GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אוסאמה סעדי: לכן אני מדגיש את החשיבות.
אוסאמה סעדי: אני סומך על השר שנכנס עכשיו למשרד.
אוסאמה סעדי: יש לנו היום פגישה בכנסת עם שר העבודה והרווחה ואני אעלה את הנושא הזה בשיחה איתו.
חיים כץ: תעלה את הנושא ותשאל אותו אם במשך חודש הוא לא הספיק למצוא חברים למועצת הביטוח הלאומי.
אוסאמה סעדי: נעלה את הנושא הזה ונבקש ממנו ייצוג הולם לחברה הערבית במועצה של המוסד לביטוח לאומי.
משה אבוטבול: ראשית, אני מברך על הדיון הזה.
משה אבוטבול: זה באמת חשוב כי אנחנו יודעים שכל גוף, אם לא מקימים בו את ההנהלה, את האנשים שנותנים את כיוון הקריאה לאותו גוף, זה יכול לאחר מכן לגרום לנזקים גדולים מאוד.
משה אבוטבול: עכשיו השתחררו דברים.
משה אבוטבול: אני רוצה להגיד לכם בביטוח הלאומי שהרבה דברים חיכו שייגמרו כבר הבחירות הכפולות והמשולשות.
משה אבוטבול: הגיע הזמן לעשות כבר דברים, להתחיל להזיז דברים.
משה אבוטבול: אני יודע שיש מצב דומה גם במשרד לענייני דת בהקמת מועצות דתיות, בבחירת רבני ערים.
משה אבוטבול: כולם חיכו לתקופה הזאת.
משה אבוטבול: אני חושב שהשר איציק שמולי צריך לעשות מאמץ גדול, ואני חושב שבאמת יש לו עוד הרבה דברים על השולחן ויהיו לו עוד הרבה דברים על השולחן, אבל קודם כול להקים את הגוף הענק הזה, שנותן דווקא בימי הקורונה מענה רחב מאוד לכל מדינת ישראל.
משה אבוטבול: כך שחשוב מאוד מאוד לזרז את הנושא הזה.
משה אבוטבול: יש עוד כמה דברים שעל הפרק.
משה אבוטבול: אחד מהם, התכתבתי עם ידידי יושב-ראש הוועדה על נושא כאוב מאוד, לא פחות מן הנושא הזה, ואדוני היושב-ראש, לדעתי צריך לקיים עליו דיון, על נושא אמצעי הלמידה, בתי הספר שרוצים להוציא תעודות ונמנעים בגלל שמשרד העבודה והרווחה טרם קיבל החלטה בנושא הזה.
משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש ימצא זמן לקיים על זה דיון כי אני בטוח שעשרות אלפי תלמידות קשובות ללבך והנושא הזה חשוב.
משה אבוטבול: זה לא קשור לביטוח הלאומי אבל בטוח שאדוני היושב-ראש יקדיש גם לנושא הזה זמן.
משה אבוטבול: אבל בוודאי ניהול המועצה חייב להיעשות, ואמרתי את זה לא באירוניה.
משה אבוטבול: אם חסרים נציגים – לא חסרים במדינת ישראל, אבל אם חסרים אני יכול להציע שמות של שניים מטובי בניה של היהדות התורנית החרדית שיכולים גם לתרום את חלקם, ישנם גם כאלה.
משה אבוטבול: כפי שיודע אוסאמה סעדי להביא מהמגזר הערבי אשמח גם להביא לכם מהמגזר החרדי, אנשים שיודעים גם להביא את האימפקט של הציבור החרדי.
חיים כץ: רבקה ורבנר, רצית להגיד לנו משהו?
חיים כץ: את לא יודעת שרצית, אבל רצית.
רבקה ורבנר: אם כבוד היושב-ראש חושב שרציתי אז רציתי.
משה אבוטבול: איפה תמצא עוד יושב-ראש כזה שאפילו בעיניים קורא את המחשבות.
רבקה ורבנר: אני מכירה את היושב-ראש שלנו, הוא יודע בדיוק מה הוא רוצה.
משה אבוטבול: אפשר רק לקנא.
רבקה ורבנר: הוא מכיר את החומר טוב יותר ממני.
רבקה ורבנר: בגדול, כל מה שאני יכולה לומר הוא שהסעיף המסמיך מאפשר בעצם שני ארגונים.
חיים כץ: את מרכזת את העניין?
רבקה ורבנר: בעיקרון זה לפתחו של השר.
רבקה ורבנר: אני מארגנת את המידע ואנחנו בוחנים את השאלה הזאת, ועדיין לא הגענו להחלטה איזה מן הארגונים.
חיים כץ: אנחנו חודש אחרי כינון הממשלה.
חיים כץ: איפה אנחנו עומדים היום?
רבקה ורבנר: אני אמורה לפגוש את השר.
חיים כץ: בסדר גמור שאת אמורה לפגוש את השר, אני שמח.
רבקה ורבנר: ולהניח בפניו את מלוא המידע בטרם ההכרעה.
רבקה ורבנר: יש שני ארגונים.
רבקה ורבנר: הסעיף אומר שהארגון הרלוונטי הוא כזה שיכולים להיות גם ההתאחדות וגם הנשיאות.
רבקה ורבנר: צריך לבחון.
רבקה ורבנר: הבחינה הזאת נעשית עכשיו ונביא אותה בפני השר.
חיים כץ: יש שמות?
