GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציון חגי: אנחנו עובדים עם פורום המתמחים כבר שנתיים.
ציון חגי: מאז שנכנסתי לתפקידי אני הצהרתי שחייבים לעשות רפורמה באופי העבודה של הרופאים.
ציון חגי: זה לא רק במתמחים, שיהיה ברור, כי גם מומחים עובדים לילות.
ציון חגי: גם אני כנמהל מחלקה המון שנים, במשך 17 שנה עשיתי תורנויות, לא רק ב-6 שנים של התמחות.
ציון חגי: כי במקצוע הגינקולוגיה חייב להיות רופא בכיר בחדר לידה.
ציון חגי: כך שיש לנו רופאים בכירים שגם עושים תורנויות וגם עליהם צריך להקל.
ציון חגי: יש שחיקה במקצוע הרפואה.
ציון חגי: הוא מקצוע מאוד תובעני.
ציון חגי: המתמחים שלנו עובדים מאוד קשה בתורנויות.
ציון חגי: יש עומסים בלתי רגילים.
ציון חגי: אנחנו צריכים את הסוגיות האלה לשפר, אבל בצורה מושכלת.
חיים כץ: ואיך אנחנו משפרים את זה בצורה מושכלת?
ציון חגי: אני אסביר לך איך אנחנו נשפר בצורה מושכלת.
ציון חגי: באופן חסר תקדים, שלא היה מעולם בהסתדרות הרפואית, החלטתי באופן אישי להקים ועדה בלתי תלויה, מקצועית, שתבדוק את הסוגיה.
ציון חגי: והכנסנו לתוך הוועדה פורום של מתמחים, סטאז'רים שעוד לא התחילו את ההתמחות, מומחים צעירים, מנהלי מחלקות, מועצה מדעית שאחראית על ההתמחות, יושבי ראש אגודים מקצועיים, מנהלי בתי חולים, נציגי המעסיקים, כפי שציינת, שירותי בריאות כללית, וגם משרד הבריאות מצטרף לוועדה הזאת.
ציון חגי: והוועדה הזאת, שתבדון במהלך ששת החודשים הקרובים - - -
חיים כץ: כמה אנשים יש בוועדה?
ציון חגי: מעל 30, 34 אנשים.
חיים כץ: ואתה מבין שהיא לא תקבל החלטות עם 30 אנשים?
אורלי פרומן: כולל נציגי הארגון השני?
חיים כץ: אדוני, אנחנו עובדים ויהיו החלטות.
חיים כץ: ואני מבטיח לך שיהיו החלטות.
חיים כץ: ציון, תקשיב.
ציון חגי: רגע.
ציון חגי: תן לי רגע.
חיים כץ: אני בבוקר לקחתי את הדף הזה שלכם.
חיים כץ: אמרתי: בוא נראה, לא סביר 26 שעות.
חיים כץ: יורדים ל-16, 8 שעות, 10 שעות, אבל שעתיים – לא צריך שעתיים שינה ב-16.
חיים כץ: מכפיל ב-6 תורנויות לרופא – 36 שעות.
חיים כץ: כפול חודש, אתה רואה כמה.
חיים כץ: אתה צריך על כל ארבעה מתמחים תקן אחד.
חיים כץ: לא צריך ועדה, לא צריך כלום.
חיים כץ: לא ועדה ולא לדבר.
חיים כץ: תקן אחד.
חיים כץ: זה כל כך פשוט.
חיים כץ: תקשיב, זה כל כך פשוט.
חיים כץ: אתה צריך לנסות לשפר את איכות החיים של האזרחים במדינת ישראל, ולשפר את איכות החיים של הרופאים במדינת ישראל.
חיים כץ: גם של המטפלים וגם של המטופלים.
חיים כץ: תראה, אני קראתי את הדף שלכם.
חיים כץ: חצי שנה ועדה – הרבה יותר מדי.
חיים כץ: 30 אנשים – הרבה יותר מיד.
חיים כץ: אי-אפשר, כי הם מדברים יותר מדי.
חיים כץ: אתה צריך לעשות ועדה של 10 אנשים, 9 אנשים, כמו דירקטוריון.
חיים כץ: לקבל החלטות.
חיים כץ: להריץ את העסק.
חיים כץ: לא חצי שנה.
חיים כץ: ולאנוס את האוצר.
ציון חגי: זה אנחנו רוצים.
ציון חגי: צריך שתעזור לנו.
חיים כץ: המתכונת – אם יש מספיק רופאים בארץ.
חיים כץ: נשאלת השאלה שאם אנחנו באים והלכים ולוקחים כמה שצריך – אם אנחנו יודעים להביא רופאים בארץ, למלא את השעות.
חיים כץ: כי החשבונות הם קלים.
חיים כץ: מאוד מאוד קלים.
חיים כץ: לא צריך ועדה.
חיים כץ: לכן, בוא, תראה.
ציון חגי: ברור.
ציון חגי: חבר הכנסת כץ, אני רוצה להגיד לך שיש מעל 50 התמחויות ותתי התמחות במדינת ישראל.
ציון חגי: האופי של כל התמחות הוא שונה, ולא ניתן פה לדון רק על קיצור.
ציון חגי: כי אם תקצר את ההתמחות או תקצר את התורנות בכירורגיה, הוא לא יסיים את הסילבוס של הניתוחים שלו ותצטרך להאריך לו את ההתמחות בעוד שנתיים.
ציון חגי: היום ההכירורגים – הוא צריך – אתה יודע מה זה?
