנסת חוה אתי עטייה.
חיים כץ: היא קיבלה את ההודעה אתמול פה ויצאה מהוועדה.
חיים כץ: אנחנו מביעים את תנחומינו.
חיים כץ: הוועדה קוראת למשרד הרווחה ולמשרד האוצר להפסיק לפגוע בזכויות הנכים ולממש את המתווה, כולל כל התאריכים.
חיים כץ: אנחנו מבקשים מהאוצר ומהרווחה תוך שבוע להביא לוועדה תאריך מועד סיום המתווה בהתייעצות עם הנכים, לשביעות רצון כולם.
חיים כץ: אנחנו לא רוצים להוסיף, אנחנו לא רוצים לגרוע.
חיים כץ: אנחנו רוצים לכבד את מה שהוסכם, שיקבלו את מה שמגיע להם – את מה שסיכמנו, מגיע להם הרבה יותר – במהרה בימינו.
חיים כץ: יום שני בשבוע, ל' בסיון התש"פ, 22 ביוני 2010 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: זה הדיון הרביעי היום.
חיים כץ: על סדר היום הטיפול והסיוע לנפגעי הלם קרב, דיון שבא בעקבות פנייתו של חבר הכנסת אופיר סופר שרצה להעלות את הנושא.
חיים כץ: אופיר, בבקשה.
אופיר סופר: תודה רבה אדוני היושב ראש.
אופיר סופר: אני חושב שהדיון הזה הוא מאוד חשוב וכפי חשיבותו, כך גם רגישותו ולכן אנחנו נשתדל גם להיות מדויקים, יעילים ובעיקר בעיקר נשתדל לשמור על ענייניות לטובת העניין כי בסופו של יום הדיון הזה יצליח אם אנחנו נוכל להיכנס לתהליך ממושך, אמיתי, שיביא תוצאות יותר טובות כלפי האנשים שראויים לכך.
אופיר סופר: אנחנו מדברים על פגעי הפוסט טראומה.
אופיר סופר: פוסט טראומה, צריך לומר, זו פגיעה שמלווה לוחמים רבים וצריך לומר שהיא ליוותה לוחמים רבים עוד לפני קום מדינת ישראל ולאחר מכן.
אופיר סופר: אני חושב שהפעם שחווינו את זה או ראינו את זה מתפוצץ בצורה יותר קשה, זה אל מול לוחמי יום הכיפורים.
אופיר סופר: כלומר, התופעה הזאת היא תופעה שעדיין נלמדת והיא מאוד מאוד עמוקה.
אופיר סופר: כיוון שכך, בסופו של יום היא עדיין חדשה.
אופיר סופר: זאת אומרת, יש לנו עוד הרבה מה להעמיק את המחקר ואת הטיפול שנעשה בעניין הזה.
אופיר סופר: דבר שהופך אותה ליותר מורכבת, כיוון שהיא לא ניכרת.
אופיר סופר: אתה יכול לראות אנשים שמתנהגים רגיל לגמרי והיא לא ניכרת על גופם ובעצם אנשים מסתובבים עם פגיעות תפקודיות אבל שקופות.
אופיר סופר: אנחנו מדברים על מיטב בנינו, אנשים שיצאו לקרב ויצאו בשם מדינת ישראל, אנחנו שלחנו אותם, ולא תמיד, או הרבה פעמים, אנחנו זוכרים לבוא ולחבק אותם.
אופיר סופר: הדבר הכי נכון היה שהטיפול בלוחמים היה חונה אצל הרמטכ"ל, אצל מפקד הצבא העליון, כי בסוף זה טיפול מפקדים, אבל בגלל שאנחנו מכירים את המציאות, לכן עוסק בזה משרד הביטחון.
אופיר סופר: אני חייב לומר, ואמרתי את זה גם בשבוע שעבר, שגם אני נפגע פוסט טראומה וברמת החוויה האישית שלי, החוויה שלי אל מול משרד הביטחון, היא חוויה חיובית אבל אני אומר שלי יש סיפור אישי שאני יכול למה זה כך.
אופיר סופר: אני מכיר פניות רבות.
אופיר סופר: אני אגיד יותר מזה.