חיים כץ: תדברי איתי עברית.
רבקה ורבנר: אין לי שמות.
רבקה ורבנר: כבוד היושב-ראש יודע שאין לי שמות.
רבקה ורבנר: הוגשו שמות.
חיים כץ: הוגשו שמות והועברו לגברת גילאור?
רבקה ורבנר: לשר.
חיים כץ: כלומר זה לא עבר את השר.
חיים כץ: ההסתדרות לא מעבירה לשר, התעשיינים לא מעבירים לשר.
חיים כץ: לשר יש את חמישה הנציגים שלו ואת זה יכול להיות שהוא בוחן.
חיים כץ: גופים אחרים הגישו שמות?
רבקה ורבנר: אני יודעת רק בהיבט של הארגונים.
חיים כץ: הם לא צריכים להעביר לשר.
חיים כץ: הם לא שואלים את השר.
חיים כץ: אין לו say לא לגבי נציגי ההסתדרות וגם לגבי נציגי המשרדים האחרים אין לו say.
אירית כהן: פרט לארגונים בינתיים לא הועברו שמות.
רבקה ורבנר: בהיבט של הארגונים שאני יכולה להעיד עליו, הנושא עכשיו נבחן, אתמול הובא לפתחי ואני בוחנת את הארגון שמכוחו אפשר יהיה - - -
חיים כץ: תעבירו הילוך.
אירית כהן: אנחנו מעבירים הילוך.
חיים כץ: אנחנו חודש אחרי.
חיים כץ: אנחנו בתקופת קורונה.
חיים כץ: אנחנו רוצים לעשות מהלכים רציניים בביטוח הלאומי.
חיים כץ: הדיון הראשון שערכנו היה על הבקשה להעלות את הבטחת ההכנסה לשכר מינימום.
חיים כץ: אנחנו לא יודעים לעשות שום דבר כי אין מועצת מנהלים.
משה אבוטבול: גם הנכים.
חיים כץ: יש המון נושאים.
חיים כץ: הביטוח הלאומי הוא גוף "קטן" שמגלגל 350 מיליארד שקל בשנה.
חיים כץ: הגוף ה"קטן" הזה צריך מועצת מנהלים, ויפה שעה אחת קודם.
חיים כץ: אולי תהיה לנו הפתעה כי גברת מיה פרי אלתרמן מן ההסתדרות רצתה שנעלה אותה עוד פעם לשידור בזום.
חיים כץ: מיה, תפתיעי אותנו.
מיה פרי אלתרמן: לפי הבירור שלי, המכתב באמת יצא.
מיה פרי אלתרמן: אוודא שהמכתב יהיה אצלי כדי שאעביר אותו גם לאירית כהן, מזכירת המועצה.
מיה פרי אלתרמן: הנציגים קיבלו למלא טפסים.
מיה פרי אלתרמן: אדאג שהחומר הזה יועבר אליהם כדי שהם יוכלו למלא את הטפסים ואפשר יהיה להשלים את התהליך.
חיים כץ: יש לכם כבר שמות?
מיה פרי אלתרמן: יש שמות.
חיים כץ: כמה זמן ייקח להם למלא טפסים?
מיה פרי אלתרמן: אני מניחה שיום–יומיים.
מיה פרי אלתרמן: זה לא קשה מדי.
חיים כץ: תוך עשרה ימים מרכזת הוועדה תקבל את שמות החברים מבחינת ההסתדרות?
מיה פרי אלתרמן: את השמות היא תקבל.
מיה פרי אלתרמן: אדאג שהמכתב יהיה אצלי היום כדי שאעביר אותו אליה כבר עכשיו, ואת הטפסים אעביר אליהם כדי שהם ימלאו אותם בדחיפות.
חיים כץ: אני יכול לברך אותך במזל טוב שאת חברה?
רבקה ורבנר: אם אני חברה?
רבקה ורבנר: אני לא בטוחה שאני חברה, אבל הכול טוב.
חיים כץ: כל מי שתחליטו זה בסדר.
חיים כץ: ענת כהן שמואל, שמעת.
חיים כץ: מי מרכז את הוועדה?
רבקה ורבנר: לצורך צווי הרחבה אני אמורה להכריע אבל בנושא הזה אני לא.
מאיר שפיגלר: אני מנכ"ל הביטוח הלאומי.
מאיר שפיגלר: לשאלתך, כבוד היושב-ראש, מי שמרכז את כל הנושא הזה היא מזכירת המועצה, אירית כהן.
מאיר שפיגלר: היא מרכזת שני דברים: אחד, את שליחת המכתבים לכל הגורמים הרלוונטיים בכדי שהם יעבירו את השמות שהם מבקשים להכניס כחברים במועצה של הביטוח הלאומי, ושניים, לאחר מכן כמובן את כל החומר הנלווה על מנת להעביר אותו בסוף לוועדת גילאור, כמובן לאחר שזה עובר את אישור השר.
חיים כץ: ההסתדרות והתעשיינים לא עוברים את ועדת גילאור.
נעה בן שבת: יכול להיות שכן.
נעה בן שבת: התעשיינים כן, בניגוד להסתדרות, כיוון שיש פה שיקול דעת של השר לגבי השאלה לאיזה ארגון לפנות.
חיים כץ: ההסתדרות לא עוברת את ועדת גילאור.
מאיר שפיגלר: אני חייב לציין שמתחילת דרכו של השר - - -
חיים כץ: עזוב, אין פה בחירות.