חיים כץ: תגיד לי, אתה חשוב שבשעה ה-26, אם יש אירוע, הוא לומד? לא.
ציון חגי: אז רגע.
חיים כץ: הוא לא לומד.
ציון חגי: בסדר.
חיים כץ: כי הוא לא לומד.
חיים כץ: אתה עוד עושה לו פאק, כי הוא לא בתוך המגרש.
חיים כץ: הוא יושב שם, הוא איננו.
חיים כץ: הוא איננו.
ציון חגי: אבל מה שאנחנו צריכים להבין הוא שהטיפול בסוגיית שעות העבודה של מומחים ושל מתמחים חייב להיות דיפרנציאלי.
ציון חגי: כי יש מקצועות שאינם כירורגיים ויש מקצועות שהם כירורגיים.
ציון חגי: יש הוכחה בארצות הברית – המשכיות הטיפול היא קריטית.
ציון חגי: כי אם אתה לא עושה - - -
חיים כץ: את כל זה אתה יודע.
חיים כץ: אז למה אתה צריך את הוועדה?
ציון חגי: רגע, רגע.
ציון חגי: אני עוד לא יודע מה המסקנות של הוועדה, כי בוועדה יושבים כירורגים, יושבים שם פנימאים, יושבים רופאי ילדים, יושבים כל המקצעות, בשביל לדון בסוגיה כזו חשובה.
אורלי פרומן: יש ייצוג גם לארגון השני?
ציון חגי: שמה?
ציון חגי: הוועדה הזאת - - -
חיים כץ: אחר כך נגע בארגון.
ציון חגי: הוועדה הזאת יצאה בקול קורא שאומר שכל מי שרוצה להופיע בפני הוועדה, יופיע בפני הוועדה.
אורלי פרומן: יש הבדל בין להופיע לבין להיות חברים בוועדה.
ציון חגי: ויביא וימסור את הפרטים.
ציון חגי: הם לא חברי הר"י, לכן הם לא נכנסו לוועדה.
ציון חגי: חברי הר"י כולם נכנסו לתוך הנציגות שלהם.
ציון חגי: אנחנו, הסתדרות הרפואית הוא ארגון דמוקרטי.
ציון חגי: נבחרים בו לתפקידים.
ציון חגי: וכל האנשים שמכהנים בוועדות האלה הם אנשים עם תפקידים.
חיים כץ: בוא תיגע קצת בעניין.
ציון חגי: תראה, בוא אני אגיד לך.
ציון חגי: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת כץ, שהסוגיה הזאת כל כך מסובכת בכל העולם.
ציון חגי: הלוואי שהייתה פשוטה כפי שאמרת.
ציון חגי: כי בכל העולם עשו שינויים ואפילו חזרו בהם.
ציון חגי: בארצות הברית ב-2014 קיצרו את התורנות ל-16 שעות, ואחרי שלוש שנים חזרו ל-24 שעות.
ציון חגי: כי ראו שההכשרה נפגעה, שהמשכיות הטיפול נפגעה.
ציון חגי: ולכן אני לא חושב שזה משהו טכני של קיצור בלבד.
חיים כץ: אז בואו נעלה את זה ל-30 ונקצר את זמן התורנות, את זמן הסטאז'.
ציון חגי: שנייה.
חיים כץ: בוא.
חיים כץ: בעוד חצי שעה יש מליאה.
ציון חגי: בבקשה.
ריי ביטון: בוקר טוב.
ריי ביטון: אני ד"ר ריי ביטון.
ריי ביטון: אני יושבת-ראש ארגון המתמחים מרשם.
חיים כץ: למה אתם לא בארגון?
ריי ביטון: באיזה ארגון?
חיים כץ: בהר"י.
ריי ביטון: אם היינו מאמינים שההסתדרות הרפואית מייצגת את האינטרסים שלנו, היינו עושים את הדבר הקל ביותר, והוא להצטרף לארגון.
חיים כץ: אבל 90% מהרופאים מאמינים.
ריי ביטון: אז המספרים הם לא כל כך מדויקים כפי שהציג עמיתי.
חיים כץ: 80% מאמינים.
ריי ביטון: נכון בהחלט.
ריי ביטון: ומה שמשנה, דרך אגב, זה השטח.
ריי ביטון: אלצנו, החברים מצביעים ברגליים.
ריי ביטון: בהפגנה הגדולה בהבימה לפני שבועיים היו 3,000 מתמחים שהצביעו ברגליים בעד קיצור תורנויות, ויחד איתם אנשים שעונים על הסקרים.
קריאה: הם רובם היו סטודנטים, ולא מתמחים.
ריי ביטון: מעל 3,000 מתמחים לאורך השנים מצביעים שוב ושוב בעד קיצור תורנויות.
ריי ביטון: אז אנחנו התחלנו את דרכנו בעצם בשנת 2011.
ריי ביטון: שם הסתדרות הרפואית חתמה על הסכם קיבוצי שבו נאמר בפירוש: אנחנו מתחילים באופן מיידי, לא פיילוט, מתחילים באופן מיידי קיצור תורנויות במיונים ובנשים.
ריי ביטון: שני הדברים האלה לא קרו.
חיים כץ: מה זה קיצור תורנויות?
ריי ביטון: קיצור ל-20 שעות.
ריי ביטון: אומנם לא משאת נפשנו, אבל גם זו הייתה איזושהי התחלה.
חיים כץ: 20 לכמה פעמים בחודש?