אופיר סופר: לאחר ראיון שנתתי בגלי צה"ל, אחד הדברים שאני זוכר, כתב לי רב-סרן ביחידה מיוחדת: כל מה שתיארת, אני מרגיש, אני חווה ואני שמח שאתה מרים את הקול.
אופיר סופר: מדובר באנשים שלא ינהלו מאבקים.
אופיר סופר: הם מרגישים שהם עדיין חייבים למדינה, הם עדיין חייבים לחברים שלהם, ואני חושב שביחד – גם אגף השיקום, גם האוצר, גם ממשלת ישראל קודם כל, כנסת ישראל – צריכה להירתם כדי לייצר כאן תהליך חיובי אל מול האנשים האלה.
אופיר סופר: אני מניח שיש פצועים רבים שמדממים, שהצלקת שלהם מדממת, שהפצע הפיזי כביכול הגליד אבל הדם ממשיך לטפטף דרך אותן נקבוביות של הצלקת.
אופיר סופר: אלה הדברים שיש לו לומר בפתח הדברים.
חיים כץ: הייתי רוצה לשמוע את חזי משיטה.
חיים כץ: תן לנו סקירה, מצב, טיפול, מערכת הביטחון, צרכים, היכן אתה מרגיש שחסר לך, היכן אתה מרגיש שאתה צריך את העזרה של הוועדה שלנו.
חיים כץ: כמו שאתה יודע, הוועדה הזאת מטפלת בנכי צה"ל ומקדישה הרבה מזמנה שכדי לנסות ולשפר את איכות החיים של נכי צה"ל.
חיים כץ: אני חושב שגם כאן אנחנו מדברים בסוג של נכות.
חזי משיטה: ברור לי.
חזי משיטה: חזי משיטה, ראש אגף שיקום במשרד הביטחון.
חזי משיטה: במשרד הביטחון אנחנו מטפלים גם בפוסט טראומה ובעיקר הייתי אומר בשנים האחרונות.
חזי משיטה: אנחנו נותנים את הטיפולים על פי עקרונות ההתערבות בחבלה הזאת כפי שגם נהוג בעולם המערבי.
חזי משיטה: אנחנו עושים את זה בהתאם לחוק, בהתאם להוראות של אגף השיקום ושל משרד הביטחון.
חזי משיטה: לגבי נתונים כלליים, מה אנחנו עושים באגף שיקום.
חזי משיטה: מתוך 52 אלף נכי צה"ל שמטופלים תחת המטריה של אגף שיקום, מעל 5,000 – 5,179 – נכים בגין פוסט טראומה.
חיים כץ: תחזור בבקשה על המספרים.
חזי משיטה: אנחנו מטפלים ב-52 אלף נכי צה"ל שמוכרים אצלנו במעמד 06.
חזי משיטה: קרי, הנכות שלהם היא 20 אחוזים ומעלה.
חזי משיטה: מתוכם 5,179 נכים, כמעט 10 אחוזים, אלה נכים בעלי פגימה בגין פוסט טראומה.
חזי משיטה: הם נכים בנכויות שונות.
חזי משיטה: מרביתם בנכויות של עד 49 אחוזים וחלקם האחר בנכויות קשות יותר.
חזי משיטה: מתוך הנכים, אנחנו מדברים על 4,800 גברים ומעל 330 נשים באוכלוסייה הזאת.
חזי משיטה: ראינו ביום ששי כתבה שהתפרסמה ב"ידיעות אחרונות" על שלוש נשים שחוו מראות באירועים קשים.
חיים כץ: כמה מתוך 52 אלף הנכים הן נשים?
חזי משיטה: כל מה שהכנתי עכשיו, אפשר להכין לפעם הבאה.
חזי משיטה: המצב המשפחתי שלהם.
חזי משיטה: למרבה ההפתעה, קצת יותר מהסטטיסטיקה בחברה הכללית, רוב רובם נשואים.
חזי משיטה: הייתה איזושהי עמדה שכאילו פוסט טראומתיים ופדויי שבי גרושים.
חזי משיטה: הם נשואים.
חיים כץ: מה הגיל הממוצע שלהם?
חזי משיטה: של הפוסט טראומתיים?
חיים כץ: אתה מדבר על נשואים.
חיים כץ: אם הם בני 20 והם נשואים, זאת אופרה אחת, ואם הם בני 40, זאת אופרה אחרת.