חיים כץ: אמרתי לך שאתה מנכ"ל לעילא ולעילא של הביטוח הלאומי.
חיים כץ: אין בחירות ואתה לא צריך לשבח אף אחד שלא נמצא פה.
חיים כץ: גם אותי לא.
מאיר שפיגלר: לא משנה.
מאיר שפיגלר: כבוד היושב-ראש, תן לי לומר כמה דברים כי זו האמת.
מאיר שפיגלר: אני רוצה לציין שאתמול נשלחו חמישה מכתבים לחמישה ארגונים, הכול כמובן בהנחיית השר שעוסק בזה מן היום הראשון שהוא נכנס לתפקידו, על מנת שהם ישלחו נציגים למועצה.
מאיר שפיגלר: כך גם לגבי שאר הסקטורים שעומדים על הפרק.
מאיר שפיגלר: ציינה רבקה ורבנר שאכן יש איזו סוגיה שעומדת לפתחה לגבי איזה גוף אמור לשלוח את הנציגים שלו.
רבקה ורבנר: החוק קובע שני תנאים: ההסכם הקיבוצי שחל על מרב העובדים.
רבקה ורבנר: אנחנו פשוט בוחנים כי שני ארגונים יכולים משפטית להיכנס להגדרה הזאת.
מאיר שפיגלר: התקיימה גם ישיבה עם עו"ד ישי אילן לפני כשבוע בנושא הזה, בדיוק לטובת העניין.
מאיר שפיגלר: אין לי ספק שנעשים כל הצעדים בכדי לאשר את ההרכב של המועצה כמה שיותר מהר.
איימן עודה: כבוד היושב-ראש, זו ישיבה ראשונה שאני משתתף יחד איתך.
חיים כץ: אתה חבר ועדה מן המניין.
חיים כץ: כל הכבוד, ברוך הבא.
איימן עודה: זה היום הראשון שלי בוועדה.
חיים כץ: לדעתי זו פעם ראשונה בקדנציה הזאת, לאורך כל הקדנציה, שאתה תצביע עם הקואליציה כל הזמן.
חיים כץ: אני מבטיח לך, כי הוועדה הזאת רק נוגעת באנשים ועושה להם טוב.
איימן עודה: כל הכבוד, וגם הכיוון שלך בעניין המועצה מצוין.
איימן עודה: רק הערה אחת.
איימן עודה: חברים, השכבות המוחלשות, אם זה ערבים ואם זה חרדים – ראיתי את הייצוג בפעם שעברה, זה שניים מתוך 56, כלומר 3% ערבים, למרות שהערבים מהווים לא פחות מ-40% מן העניים במדינת ישראל.
איימן עודה: לכן גם ראוי לתת את הדעת על הנושא הזה.
איימן עודה: אבל כל הכבוד על הטיפול.
חיים כץ: כשאתה ראית 56 אני ראיתי 56.
חיים כץ: כאיש פוליטי החלטתי ש-56 זה בדיחה, וזה ירד ל-19, כי צריך להפעיל גוף.
חיים כץ: בדיונים שהיו פה אמרתי: או 19 או 180, ואם 180 אז נעשה את האירועים עם תזמורת ובורקס.
חיים כץ: אז זה ירד ל-19.
חיים כץ: אני מקווה שתמצא ייצוג הולם כי כל מי שנמצא שם בוועדה – אין שם כסף במועצת המנהלים.
איימן עודה: אבל יש ערכים.
חיים כץ: יש ערכים.
חיים כץ: אנשים לא באים לשם כדירקטור של בנק כדי לקבל עשרות אלפי שקלים.
חיים כץ: באים לתת יכולות.
חיים כץ: צריך לברור אנשים שבאים, שהנוכחות שם תהיה גבוהה, ויוכלו לתת.
רן מלמד: אדוני היושב-ראש, אני פה היום כמנהל פורום ארלוזורוב – מרכז חדש למחקר וקידום מדיניות שעוסקת ברווחה כלכלית של עובדים ואזרחים בישראל, מייסודה של ההסתדרות.
רן מלמד: קודם כול, ברשותך, אני רוצה להגיד מילת תודה ענקית למנכ"ל הביטוח הלאומי מאיר שפיגלר, שגם בתקופת הקורונה אבל בטח גם לפני כן עושה עבודה מעולה ולוקח את הביטוח הלאומי למקומות חדשים לטובת האזרחים.
רן מלמד: זה פשוט נהדר ותודה רבה.
רן מלמד: בקשר למועצה, הייתי רוצה לבקש שני דברים.
רן מלמד: הדבר הראשון, באתר הביטוח הלאומי מופיעים בפרוטרוט רשימת חברי המועצה, הוועדות וכדומה ודרכי ההתקשרות איתם, אבל אי אפשר למצוא שום חומר על תוצרים של הוועדות האלה.
רן מלמד: צריך את הכול לבקש דרך חוק חופש המידע ולדעתי חבל, כי אפשר להנגיש את המידע הזה כך שאנשי אקדמיה, פעילים חברתיים וגורמים נוספים יוכלו לקחת את החומרים ולנסות אולי לעשות איתם פעולות כדי לשנות חלק מן החקיקה, חלק מן התקנות.
רן מלמד: החשיבות של מועצת הביטוח הלאומי בהרכב שלה, באנשים שנמצאים שם, גדולה מאוד ואני חושב שצריך לתת פומבי לפעולות שלה ולהחלטות של הוועדות השונות.