חיים כץ: כמה תורניות בחודש?
ריי ביטון: אז בעצם גם הוגבלו התורנויות ל-6 תורנויות בחודש.
חיים כץ: זאת אומרת, את רק מורידה את התורנות.
חיים כץ: אז את לא מורידה יותר מדי.
חיים כץ: כי בפועל את מורידה 4 שעות, כי שעתיים שינה.
חיים כץ: זאת אומרת, ב-20 שעות הם לא ישנו.
ריי ביטון: זה נכון.
ריי ביטון: אז קודם כול, אנחנו עושים הרבה יותר מ-6 תורנויות בחודש.
ריי ביטון: אנחנו מדברים על ממוצעים שיכולים להגיע גם ל-7 ול-8 תורנויות בחודש.
ריי ביטון: אף אחד מאיתנו כמעט באופן חד וחלק לא מצליח לישון שעתיים בתורנות.
ריי ביטון: אני מתחילה את השנה השלישית שלי במחלקה פנימית באסותא אשדוד.
ריי ביטון: אני יכול לספור על יד אחת את הזמן בתורנות שישנתי יותר משעה ברצף.
ריי ביטון: ובאותו זמן, 26 שעות אני אמונה על חייהם של 45 חולים.
חיים כץ: כמה אתה מכסה כל לילה בחורף?
ריי ביטון: הלוואי שהיה לי זמן לכסות.
ריי ביטון: אני עסוקה בהחייאות.
חיים כץ: לכסות שהם עצמו עיניים.
ריי ביטון: בדיוק.
ריי ביטון: שלא נדבר על זה.
ריי ביטון: אני עסוקה בהחייאות ובדברים קשים שאני צריכה להתמודד איתם גם בשעתי ה-24.
ריי ביטון: ובניגוד לחבריי פה שאולי חושבים שיש להם כוחות על, אני רק בת אדם, והיכולות שלי בשעה ה-24 הן לא יכולות שהייתי רוצה להעניק לחולים שלי.
ריי ביטון: ומעבר להכול, גם הבריאות שלנו נפגעת.
ריי ביטון: וזה משהו שאי-אפשר להתווכח עליו.
ריי ביטון: מחקרים מוכיחים מעבר לכל ספק שבריאות המתמחים - - -
חיים כץ: יש לך עוד משפט?
ריי ביטון: בהחלט.
ריי ביטון: אני רוצה להגיד ככה.
ריי ביטון: אנחנו לא צריכים מתווים ו-ועדות ולחשוב ולדון.
ריי ביטון: עשר שנים זה מה שאנחנו עושים.
ריי ביטון: יש לנו פיילוטים שיכולים לצאת לדרך מחר.
ריי ביטון: כל מה שצריך זה לקבל החלטה, שאנחנו לוקחים את ה-50 תקנים שהאוצר הקציב להסתדרות הרפואית ב-2011.
ריי ביטון: לקחת את ה-50 התקנים האלה ולצאת מחר לפיילוטים בעשר מחלקות ברחבי הארץ.
ריי ביטון: להקים צוות פעולה רב-משרדי שבעצם ילווה את הדבר הזה, ובעוד חצי שנה יגיש את המסקנות שלו לקראת ההסכם הקיבוצי, שם נוכל ליישם את זה.
ריי ביטון: תודה רבה.
חיים כץ: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.
אוסאמה סעדי: אדוני יושב ראש, כבוד השר, המוזמנים, הרופאים, אני חושב שאני יכול לקודם כול לדבר בשם כל חבריי כאן ולשלוח ברכת כל הכבוד והערכה לכל הרופאים והצוותים הרפואיים ולכל מי שעובד בבתי החולים בתקופת הקורונה, הערבים ויהודים, שבאמת עשו עבודת קודש.
אוסאמה סעדי: כל הכבוד להם.
אוסאמה סעדי: בנימה אישית, הבת שלי סיימה עכשיו רפואה והיא עכשיו מתחילה התמחות.
חיים כץ: אז אל תדבר לנו פה בזה, שלא יהיו לנו צרות.
אוסאמה סעדי: גילוי נאות.
חיים כץ: גילוי נאות, שלא יהיו לנו צרות.
אופיר סופר: שייכתב בפרוטוקול.
אוסאמה סעדי: זה לפרוטוקול.
אוסאמה סעדי: דבר שני, אני בא מיישוב עראבה, אדוני השר.
אוסאמה סעדי: ועראבה זה המקום הראשון, מספר אחת בעולם מבחינת הרופאים לנפש.
אוסאמה סעדי: 8 רופאים על כל 1000 נפש.
אוסאמה סעדי: יותר מ-250 רופאים.
חיים כץ: איפה הם לומדים?
חיים כץ: בירדן?
אוסאמה סעדי: בירדן, בישראל, בחו"ל, בכל המקומות.
אוסאמה סעדי: דבר שלישי, אנחנו נפגשנו עם השר לפני כמה ימים, אני וחבריי, והעלינו את הנושא של התקנים.
אוסאמה סעדי: כי אני חושב שברגע שיש עוד תקנים – ויש מחסור במתמחים – אז אולי אפשר לקצר את זה.
אוסאמה סעדי: אמרת, אדוני השר, ובזה אני מסיים, כי אני רוצה לתת חבריי לדבר, שעל פניו לעבוד 26 שעות – אנחנו ניסינו והתנסינו - - -
חיים כץ: אתם כל שבוע עושים את השיטות הזאת.