חזי משיטה: מרביתם נשואים וחלקם הקטן יחסית הם גרושים.
חזי משיטה: יש מספר קטן מאוד של אלמנים ורווקים.
חזי משיטה: 16 אחוזים מתוכם.
חיים כץ: לא ענית לי לשאלה שלי.
חזי משיטה: אין לי את התפלגות הגילאים של הנשואים אבל גם את זה אפשר יהיה להשלים, אם יהיה צורך.
חזי משיטה: מה המענים שאנחנו נותנים.
חזי משיטה: אני מציע שאם באמת כל מי שמשתתף ב-זום, יהיה אפשר להעלות אותו.
חיים כץ: סביר להניח שלא כי הזום לא עובד כאן כל כך טוב.
חזי משיטה: אני אשתדל לעשות כמיטב יכולתי.
חיים כץ: אנחנו מאוד מאוכזבים מהעבודה ב-זום, לפחות כאן בוועדה.
חזי משיטה: אני אשתדל לעשות כמיטב יכולתי לייצג גם את צה"ל.
חזי משיטה: היו צריכים להיות ב-זום גם ממחלקת נפגעים וגם ראש היחידה לתגובות קרב בתוך הדיון הזה אבל אני אעשה כמיטב יכולתי.
חזי משיטה: בתוך המגרש הצה"לי נעשו בשנים האחרונות, לא מזמן, הרבה מאוד פעילויות כדי באמת לנסות ולמנוע עד כמה שאפשר את התופעה.
חזי משיטה: עושים הכשרות ופיתוח חוסן בקרב לוחמים, ממש בתהליך הגיוס וכבר בראשיתו.
חזי משיטה: אם יש אירוע מבצעי שיש בו סיבה לפוסט טראומה או אירועים חריגים, עושים עיבוד במסגרת היחידה.
חזי משיטה: בנפצע בלחימה, יש פרויקט של שומר אחי, כאשר יש אנשים מסוימים שהתפקיד שלהם לאתר נפגעי טראומה ולהביא אותם ליחידה לתגובות קרב.
חזי משיטה: היחידה לתגובות קרב היא יחידה משותפת למשרד הביטחון ולצה"ל.
חזי משיטה: יחידה פתוחה.
חזי משיטה: כל מי שרוצה יכול לפנות אליה, לקבל טיפול, לקבל הערכה, היא יחידה עם אנשים מצוינים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים שיכולים לתת מענה לאנשי מילואים, לאנשי חובה, לאנשי קבע ולא משנה מה גילם ומה עבר לאירוע שהם חוו או כמה שנים.
חזי משיטה: שם הם יכולים לקבל טיפול נפשי וזה ללא שום קשר להכרה במשרד הביטחון.
חזי משיטה: לאחרונה, ביחידות קרביות, זה דבר די חדש, כדי לעשות איזשהו מסע שחרור ביחידות הקרביות, החלו, משרד הביטחון וצה"ל, לקיים מסעות שחרור לפני שהחיילים משתחררים, כקבוצה אורגנית שחוותה את השירות, את האירועים, והדבר הזה יכול באמת להביא גם למפקדים וגם לצוות לבדוק אם מי מהם דרוש לו סיוע נוסף.
חזי משיטה: אנחנו עושים את זה גם לאנשי מילואים.
חזי משיטה: זה היה מתוכנן להתקיים ברבעון הראשון וברבעון השני, הכנה לחיילי מילואים קרביים שהשתחררו אבל זה נדחה בגלל הקורונה.
חזי משיטה: צה"ל ומשרד הביטחון יצאו לדרך.
חזי משיטה: כשמסיימים את כל זה, יחד עם תגובות קרב, יש מעבר אל תוך משרד הביטחון.
חזי משיטה: במשרד הביטחון יש שני תהליכים.
חזי משיטה: תהליך אחד, מגישים בקשה להכרה ביחידה לתביעות במשרד הביטחון, וביחידת השיקום יש איש שאמור להיות איש הקשר בבתי החולים לכל מי שנפגע, לגעת בו, כדי לוודא שאם צה"ל משחרר אותו הוא עובר לשירות משרד הביטחון על מנת קבל את הטיפול הטוב ביותר האפשרי.