חיים כץ: הייתי שר העבודה והרווחה במינוי הקודם של המועצה.
חיים כץ: היו שישה נציגים של המשרד.
חיים כץ: בררתי לי שישה אנשים שהם מבחינתי היו השגרירים שאני הייתי יכול למנות למועצת הביטוח הלאומי, ואני איש פוליטי.
חיים כץ: יו"ר ועדת הסיעוד היה פרופ' אבי וייס, סגן מנהל מחלקת גריאטריה בבילינסון ובעבר סגן הקרפ"ר; ראש ועדת כספים שמונה אחר כך היה רואה חשבון ערן יאראק, ממקימי יש עתיד, מוועדת הבחירות הכללית, שמונה בגלל שהוא מקצועי; אורנה אנג'ל, "ליכודניקית ידועה", הייתה יו"ר ועדת הביקורת; עו"ד שמוליק ליאור היה יו"ר ועדת התקנות; נעמי בלנק הייתה יו"ר ועדת פעולות איבה; וד"ר זהבה טנא מהטכניון הייתה יו"ר ועדה לפניות ציבור.
חיים כץ: אלה אנשים שאני מיניתי כי חשבתי שהם אנשים מקצועיים שיכולים לתרום לביטוח הלאומי בלי קטע של דת, גזע ומין.
חיים כץ: כך אני מקווה שאחרים יבינו.
חיים כץ: לא חשוב לי אם הוא ערבי או יהודי, אם הוא ממפלגת העבודה, מיש עתיד או מהליכוד.
חיים כץ: אנחנו מנהלים גוף שצריך לגעת בכל אזרחי מדינת ישראל בלידתם, כי מיום שהם נולדים הם מקבלים 50 שקל מהביטוח הלאומי ופותחים תוכנית חיסכון, ובמותם כי אם אין להם אז הביטוח הלאומי מממן להם מצבה, כלומר מלידה ועד חזרה אל העפר – זה הביטוח הלאומי, כל אזרחי מדינת ישראל.
חיים כץ: אני מקווה ששעה אחת קודם אנחנו נתעורר ונמצא את הביטוח הלאומי כשיש לו את כל הכלים מבחינה ניהולית, בנוסף למנכ"ל, שיכולים לתת לו אפשרויות להוביל את הביטוח הלאומי לאן שהוא צריך להיות.
חיים כץ: בשביל זה התקיימה הישיבה הזאת.
חיים כץ: מאיר שפיגלר, חודש זה מספיק?
מאיר שפיגלר: זה בסמכות השר.
מאיר שפיגלר: אני מניח שהוא יעשה את זה אפילו לפני כן.
חיים כץ: אני לא רוצה שיעשה שאת זה לפני כן.
חיים כץ: אני רוצה שנגדיר זמנים.
חיים כץ: אנחנו היום ב-14 ביוני.
חיים כץ: ב-15 ביולי נוכל לברך על המוגמר?
ישי אילן: אני מקווה שכן אבל, אתה יודע, אני לא השר.
ישי אילן: אני מקווה שכן.
ישי אילן: דיברת על מהלכים – אנחנו במהלך חמישי.
חיים כץ: לסיכום הדיון: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות קוראת לשר העבודה והרווחה ולגופי התעשיינים, המעסיקים, ההסתדרות וכן הלאה, למנות נציגים למועצת הביטוח הלאומי.
חיים כץ: אי אפשר להשאיר גוף שמטפל בכל אוכלוסיית מדינת ישראל, כמו הביטוח הלאומי, ללא מועצת מנהלים.
חיים כץ: אני קורא להם להעמיד את זה בראש סדר העדיפויות כי הביטוח הלאומי הוא בראש סדר העדיפויות של אזרחי מדינת ישראל.
חיים כץ: להתפנות משאר העיסוקים החשובים ולהקדיש שעה, שעתיים, שלוש כדי לברור את האנשים המתאימים, להעביר אותם לוועדת גילאור, מי שצריך לעבור את ועדת גילאור, לכנס את מועצת המנהלים ולהודיע לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת שזה בוצע.
חיים כץ: כך אנחנו מצפים.
חיים כץ: אנחנו מקווים לא לעשות דיון נוסף ב-15 ביולי, שאז יבואו ויסבירו.
חיים כץ: אני אחזור שוב לדברים שאימא שלי אמרה: יש שני סוגי אנשים, יש מסבירים ויש מצליחים.
חיים כץ: כשאתה מסביר – סימן שלא הצלחנו; כאשר הצלחנו – לא צריך להסביר.
חיים כץ: אני מקווה שב-15 ביולי נודיע בישיבה, אני אפתח את הישיבה ואודיע: בעקבות הדיון של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ובעקבות היענותם של הגורמים – התעשיינים, ההסתדרות, השר, השלטון המקומי, ארגוני הנכים, כל הארגונים – מונתה מועצה לביטוח הלאומי לתקופה של ארבע שנים, ובא לציון גואל.
חיים כץ: היום יום רביעי בשבוע, 17 ביוני 2020, כ"ה בסיוון התש"ף.
חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא: מאבק המתמחים לקיצור שעות התורנויות.
חיים כץ: על פניו, כשאנחנו שומעים שמישהו עובד 26 שעות – לא סביר.
אורלי פרומן: מה זה?
חיים כץ: לא סביר, על פניו.