חיים כץ: לא לומדים.
אוסאמה סעדי: ואי-אפשר לתפקד.
חיים כץ: אני לא רוצה להגיד לך למה.
אוסאמה סעדי: ואנחנו חברי כנסת.
אוסאמה סעדי: תארו לעצמכם שרופאים שעובדים 26 שעות – מה זה השעתיים האלה באמצע?
אוסאמה סעדי: לישון שעתיים.
חיים כץ: זה עוד יותר גרוע.
אוסאמה סעדי: זה בלוף, זה בלוף.
אוסאמה סעדי: זה ישראבלוף.
אוסאמה סעדי: זה בלוף.
אוסאמה סעדי: לכן באמת מצד שני צריך באמת רופאים והכשרה ומקצועיות.
אוסאמה סעדי: לכן אני חושב שהגיעה השעה שהוועדה הזאת, גם משרד הבריאות, גם הר"י, גם המתמחים, ארגון המתמחים, ישבו ביחד חודשיים-שלושה.
אוסאמה סעדי: לא יכול להיות באיחוד האירופאי, בכל המדינות אירופה, עובדים 13 שעות.
חיים כץ: כמה שעות?
חיים כץ: שלוש שעות.
אוסאמה סעדי: 13 שעות.
אוסאמה סעדי: למה באיחוד האירופאי אפשר 13 שעות ובישראל 26 שעות?
אוסאמה סעדי: אומרים: בלי זה המערכת תקרוס.
חיים כץ: תאמין לי, אתה מתואם עם אחמד טיבי.
אחמד טיבי: יש רופא באולם?
חיים כץ: איך שהתחלת לדבר הוא נכנס.
חיים כץ: עוד לא ראיתי כזה דבר.
חיים כץ: התיאום, אין לי מילים.
אוסאמה סעדי: מושלם.
אוסאמה סעדי: תיאום מושלם.
חיים כץ: אה, אתה הולך?
חיים כץ: לא הייתי נותן לך אם הייתי יודע שאתה הולך.
אוסאמה סעדי: לא הולך.
אוסאמה סעדי: אני מחפש מקום.
אוסאמה סעדי: היום האולם מלא.
אוסאמה סעדי: אז הולך לשבת ליד המתמחים.
חיים כץ: אורלי פרומן.
אורלי פרומן: אני מודה על הדיון הזה.
אורלי פרומן: אני באופן אישי מלווה את המאבק של המתמחים החל מכניסתי לכנסת העשרים-ואחת.
אורלי פרומן: חברים, בואו נשים את זה על השולחן.
אורלי פרומן: 26 שעות עבודה זו עבדות.
אורלי פרומן: אין מילה אחרת שיכולה לתאר את זה.
אורלי פרומן: אנחנו השבוע, שלשום ישבנו פה עד איזה שש בבוקר בהצבעות.
אורלי פרומן: תאמינו לי שכל חוק שעלה במהלך ה-18, ה-20, ה-22, הראש לי היה איתכם, אני מודה: מה עכשיו הייתי צריכה, אם הייתי צריכה לגשת למטופל ולאבחן ולא לטעות באבחון, ולהיות בשיא ההערנות.
אורלי פרומן: ופה אנחנו מקיימים דיונים, ויגידו חבריי, אם יודו על האמת, היום למוחרת היה אבוד.
אורלי פרומן: אני לא יודעת אם מישהו הצליח לתפקד ולהיות במיטבו.
אורלי פרומן: בסך הכול ישבנו פה.
אורלי פרומן: לא היינו צריכים לקבל החלטות הרות גורל.
אורלי פרומן: חברים, זאת עבדות.
אורלי פרומן: לא ייתכן שממשלת ישראל תאפשר למישהו במדינת לעבוד 26 שעות.
אורלי פרומן: בואו נוריד את השעתיים תנומה.
אורלי פרומן: אני, לצערי, לפני כמה חודשים הייתי חודש ימים עם אימי, שתחיה.
אורלי פרומן: חודש ימים הייתי איתה בבית חולים.
אורלי פרומן: וכמובן מהתעניינות שלי גם דיברתי וראיתי את העיניים הטרוטות האלו.
חיים כץ: בוא לא נספר, לא ניכנס לדברים האישיים.
חיים כץ: תעשו לי טובה.
חיים כץ: אחר כך נבקש חסינות.
חיים כץ: תאמיני לי, אחר כך נבקש חסינות על הדברים האישיים.
אורלי פרומן: הייתי לקוחה.
אורלי פרומן: רק הסתכלתי על העיניים הטרוטות האלו שצריכות לקבל החלטות הרות גורל לחיי אדם.
אורלי פרומן: זה לא אפשרי.
אורלי פרומן: חברים, זה לא אפשרי.
אורלי פרומן: עכשיו, הוועדה הזאת סוף-סוף קמה.
אורלי פרומן: אני מסכימה עם האמירות לך, אדוני היושב-ראש.
אורלי פרומן: אבל, אדוני השר, ועדה כזאת צריך להוביל משרד הבריאות, אם בכלל צריך ועדה.
אורלי פרומן: היא צריכה להיות, כמו שנאמר, אנחנו יודעים, עם מעט אנשים.
אורלי פרומן: יודעים מה צריך לעשות.
אורלי פרומן: צריך לקבל החלטות.
אורלי פרומן: זה חלק מאותה רפורמה שמערכת הבריאות בראשותך צריכה לעבור.
אורלי פרומן: אני מסכימה איתך, פרופ' ציון, שזה לא עניין טכני.