חזי משיטה: יש למשרד הביטחון האפשרות לכך.
חיים כץ: מה זה הטיפול הטוב ביותר האפשרי?
חזי משיטה: להכניס אותו לתהליך של הכרה, לתת לו טיפול רפואי שנדרש לו.
חזי משיטה: אין לנו סל בריאות.
חזי משיטה: כל מה שנדרש כדי שהוא יקבל טיפול רפואי, הוא יקבל.
חזי משיטה: אם הוא הופך למעמד 03 - - -
חיים כץ: מה זה מעמד 03?
חזי משיטה: מעמד 03 מאפשר לו גם טיפול רפואי וגם אם הוא חייל שהיה יכול לעבוד, אבל בגלל מצבו הנפשי הוא לא יכול לעבוד, הוא יקבל תגמול.
חזי משיטה: זה יקרה בדרך כלל כאשר יש הבנה שהתהליך הזה הולך לקראת הכרה.
חיים כץ: מה זה תגמול?
חזי משיטה: תגמול זה סכום של כ-5,000 שקלים על מנת שהוא יוכל להתקיים עד שהתהליך יסתיים.
חזי משיטה: חודשי.
חיים כץ: עד שהוא יוכל להשתקם?
חזי משיטה: עד שהוא יוכל להיות מוכר.
חזי משיטה: בשלב ראשון, הוא מוכר.
חזי משיטה: אחרי שהוא מוכר, הוא עובר לוועדה רפואית.
חזי משיטה: בוועדה רפואית יקבעו לו את אחוזי הנכות.
חזי משיטה: כאשר נקבעו לו אחוזי הנכות, 20 אחוזים ומעלה, הוא נכה שיש לו בית בתוך מכון ששייך לאזור מגוריו.
חיים כץ: כמה יש שהם ב-19 אחוזי נכות?
חזי משיטה: מאפס עד תשע ומ-10 עד 19 אחוזים – יש 52 אלף נכים.
חזי משיטה: הם לא מטופלים על ידי אגף שיקום נכים.
חיים כץ: כמה מהם, אם היו הולכים לבדיקה רפואית פרטית, היו עוברים את ה-20 אחוזים?
חזי משיטה: אין לי מושג, אבל ההכרה שהיא הכרה רשמית ויכולה להביא אותם מתחת למטריה של אגף שיקום, היא הכרה בתוך אגף שיקום, ביחידת התביעות, והקביעה שלהם בתוך ועדות רפואיות.
חזי משיטה: זה על פי חוק התהליך שמתקיים ושם מכירים בשלב ראשון שהתהליך או החבלה קרתה במהלך ועקב השירות ואז מעבירים אותה לוועדות רפואיות.
חזי משיטה: הוועדות הרפואיות קובעות את גובה האחוזים.
חזי משיטה: אם הן יקבעו מעל 20 אחוזים, הוא ייכנס לאגף שיקום.
חיים כץ: כמה זמן אורך התהליך של הוועדה הרפואית?
חזי משיטה: תהליך של ועדות רפואיות היום הוא לא ארוך.
חיים כץ: מה זה לא ארוך?
חזי משיטה: אנחנו מנסים שתוך 45 ימים הוא ישובץ לוועדה רפואית.
חזי משיטה: זה עד כמה שזה תלוי בנו.
חזי משיטה: לא תמיד זה יקרה ב-45 ימים.
חזי משיטה: נכים לפעמים מלווים על ידי עורכי דין.
חזי משיטה: יש גם נכים או חיילים שיוצאים קודם כל למסע לחוץ לארץ ואחר כך חוזרים להגיש את התביעה שלהם או שיש להם עניינים אחרים שהם רוצים לעשות לפני שהם מגישים את התביעה שלהם.
חיים כץ: או פתאום התברר להם שהם חולים.
חזי משיטה: או פתאום התברר להם שהם חולים.
חזי משיטה: זה קורה גם אחרי עשרות שנים.
אופיר סופר: ומרגע שהם נכנסים לתהליך של ועדה רפואית, כמה זמן לוקח עד שקובעים?
חיים כץ: הוא אומר 45 ימים, אם עורך הדין לא מפריע.
חזי משיטה: שתוך 45 ימים קובעים ועדה רפואית.