אורלי פרומן: אה, לא סביר.
אוסאמה סעדי: למה על פניו?
אוסאמה סעדי: מי על פניו?
חיים כץ: על פניו.
חיים כץ: אדוני, לא להפריע.
חיים כץ: אני רגיל, אתה יודע, בדרך כלל – מאחר שיש פה את שר הבריאות, שהוא היה לפני זה יושב-ראש הכנסת, והוא היה יושב-ראש לעילא ולעילא – ואני בכל מקום שהופעתי אמרתי:
חיים כץ: הכנסת זה מקום עבודה הכי מסודר, הכי מסודר.
חיים כץ: כשהייתי ילד אמרתי: ואללה, אני אגמור באיזה חוק פה, חוק שם.
חיים כץ: לא הבנתי איך המערכת עובדת.
חיים כץ: הכול מתוקתק.
חיים כץ: אין גנבות.
חיים כץ: לוחות זמנים.
חיים כץ: הכול, הכול מסודר.
חיים כץ: לאחרונה, לצערי, הכנסת לא עובדת חכם.
חיים כץ: כל יום שני היא עובדת עד הבוקר.
חיים כץ: לא חכם, לא חכם.
חיים כץ: יום שלישי אי-אפשר לתפקד.
חיים כץ: אי-אפשר לתפקד.
חיים כץ: אתה לא מתנהל כמו שאתה צריך להתנהל.
חיים כץ: אתה לא יכול.
חיים כץ: זאת אומרת, רופא שעובד 26 שעות רצוף, או מתמחה, הוא רופא כבר, לצורך העניין, הרבה זמן הם גם לבד במיונים, ו-ואללה על פניו, בלי שניכנס עוד לעניין – אני לא רוצה להגיד את דעתי בסוף – לא נראה טוב.
חיים כץ: אבל אני אמרתי את הפתיח שלי.
חיים כץ: שר הבריאות יגיד, ואחר כך אנשים יבקשו פה רשות דיבור.
חיים כץ: הדיון הזה הוא לא דיון שיתקבלו בו החלטות.
חיים כץ: אנחנו הולכים להיכנס לנושא הזה.
חיים כץ: אני מקווה שנמצא פתרון לנושא הזה.
חיים כץ: אתמול ישבתי עם מנכ"ל הכללית.
חיים כץ: הוא סיפר לי על שלושה פיילוטים.
חיים כץ: ביידיש אומרים: "נישט אהין נישט אהער" –לא לפה ולא לשם.
חיים כץ: קטן מדי.
חיים כץ: אדוני שר הבריאות, כבודו.
יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כל המוזמנים הנכבדים, אני, כפי שהצעתי גם ליושב-ראש הוועדה, אגיד ממש מספר משפטים.
חיים כץ: אתה יכול הרבה.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו גם באנו לשמוע.
יולי יואל אדלשטיין: ואני אומר את זה לא רק מן השפה אל החוץ.
יולי יואל אדלשטיין: בישיבות הראשונות במשרד עם ראש חטיבת הרפואה שלנו, ד"ר ורד עזרא, ועם גורמים נוספים אנחנו כבר העלינו את נושא המתמחים.
יולי יואל אדלשטיין: ברור לנו שצריך לעסוק בנושא.
יולי יואל אדלשטיין: אני מכיר את הנושא בוודאי עוד מימיי בממשלות השונות.
יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, זה לא נושא חדש על הפרק.
יולי יואל אדלשטיין: וגם כיושב ראש הכנסת היו אליי לא מעט פניות.
יולי יואל אדלשטיין: היו גם מפגשים אצלי בלשכה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל זה לא אותו דבר כשאחריות בעצם עליך כשר הבריאות.
יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו בוודאי נכנסנו כבר לנושא.
יולי יואל אדלשטיין: אני, כמו שאתה אמרת, לא מתכוון לדבר כאן בסיסמאות.
יולי יואל אדלשטיין: והנושא הוא מורכב.
יולי יואל אדלשטיין: לא בכדי הרבה שנים הוא מתגלגל.
יולי יואל אדלשטיין: אבל אני חוזר ואומר: אנחנו נפעל יחד עם המתמחים, יחד עם הארגונים היציגים, על מנת למצוא פתרון הולם לסוגיה הזאת, כולל קיצור השעות במשמרת.
יולי יואל אדלשטיין: לא הכול יבוא בכותרת בעיתון.
יולי יואל אדלשטיין: לא הכול יבוא תוך שעה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל הכוונות שלנו ברורות.
יולי יואל אדלשטיין: על מנת שאנחנו נהיה על אותו מכנה משותף, אולי אני אבקש מאנשי משרד הבריאות להציג לכולנו, ברשותך, מצגת קצרה.
יולי יואל אדלשטיין: ואז אנחנו, כפי שאמרתי, מוכנים, רוצים, מעוניינים לשמוע את העמדות של חברי הכנסת ושל המוזמנים לדיון הזה.
ורד עזרא: אני ד"ר ורד עזרא, ראש חטיבת הרפואה במשרד הבריאות.
חיים כץ: תהפכי את המיקרופון אלייך.
חיים כץ: את צריכה להבין שבגלל מחיצות הפלסטיק האלה, השמיעה פה היא פחותה.
חיים כץ: אז מרשים לך לצעוק.
חיים כץ: זה לא נראה שאת צועקת על שר הבריאות.
חיים כץ: עליי, מותר לך.