אורלי פרומן: זה לא עניין טכני.
אורלי פרומן: ויש התמחויות שונות.
אורלי פרומן: אני גם הגשתי הצעת חוק, לשנות את זה לעד 16 שעות.
אורלי פרומן: ואתם תחליטו אם בפנימית מספיק 12 שעות, בכירורגית צריך 16 שעות.
אורלי פרומן: אבל אנחנו חייבים לשים גבול עליון.
אורלי פרומן: ובתוך זה לא לדבר רק על קיצור התורנות, אלא גם, כמובן, על תנאים של המתמחה, כי חלק גדול מהזמן הוא עושה עבודה מנהלית.
אורלי פרומן: בשביל זה הכשרנו אותו, שהוא יחליף מזכירה בשעות הלילה.
אורלי פרומן: הוא צריך גם עוזר רופא כדי שהוא באמת יתפנה לעיסוק שלשמו הוא הוכשר.
אורלי פרומן: ואז גם הטבנו עם התהליך של ההתמחות שלו, של מילוי התורנות, וגם עשינו איזושהי - - -
חיים כץ: זה המשפט האחרון שלך.
אורלי פרומן: וזה המשפט האחרון.
אורלי פרומן: אני מבקשת מכולכם: תיכנסו לאתר המתמחים, תקראו סיפורים אמיתיים של מתמחים, סיפורים קורעי לב.
אורלי פרומן: אנחנו פוגעים בבריאות של הרופאים, שהם עתיד הרופאה במדינת ישראל ועתיד הבריאות של אזרחי מדינת ישראל.
חיים כץ: ד"ר אלה קיטרוסר, יושבת-ראש פורום המתמחים.
חיים כץ: היא פה?
חיים כץ: ביקשה.
אלה קיטרוסר: כן.
חיים כץ: בבקשה, תצעקי עלינו למיקרופון.
אלה קיטרוסר: אני ד"ר אלה קיטרוסר.
אלה קיטרוסר: אני יושבת-ראש פורום המתמחים של ההסתדרות הרפואית ומרכזת הוועדה לבחינת אופן העבודה של הרופאים.
אלה קיטרוסר: אני רוצה, שוב, כאמור, להגיד שתמוה בעיניי ההגנה פה על ארגון שמייצג 10% מהמתמחים.
חיים כץ: בואי, בואי, דברי אלינו, כי קשה לנו לשמוע עם כל המחיצות.
יולי יואל אדלשטיין: אתה יכולה להוריד את המסכה.
אלה קיטרוסר: בסדר גמור.
אלה קיטרוסר: תמוה בעיניי ההגנה על ארגון שמייצג 10% מהמתמחים בלבד, ובית משפט קבע מספר פעמים שאינו ארגון יציג.
חיים כץ: בואי, בואי.
חיים כץ: התככים פה הם לא בין הארגונים.
חיים כץ: אם את הולכת להקריא לי, זה לא מעניין.
אלה קיטרוסר: אוקיי.
אלה קיטרוסר: אני רוצה לדבר על דברים שדיברנו עליהם בוועדה, אוקיי?
אלה קיטרוסר: כדי להסביר למה זה לא רק דבר שבו נקצר מחר.
אלה קיטרוסר: אני רוצה להדגיש שגם הקולגה שלי שדיברה קודם, לפני שבוע צעקה: לא חוזרים ולא חוזרות ל-26 שעות – ועכשיו היא מדברת על ועדה בעצמה.
אלה קיטרוסר: כי אנשים מבין את המורכבות, אוקיי?
אלה קיטרוסר: דיברנו על איכות ההכשרה, איכות החיים של הרופא, השחיקה שלה הרופאים, ניצול מיטבי של הזמן של רופאים, בטיחות, נסיעות של רופאים עייפים אחרי לילה, בריאות של רופאים, שוויון מגדרי.
אלה קיטרוסר: שוויון לפריפריה.
אלה קיטרוסר: כל הדברים שחשוב להתייחס אליהם.
חיים כץ: אלה, מה את אומרת?
חיים כץ: אז מה את אומרת עכשיו?
חיים כץ: אי-אפשר 26 שעות.
אלה קיטרוסר: בוודאי שלא.
אלה קיטרוסר: בוודאי שאפשר.
אלה קיטרוסר: אני רק אומרת שחשוב שנשמור - - -
אלה קיטרוסר: בוודאי שאפשר לקצר.
חיים כץ: אה, לקצר.
חיים כץ: לא, כי חשבתי שאת אומרת שאי-אפשר.
אורלי פרומן: ממש לקצר או לא צריך לקצר?
אורלי פרומן: אלה, תגידי את זה ברור.
אלה קיטרוסר: בוודאי שצריך.
חיים כץ: שצריך לקצר את השעות.
חיים כץ: כי 26 שעות ונסיעות אחר כך, זה 27 או 28 שעות.
אלה קיטרוסר: אני רוצה להסביר שאנחנו צריכים לשאוף לקצר עת השעות.
אלה קיטרוסר: אני רוצה להסביר אבל שלהבדיל ממה שנאמר פה קודם, אני לא עבד, אלא אני רופאה שאוהבת את המקצוע שלי.
אלה קיטרוסר: ואני מתמחה, כי אני רוצה ללמוד להיות רופאה טובה.
אלה קיטרוסר: ואני לא רוצה שההכשרה שלי תיפגע.
אלה קיטרוסר: אני דואגת למטופלים שלי.