חזי משיטה: אני אענה לשאלה שנשאלה.
חזי משיטה: אם הוועדה הרפואית, הביאו בפניה את כל הדברים והיא יכולה לקבל החלטה, היא תקבל החלטה אחרי הוועדה וקצין התגמולים יוציא לו את ההחלטה.
חיים כץ: כמה זמן זה לוקח בממוצע?
חזי משיטה: אחרי שהתקיימה הוועדה?
חיים כץ: אחרי שהתקיימה הוועדה.
חזי משיטה: לא הרבה זמן.
חיים כץ: כמה זמן זה שלא הרבה זמן?
ארז יער: המספר המדויק של תהליך ההכרה הוא כשנה עד שנה וחצי.
חיים כץ: זה לא הרבה זמן?
ארז יער: זמן המתנה לוועדה, בממוצע הוא ארבעה חודשים.
ארז יער: זמן המתנה לקבלת החלטה הוא כחודשיים אחרי ההחלטה.
חיים כץ: אנחנו כאן לא מפריעים לדובר.
חיים כץ: גם אם לא מתאימות לך התשובות שלו ומה שהוא אומר, אנחנו מקשיבים והוא יקשיב לך.
חיים כץ: אם כן, אמרת שנתיים-שלוש?
חזי משיטה: זה אמר עורך דין יער.
חזי משיטה: אני לא מתחבר לזה.
חיים כץ: אני מדבר אתך.
חיים כץ: לא אתו.
חזי משיטה: הציטוט של השנתיים-שלוש הוא של עורך דין יער.
חיים כץ: לא מעניין מה שהוא אומר.
חיים כץ: מה אתה אומר.
חזי משיטה: אני אומר שצריך לזכור שאם מדובר במסלול ירוק, זה לוקח שעות, ימים, אולי שבועות בהכרה, ויחד עם זאת התהליך הוא מאוד זריז ומהיר גם בוועדות הרפואיות, בהכרה בכלל.
חזי משיטה: המסלול הירוק הוא שבאמת יודעים מתי היה האירוע ואיפה היה האירוע.
חיים כץ: ומצבו של הבן אדם.
חזי משיטה: ומצבו של הבן אדם.
חיים כץ: אין מחלוקת.
חזי משיטה: אין מחלוקת.
חזי משיטה: אבל אם יש תביעה של אדם בגיל 41 על אירוע שקרה לו בגיל 19, זה יכול לקחת זמן, גם לא מעט זמן.
אופיר סופר: אבל אנחנו מדברים כאן במעט והרבה.
אופיר סופר: האם ישנם מספרים כדי שנדע מה משך הזמן הממוצע למשל?
אופיר סופר: אם יש מסלולים, מה הזמן הממוצע שמחכים?
חזי משיטה: אפשר למצוא את הזמן המוצע, אם תרצו.
חזי משיטה: אבל אני רוצה לומר במה זה תלוי.
אופיר סופר: אנחנו מאוד רוצים.
אופיר סופר: אנחנו רוצים לדעת מה הזמן הממוצע.
חזי משיטה: אנחנו נבדוק וניתן לכם ממוצעים אבל אני חושב שהממוצע יכול להיות נכון אבל לא רלוונטי ואני אסביר למה.
חזי משיטה: אם אדם תובע אחרי 20 שנים - - -
חזי משיטה: יש לא מעטים.
חיים כץ: אתה מדבר אתנו בסיסמאות.
חיים כץ: מה זה לא מעטים?
חיים כץ: 100 זה מעט?
חיים כץ: 20 זה לא מעט?
חזי משיטה: אדוני היושב ראש, כל מספר שתרצה שנמציא, אנחנו נמציא.
חיים כץ: אנחנו זימנו לוועדה, אולי הזימון היה מהיר מדי, אולי לא התכוננתם מספיק טוב, אולי לא ידעתם בדיוק מה אנחנו רוצים.
חיים כץ: אנחנו מעלים כאן כל מיני בעיות.
חיים כץ: אנחנו יכולים לשאול שאלות ולהגיד לך שאנחנו נזמן ישיבת ועדה נוספת בעוד שבועיים, תבוא מוכן, תבוא עם הנתונים, תן לנו נתונים, נדע מה אנחנו רוצים, נבין מה אנחנו רוצים.