יולי יואל אדלשטיין: הם רופאים, הם רופאים.
יולי יואל אדלשטיין: לא צועקים.
ורד עזרא: אז אני אנסה לצעוק.
ורד עזרא: אני אציג מצגת קצרה, כמו שאמר כבוד השר, שבעיקר נועדה ליישר קו ושיהיה לנו מכנה משותף להמשך הדיון.
ורד עזרא: קודם כול, רק שנבין כולנו.
ורד עזרא: לימודי הרפואה – מה זה להיות רופא?
ורד עזרא: ואיך מגיעים?
ורד עזרא: באיזה מצב אתה מגיע כשאתה מתמחה?
ורד עזרא: לימודי הרפואה בארץ הם שש שנים אם זה במסלול הישיר.
ורד עזרא: במסלול לא ישיר, אז תואר ראשון זה ארבע שנים.
ורד עזרא: אחרי זה שנת סטאז' בבית חולים שבמהלכה הסטאז'ר עובר במספר מחלקות.
ורד עזרא: לאחריה מקבלים תעודה או רישיון לעסוק ברפואה.
ורד עזרא: ואז רוב רובם של הרופאים במדינת ישראל בוחרים לעשות התמחות.
ורד עזרא: ההתמחות שנקראת באנגלית residence, ולא סתם התמחות.
חיים כץ: הם יכולים לא?
ורד עזרא: סליחה?
חיים כץ: הם יכולים לא לעשות התמחות?
ורד עזרא: בוודאי.
חיים כץ: ואז איזה רופאים הם?
ורד עזרא: רופאים כלליים.
ורד עזרא: היום, מאז הסכם הרופאים ב-2011, זה קרא רופאים תחומיים.
יולי יואל אדלשטיין: אבל הוא ד"ר.
יולי יואל אדלשטיין: הוא רופא.
ורד עזרא: הוא רופא עם רישיון.
חיים כץ: אל תתעכבי על זה הרבה.
ורד עזרא: הם לא חייבים לעשות התמחות.
ורד עזרא: עם השנים, מאז קום המדינה או מאז החלת ההתמחויות, יש גרף הולך ועולה, עד שהיום באמת רוב רובם של הרופאים במדינת ישראל עוברים התמחות אחת וחלקם אפילו יותר.
ורד עזרא: תקופת ההתמחות – שכאמור לא סתם נקראת באנגלית residence; זאת אומרת, שהות בבית החולים – היא התקופה שבה אתה הופך להיות מבעל ידע כללי, מרופא כללי, לבעל התמחות או ידע ספציפי בתחום מסוים.
ורד עזרא: יש בארץ כ-30 התמחויות בסיס, שבהן המתמחה יכול לבחור להתמחות.
ורד עזרא: ולאחר מכן, מי שרוצה, יש עוד כ-26 התמחויות על.
ורד עזרא: זאת אומרת, עושה התמחות, אתה מתמקצע עוד יותר בעוד תחום.
אופיר כץ: 26 זה בנוסף על ה-30?
ורד עזרא: יש התמחויות שהן רק התמחויות על.
ורד עזרא: יש התמחויות שהן גם וגם.
ורד עזרא: כאשר אורך התמחות הבסיס, זאת אומרת, הבסיס של ההתמחות בישראל, הוא בין ארבע לשש שנים, תלוי במקצוע.
ורד עזרא: לכל מקצוע יש את הסילבוס שלו.
ורד עזרא: והתמחות על היא כשנתיים.
אופיר כץ: מה זה "על" ומה זה "בסיס", לצורך הדוגמה?
ורד עזרא: למשל, פנימית היא התמחות בסיס.
ורד עזרא: כירורגיה זו התמחות בסיס.
אוסאמה סעדי: יש תת-התמחות.
ורד עזרא: אבל כירורגיית כלי דם.
אוסאמה סעדי: תת-התמחות, זה נקרא?
ורד עזרא: התמחות על הוא תת-התמחות.
אוסאמה סעדי: תת-התמחות.
חיים כץ: יש לך חמש דקות למצגת.
חיים כץ: שמעי, יש לך חמש דקות למצגת.
ורד עזרא: זה אותו דבר, אבל זו התמקצעות, בעצם עוד התמקצעות מעבר למקצוע הבסיס.
ורד עזרא: מה שמאפיין את ההתמחות במדינת ישראל וגם בכלל הוא שבעצם הלמידה היא גם למידה מספרים וכדומה, אבל בעיקר זו למידה שולייתית.
ורד עזרא: אתה לומד מהבכיר.
ורד עזרא: אתה רואה איך הוא עושה, איך הוא חושב.
ורד עזרא: ולכן גם חשובה האינטראקציה בבית החולים עם הבכירים.
ורד עזרא: המתמחה הוא בעצם זה שפעיל ומהותי בעבודת המחלקה.
ורד עזרא: הוא מקבל ומשחרר חולים, דמים, בדיקות, אבחנות.
ורד עזרא: כאשר כמובן היכולות שלו הולכות ועולות במהלך ההתמחות.
ורד עזרא: יש לו פחות יכולות וידע בתחילת ההתמחות ולכן גם פחות אחריות.
ורד עזרא: וככל שהוא עולה בהתמחות, כך גם הידע שלו עולה והאחריות עליו עולה וגם הדברים שהוא מבצע עולים.