אלה קיטרוסר: ואני רוצה להיות רופאה טובה ולטפל בהם.
אלה קיטרוסר: ואני גם לא רוצה להרוג אף אחד בתאונת דרכים.
אלה קיטרוסר: ואני גם לא רוצה - - -
חיים כץ: בואו, תנו לה להביע את דעתה גם אם היא לא חושבת מה שאנחנו חושבים.
חיים כץ: היא תגיד את מה שהיא רוצה.
טלי פלוסקוב: פשוט לא ברורה.
אלה קיטרוסר: אני לא רוצה שבמידה ואנחנו נשנה את אופי התורנויות, זה יגרום להחרפה של הקיטוב בין מערכת הבריאות במרכז לפריפריה, שתתקשה יותר לעמוד במודלים החדשים, כי כבר ממילא חסרים שם רואים.
אלה קיטרוסר: אני לא רוצה שזה יגרום להחרפה של מצב הרופאות במערכת הבריאות ולא לשינוי באיכות השינה או באיכות החיים של הרופאים.
אלה קיטרוסר: ובגלל זה צריך לחשוב היטב על כל הדברים לפני שעושים אותם.
אלה קיטרוסר: יש הרבה מודלים לקיצור תורנויות, הרבה שיטות שונות בעולם.
אלה קיטרוסר: לא כולן עובדות.
טלי פלוסקוב: לתת הצעה קונקרטית.
אלה קיטרוסר: אנחנו צריכים לבחון את הדברים כמו שצריך, כי זה חשוב.
חיים כץ: טלי.
אלה קיטרוסר: יש חשיבות גם לעבודה משותפת, כמו שציין פרופ' חגי, של כל השלבים השונים בהכשרת המתמחים – מסטאז'רים, מתמחים ומומחים.
אלה קיטרוסר: כי בעצם אנחנו באיזשהו רצף מקצועי אחד, וחשוב שכולנו נתייעץ אחד עם השני.
אלה קיטרוסר: כי כמו שהיום אני מתמחה, עוד שנה אני אהיה רופאה בכירה.
אלה קיטרוסר: אם אני עכשיו אשפר את איכות החיים שלי, היא לא תיפגע בהמשך.
אלה קיטרוסר: בנוסף חשוב שיהיה שיתוף של המועצה המדעית וחשוב שיתוף של ארגון העובדים, כי יש משמעויות כלכליות לזה.
חיים כץ: חבר הכנסת אופיר כץ.
יולי יואל אדלשטיין: אפשר רק לדעת איפה את מתמחה ובאיזה מקצוע?
אלה קיטרוסר: אני מתמחה בגינקולוגיה בבית החולים שערי צדק.
אלה קיטרוסר: אני בלילות אחראית על חדר לידה הכי גדול בארץ ועושה את זה באהבה.
חיים כץ: אופיר.
אופיר כץ: קודם כול, תודה לך, אדוני השר, שהגעת.
אופיר כץ: אנחנו יודעים כמה הנושא הזה חשוב לך וקרוב אליך ואתה נכנסת לזה בכול הכוח כדי למצוא פתרון ראוי.
אופיר כץ: ואני יודע שכשאתה נכנס, כשאתה פועל למען משהו אתה גם משיג תוצאות.
אופיר כץ: אני שמח שאתה במקום הזה.
חיים כץ: ברור לי שביחד עם השר אנחנו נעשה פה עבודה.
אופיר כץ: ותודה לך, אדוני היושב-ראש, שיום אחרי יום אתה מקדיש זמן לנושאים החשובים של הבריאות.
חיים כץ: בוא, עזוב אותי.
חיים כץ: עכשיו, לך הלאה.
אופיר כץ: רק אתמול קיימנו פגישה חשובה.
אופיר כץ: אני גם דיברתי עם אנשים מהתחום לפני הפגישה.
אופיר כץ: שמעתי.
אופיר כץ: כמובן, קראנו בתקשורת.
אופיר כץ: ואין ספק ש-26 שעות זה דבר שבאמת קשה עד בלתי אפשרי כדי להעניק בסוף את הטיפול הנכון לאזרח.
אופיר כץ: אין ספק שהשירות שהמטופל מקבל בשעה הראשונה ובשעה ה-26 היא שונה.
אופיר כץ: אי-אפשר להתווכח על זה.
אופיר כץ: אם המתמחים, שהם אלה שחווים את זה יום-יום, אומרים שזה פוגע באיכות עבודה, אז כנראה שזה באמת פוגע.
אופיר כץ: יחד עם זאת, אני שומע גם אנשי מקצוע ותיקים מהתחום שמסבירים את המשמעות של עבודה בתחומים שונים שהיא חשובה, שהרופאים החדשים יגעו בה גם בבוקר וגם בערב, כי יש לזה משמעויות שונות.
אופיר כץ: בשביל לחוות את כל שירותי הטיפול, אין מה לעשות, צריך שתהיה עבודה שהיא יממה עם הרבה שעות עבודה על מנת שההתמחות תביא אותם למקום שהם יהיו רופאים הכי טובים שיש.
אופיר כץ: מה שעוד הבנתי הוא שגם רוב המדינות המערביות הן גם בשעות עבודה מרובות.
אופיר כץ: זאת אומרת, שזה באמת נחוץ - -
אורלי פרומן: לא נכון.
אופיר כץ: - - שוב, על מנת שתהיה התמחות טובה יותר.
חיים כץ: אמרת: לא נכון.