ורד עזרא: מבחינת בית החולים והמתמחה, בשעות הבוקר רוב הפעילות היא פעילות מתוכננת, אלקטיבית: ביקורים, דברים יותר מסודרים, מרפאות, התייעצויות בצמידות לרופאים הבכירים במחלקה.
ורד עזרא: ובשעות הערב והתורנות בעיקר יש את מקרי חירום.
ורד עזרא: בית החולים הוא בית חולים שונה.
ורד עזרא: יש אופי אחר של גם הימצאות רופאים מומחים ובכירים בבית החולים, וגם המשמעות של המתמחה היא גדולה יותר.
ורד עזרא: וצריך גם להגיד שיש משמעות ללמידה ולהתמודדות שלך באופן עצמאי.
ורד עזרא: מבחינת הסכמים קיבוציים אחרונים, רק לציין שהסכם הרופאים שהיה בשנת 2000.
ורד עזרא: לא, 2000.
ורד עזרא: בשנת 2000 נקבע לראשונה שתורנות תימשך 26 שעות ויינתן יום חופש למוחרת התורנות.
ורד עזרא: ובשנת 2011 מה שנקבע הוא שיהיו עד 6 תורנויות לחודש.
חיים כץ: 26 שעות, שעתיים שינה.
ורד עזרא: 26 שעות.
ורד עזרא: 6 תורנויות.
ורד עזרא: ניתנו אז 1000 תקנים.
ורד עזרא: נקבעו ונוספו תורנויות חצי ושליש.
ורד עזרא: והיה איזשהו הסכם צד לקיצור תורנות במיון, במיולדות, ומחשבה על פיילוט בפנימיות.
ורד עזרא: רק לציין שב-2013 נערכו דיונים ליישום הסכם הצד, ולצערנו, הסיטואציה הייתה שהפיילוט לא הבשיל.
ורד עזרא: לא היו עוד הסכמות בין הצדדים, כולל עם האוצר.
ורד עזרא: יש לזה משמעויות ותכף אני אפרט.
ורד עזרא: ב-2012 גם נכתב לראשונה היתר עבודה.
ורד עזרא: היתר עבודה ממשרד התמ"ת לרופאים.
ורד עזרא: ההיתר דיבר על ביצוע של שתי תורנויות בשבוע בממוצע, על כך שיום עבודה לא יחרוג מ-26 שעות, שבוע העבודה לא יחרוג מ-71.5 שעות בממוצע.
ורד עזרא: ויותר מאוחר, בינואר 2015, בעקבות בג"ץ, שתכף אני אפרט, נוסף גם נושא התנומות של רופאים, שחייבים לאפשר לרופאים תנומות יזומות לפחות כשעתיים בלילה.
ורד עזרא: דיברתי מילה על הבג"ץ.
ורד עזרא: היה בג"ץ בשנת 2014 של המתמחים, שדיבר על קיצור התורנות ל-16-12 שעות.
ורד עזרא: הבג"ץ היה נגד מדינת ישראל, נגד הכללית ונגד הר"י.
ורד עזרא: היו כל מיני תלונות וטענות של התובעים והתייחסויות של המדינה.
ורד עזרא: כאשר בסוף בית הדין ב-2014 דחה את התביעה.
ורד עזרא: אבל הוא קבע את התנומה שיותר מאוחר נוספה גם לצו התמ"ת, ותוספת של כ-300 תקנים למערכת.
ורד עזרא: ב-2016 נעשה שוב ניסיון לקדם את הפיילוט של קיצור שעות התורנות.
ורד עזרא: היה ברור שנדרשת תוספת תקנים לשם כך.
ורד עזרא: היה ויכוח שוב עם האוצר וגם איזשהו דיון עם הר"י על השלמת שעות עבודה החסרות למתמחים.
ורד עזרא: דיברנו על קיצור ל-20 שעות, כך שנוספו שעות העבודה החסרות כאשר היו מספר חלופות: השלמת שעות, ירידה בתמהיל של התורנויות.
ורד עזרא: לא הגענו להסכמה.
ורד עזרא: הר"י לא הסכימה לשום פגיעה בשכר הרופאים והאוצר לא הסכים לכך שהם יעבדו פחות ויקבלו אותו שכר.
ורד עזרא: ובהינתן שני הדברים האלה באותו שלב הפיילוט לא יצא לפועל.
חיים כץ: זה יהיה המשפט אחרון שלך.
חיים כץ: זה יהיה משפט אחרון שלך.
ורד עזרא: עוד.
ורד עזרא: זה היה המשפט האחרון?
חיים כץ: לא, לא עוד.
חיים כץ: המשפט אחרון שלך.
חיים כץ: תבחרי.
אוסאמה סעדי: קראנו.
יולי יואל אדלשטיין: עליו אני לא יכול, ד"ר עזרא.
אופיר כץ: אז תלכי להצעות של המשפט אחרון.
חיים כץ: תגידי את המשפט האחרון.
חיים כץ: נקדם את הדיון.
יולי יואל אדלשטיין: לוועדות אחרות אני אסדר עוד כמה משפטים.
ורד עזרא: אם זה ככה, אין בעיה.
ורד עזרא: אני רק אסכם שבסך הכול נושא תורנויות הרופאים הוא נושא מאוד מאוד מורכב שעומד לפתח משרד הבריאות והר"י באמת שנים רבות.
ורד עזרא: אנחנו חושבים כיום, כמו שחשבנו גם בעבר, שנדרש לבחון את כל החלופות.