חיים כץ: תני לו להגיד.
אופיר כץ: ובסוף אני אומר שני דברים לסיכום.
אופיר כץ: צריך למצוא את האיזון.
אופיר כץ: להוריד את שעות עבודה באיזון הכי נכון שיש על מנת שאיכות העבודה לא תיפגע.
אופיר כץ: כי אם נוריד את זה לשעות עבודה שהם יהיו סבבה עם זה, אבל בסוף הם יהיו רופאים פחות טובים.
אופיר כץ: אז אני חושב שזה מצב שגם המתמחים לא רוצים להגיע אליו.
אופיר כץ: ולסיום, הוועדה המקצועית הזאת שהוקמה – בסוף-בסוף לכל פתרון שלא נגיע אליו, אנחנו נצטרך תקנים, נצטרך את האוצר.
אופיר כץ: לא משנה מה יחליטו, אנחנו נצטרך תקנים ונצטרך את האוצר.
אופיר כץ: אם זה יהיה שעתיים לקיצור, אם זה יהיה ארבע שעות, אני לא יודע, אני לא זה שבא לקבוע, כי אין לי את המקצועיות להגיד כמה שעות.
אופיר כץ: אני רק יודע שצריך.
אופיר כץ: אבל בסוף זה יגיע לאוצר וזה יגיע לתקנים.
אופיר כץ: ומה שאני ממליץ – קראתי שהוועדה צריכה להגיש את המסקנות בספטמבר.
אופיר כץ: מאחר שאנחנו או-טו-טו מתחילים בדיוני תקציב ושר הבריאות נראה לי שגם אתה תסכים איתי, אם אפשר שהוועדה תעבוד יותר קשה על מנת שתגיש את ההמלצות יותר מוקדם, כדי שנוכל להביא אותן לפני התקציב ולא אחרי.
אופיר כץ: אני חושב שזה יהיה יותר נכון.
אוסאמה סעדי: לעגן את זה בתקציב.
אופיר כץ: כדי שנוכל לעגן את זה בתקציב.
חיים כץ: אופיר, תודה.
חיים כץ: קודם כול, אני מודה שעשיתי טעות גדולה שקיימתי את הדיון היום.
חיים כץ: כי הייתי צריך לקיים אותו ביום אחר, ואז לא הייתה לנו את המגבלה של המליאה.
חיים כץ: זו טעות שלי בזימון.
אופיר כץ: זו לא טעות.
אופיר כץ: אפשר לקבוע פגישה.
חיים כץ: תהיה המשכיות.
חיים כץ: יחד עם זה, יש הרבה דוברים.
חיים כץ: אז אלה יסלחו לי.
חיים כץ: חלק מהם יסלחו לי.
חיים כץ: תמיד אנחנו נכשלים בזה, אבל אני רוצה לנסות עכשיו להעלות בזום את גברת יפה סולימני, שמנהלת את מנהל הסדרה ואכיפה של שעות העבודה.
חיים כץ: אנחנו מנסים להעלות אותך, יפה.
חיים כץ: אז קודם כול, אנחנו רוצים להודות על עשרות שנים.
חיים כץ: את שומעת אותי?
יפה סולימני: כן.
יפה סולימני: בטח.
חיים כץ: היא עוזבת החודש.
חיים כץ: היא יוצאת לפנסיה.
חיים כץ: רמזו לי.
חיים כץ: אז אני רוצה להודות לך על עשרות שנים של עבודה מעולה בנושא אכיפה, הסדרה ודאגה לעובדים שיקבלו את גמולם בשכר המינימום.
חיים כץ: עבודה, שלא יעבדו יותר מדי בשבת.
חיים כץ: כל מה שצריך – שמרת על זכויות העובדים.
חיים כץ: והינה, פה חותמים על היתר ל-26 שעות.
חיים כץ: את ניהלת איתי מלחמות על הרבה פחות מזה.
חיים כץ: הייתי ממונה שלה בתור שר עבודה.
חיים כץ: ועל הרבה פחות מזה ניהלתי איתי מלחמות.
חיים כץ: אז בואי, תגידי לנו.
יפה סולימני: טוב.
יפה סולימני: הכנסת לי את זה.
יפה סולימני: אז כמה מילים באמת.
יפה סולימני: קודם כול, תודה רבה על השנים שעבדנו יחד, גם בוועדת העבודה שהיינו ביחד, וגם שהיית השר שלי.
חיים כץ: לא רק שלך, אבל בסדר.
יפה סולימני: אז אני אומרת שקודם כול אני מתגעגעת.
יפה סולימני: אני שומעת את הדיון הזה.
יפה סולימני: באמת חשיבות של זכויות עובדים הייתה לאורך כל הדרך.
יפה סולימני: התחלנו עם החוק להגברת האכיפה ב-2008, ואנחנו מסיימים היום עם הנושא של הרופאים.
יפה סולימני: אני רוצה בקצרה להגיד על העניין הזה של הרופאים.
יפה סולימני: נכון שההיתר שניתן היה ב-2012.
יפה סולימני: עד 2012, כשנתנו את ההיתר הקודם, שעות העבודה של הרופאים היו משהו מטורף – 36 שעות, ומספר התורנויות היה מאוד גדול.
יפה סולימני: וההיתר בא כדי לאפשר למערכת להתיישר במהלך השנים הקרובות.
יפה סולימני: ולכן זה היה בדרך הוראת שעת, שבה אמרנו:
יפה סולימני: ניתן את ההיתר ולאורך כל השנים נראה איך, גם יהיו עוד תקנים, יתווספו תקנים.