ורד עזרא: יש ועדה שאנחנו שותפים בה עם הר"י, שתבחן את כל החלופות בראש פתוח ובנפש חפצה.
ורד עזרא: מה שכן חשוב לי להדגיש בבמה הזאת שכל חלופה, כל חלופה שלא תהיה, תדרוש תוספת תקנים למתמחים.
ורד עזרא: זה משהו שחשוב לומר ולהדגיש כאן.
ורד עזרא: אני לא רואה פה נציגי האוצר, אבל זה בהחלט משהו שחשוב לדעת.
ורד עזרא: זהו.
חיים כץ: ביקש לדבר פרופ' ציון חגי ואחריו – ריי ביטון.
ציון חגי: כן.
חיים כץ: שנקבל סקירה.
חיים כץ: יש לך את הזמן כמו שהיא דיברה.
חיים כץ: אבל לא יותר.
ציון חגי: מצוין.
ציון חגי: אני קצר מאוד, כבוד היושב-ראש.
חיים כץ: ותשדל להיכנס לפרטים.
ציון חגי: כבוד היושב-ראש, תודה על ההזמנה.
ציון חגי: שר הבריאות יולי אדלשטיין, ד"ר ורד עזרא, חברי כנסת נכבדים, אני מכיר את כולם, אני קודם כול, רוצה להתחיל דווקא בנימה אישית.
אופיר כץ: רגע, אפשר רק מה התפקיד?
חיים כץ: לפרוטוקול, את השם ואת התפקיד שלך.
ציון חגי: אני פרופ' ציון חגי, יושב-ראש ההסתדרות הרפואית.
ציון חגי: הוא ישמע את זה עוד מעט.
חיים כץ: זה שרושם את הפרוטוקולים לא ידע אחר כך מי דיבר.
ציון חגי: אין בעיה.
חיים כץ: אז כל מי שמדבר יגיד את השם ואת התפקיד, כי יש פה מישהו שצריך לרשום את זה.
ציון חגי: מאה אחוז.
ציון חגי: אני רוצה לספר לכם בנימה אישית.
ציון חגי: לפני הרבה מאוד שנים עשיתי סטאז' בבית חולים סורוקה.
ציון חגי: סיימתי את לימודיי בתל אביב והגעתי לסורוקה.
ציון חגי: במהלך הלילה היו לנו ארוחות לילה.
ציון חגי: בשעה 24:00 כל הרופאים היו מגיעים לחדר אוכל.
ציון חגי: והדבר הראשון ששמעתי שם ממתמחים: תשמע, זה מקצוע קשה, כדאי לך לעזוב.
חיים כץ: זה היה בימי דב יוסף?
ציון חגי: לא, לא.
חיים כץ: כי לא היה אוכל.
חיים כץ: היה צנע.
חיים כץ: אולי כל הרופאים באו לאכול.
ציון חגי: היה אוכל.
ציון חגי: אבל אמרו לי: תשמע, זה מקצוע קשה.
ציון חגי: אז התורנות הייתה 36 שעות.
ציון חגי: אז אנחנו דנים בסוגיות האלה עשרות שנים.
ציון חגי: אני מתחבר למה שאמרת: 26 שעות זה קשה.
ציון חגי: אין ספק שזה קשה.
ציון חגי: השאלה היא מה המשמעות של שינויים פה במערכת הבריאות.
ציון חגי: ולזה אני אתייחס כרגע.
ציון חגי: קודם כול, אני רוצה להגיד דבר אחד חשוב, שכולנו נתיישר ונבין: ההסתדרות הרפואית היא ארגון היציג של הרופאים במדינת ישראל.
ציון חגי: אנחנו מייצגים 28,000 רופאים ו-6,500 מתמחים.
ציון חגי: אנחנו עוסקים בסוגיה הזאת של אופי התורנויות - - -
חיים כץ: 6,500 בהתמחות הראשונית?
ציון חגי: לא.
ציון חגי: 6,500 מתמחים פלוס עוד איזה 1,000 בתת-התמחות.
ציון חגי: בסך הכול זה 7,500 מתמחים.
אוסאמה סעדי: מתוך ה-28,000?
ציון חגי: 90% מהמתמחים הם חברי ההסתדרות הרפואית.
ציון חגי: 10% או פחות, אין לי מושג כמה, הם לא חברי ההסתדרות הרפואית.
חיים כץ: הם לא מספיק טובים שהם יבואו אליכם גם?
ציון חגי: הזמנתי אותם להשתתף.
אוסאמה סעדי: הם יותר מדי טובים ולכן הם בחוץ.
ציון חגי: נפגשתי עם ריי ביטון לא מזמן לפני הקורונה.
ציון חגי: אבל אתה יודע מה קרה אחרי הקורונה?
ציון חגי: הייתי עסוק והיא הייתה עסוקה בעבודה קשה, ואנחנו לא נפגשנו.
ציון חגי: אבל בהחלט נפגשנו פעם אחת והייתה אפילו פגישה טובה, לטעמי.
ציון חגי: אבל אני מאז שנכנסתי לתפקידי קראתי לאנשי מרשם: בואו, תחזרו הביתה.
ציון חגי: אבל אני מכבד אותם.
ציון חגי: אין לי שום בעיה.
ציון חגי: הם רופאים.
ציון חגי: הם עמיתים שלי למקצוע.
ציון חגי: אני רוצה להגיד לך כמה מילים, אדוני היושב-ראש.