יפה סולימני: דובר אז על כמות מאוד גדולה של תקנים שיינתנו לרופאים, ולעשות סדר.
יפה סולימני: לעשות סדר במערכת הזאת.
יפה סולימני: ואכן באמת דברים השתנו.
יפה סולימני: לא שזה הגיע למה שאנחנו חושבים שנכון שיהיה.
יפה סולימני: אבל הדברים השתנו.
יפה סולימני: גם התורנויות התקצרו.
יפה סולימני: לא התקצרו לפחות מ-26 שעות, אבל עדיין התקצרו לעומת מה שהיו בזמנו.
יפה סולימני: אנחנו נמצאים היום בשלב שהיינו נדרשים – ישבנו בחודש נובמבר עם משרד הבריאות ומשרד האוצר ורצינו לדעת מה קורה.
חיים כץ: מכירה את סיפור עם הרבי?
חיים כץ: מכירה את הסיפור הרבי שהכניס את על העזים לחדר?
חיים כץ: 26 שעות.
יפה סולימני: רגע, באותו דיון הייתה התחייבות להקים ועדה שבה גם הייתה בקשה של הר"י וגם בקשה של משרדי הבריאות והאוצר שתוקם ועדה, שבאמת המטרה היא לא להישאר עם ההיתר הישן – היא לקצר את שעות עבודה ולקצר את מספר התורנויות ולהתייחס לעניין של התנומה, כי מבחינתנו זה דבר מאוד מאוד חשוב, כי על זה אין הקפדה.
יפה סולימני: והקורונה עשתה את שלה.
יפה סולימני: ולכן כשבאנו עכשיו וישבנו מול השר – אני קיימתי שיחה עם הר"י, קיימנו שיח עם משרד הבריאות ועם משרד האוצר וגם שמענו את הצדדים.
יפה סולימני: כל הגורמים ביקשו הארכה לשנה.
יפה סולימני: כשישבנו עם השר, אמרנו ששנה זה יותר מדי זמן.
יפה סולימני: זה הרבה זמן כדי לעשות דברים שכבר יש תוצרים של העבר בשטח.
יפה סולימני: אפשר, כמו שאמרת, להגיע למסקנות כבר.
יפה סולימני: ולכן היה חשוב לשר גם להתחבר לנושא התקציבי, כי עכשיו יש את הדיונים התקציביים לגביהם - - - לשבת בוועדה ולקבל כל מיני החלטות, ובסוף צריך כסף בצד כדי לממן את אותם דברים.
יפה סולימני: ולכן השר שלנו קיבל את החלטה לתת את ההיתר, לתת את הזמן הזה.
יפה סולימני: בגלל מה שקרה עם הקורונה, הוא לא יכול לעשות את העבודה.
יפה סולימני: לתת חצי שנה שבתוך שלושה חודשים נקבל את המסקנות הראשונות.
יפה סולימני: בתוך חמישה חודשים נקבל דוח סופי, שבסופו אנחנו נקבל החלטות מה ההיתר הבא שיהיה, אם בכלל יידרש היתר.
יפה סולימני: יכול להיות שבכלל לא יידרש היתר.
יפה סולימני: יכול להיות שזה יעמוד בתנאים של החוק.
יפה סולימני: ההיתר הזה בעצם יאפשר לכולנו, גם לשר, לשמוע את הצדדים, גם שתהיה אפשרות שההיתר הבא יסתכל על איזון בין שעות פנאי לשעות עבודה, כי גם הרופאים הם כמו כל אחד בשוק העבודה, ולהתחשב בצרכים הרפואיים, כולל הצרכים המקצועיים וכל מה שמסביב.
יפה סולימני: לכן חצי השנה הזאת ניתנה אחרי שיח שהתקיים בשבועות האחרונים, שנתנו לכולם להשמיע את עמדתם.
יפה סולימני: וזאת התוצאה.
חיים כץ: אתה יודע איך היא הסכימה על ההיתר הזה?
יפה סולימני: אני מאוד מקווה – אמרת: לחתום על ההיתר כזה - - - להרבה מעבר, אבל צריך לתת.
יפה סולימני: השר חשב שנכון לתת את חצי השנה הזאת כדי למצות את כל ההליכים.
חיים כץ: יש פה נציג האוצר או נציגת האוצר.
ענבל רואי: אני ענבל רואי, רכזת בריאות באגף שכר והסכמי עבודה במשרד האוצר.
חיים כץ: הייתה באה עוד נציגה בכירה?
ענבל רואי: מי?
ענבל רואי: נציגה בכירה?
ענבל רואי: לא.
ענבל רואי: הממונה השכר.
חיים כץ: זה לא נושא מספיק חשוב?
חיים כץ: לשלוח את הנציג הבכיר.
ענבל רואי: זה נושא מאוד חשוב.
ענבל רואי: אנחנו מתואמים, כמובן.
ענבל רואי: אני אומר בקצרה.
ענבל רואי: אנחנו בוחנים את זה כבר באמת תקופה ארוכה.
חיים כץ: כמה זה ארוכה?
ענבל רואי: ארוכה מדי.
ענבל רואי: כבר בהסכם 2011 דיברו על הפיילוטים.
חיים כץ: עוד לא הספקתם לדון – לא הייתם במספיק סמינרים בשביל לדון כמה שעשות אתם צריכים?
ענבל רואי: זה לא עניין של סמינרים.