GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעה בן שבת: ולכן, ההתמקדות הייתה גם במסירת מידע כפי שנכלל בהצעה של חבר הכנסת יואל חסון, וגם בנושא של החשש להתפרצות מחלה, כן לנסות למקד במוסדות שבהם מתגלה שיש חשש מוגבר להתפרצות המחלה, להודיע להורים, ולהנגיש להם את שירותי החיסונים.
נעה בן שבת: גם בעצם ליצור התראה להורים, להודיע להם שיכול להם שהתאפשר להשתמש נגדם בכל הסמכויות הרחבות שיש למשרד הבריאות, וגם את נושא התמריצים שניתנים במועצת הבריאות.
נעה בן שבת: אני מבינה שחברי הכנסת רוצים לקיים, אבל אפשר כמובן לשבת ולקרוא את הצעות החוק, ולראות לאיזה כיוון הולכים, ולשמוע את ההערות של המשרדים.
נעה בן שבת: כמובן, אלה ההצעות שמונחות על השולחן.
נעה בן שבת: מהנוסח הזה אפשר כמובן לא להתייחס אליו, לעבור ולשמוע פה את ההערות ואת ההתנגדויות.
אלי אלאלוף: לשמוע אפשר.
אלי אלאלוף: אנחנו קודם ממזגים, ואחר כך ממשיכים בדיון.
אלי אלאלוף: מי בעד המיזוג של שתי הצעות החוק?
אלי אלאלוף: הצעות החוק מוזגו.
אלי אלאלוף: עכשיו הדיון פתוח, כי הוא כולל גם את המיזוג וגם את ההצעות שיש בנייר שגובש על ידי היועצת המשפטית בהתייעצות עם המשרדים השונים.
אלי אלאלוף: יש לנו אפשרות לסיים בשלב זה לקראת קריאה ראשונה את הנוסח שיסוכם בסוף.
אלי אלאלוף: יש לנו כשעה וחצי, לאחר מכן, בקדנציה הבאה, כשזה יהיה אפשרי, במקביל יכול להימשך הדיון המקצועי ודאי, ולקראת הקדנציה הבאה בכנסת ה-21 תמשיכו להכין את זה לקראת הדיון.
אלי אלאלוף: מכין אתכם, מכין את הוועדה לדיון לקריאה שנייה ושלישית, אם היום זה יעבור במליאה בקריאה ראשונה.
נעה בן שבת: אדוני, למען ההבניה, אתה רוצה שנתחיל לקרוא את אחת מהצעות החוק?
אלי אלאלוף: אני מציע שניתן את רשות הדיבור.
יואל חסון: הערה קטנה, ברשותך.
יואל חסון: שלא יישמע, חס ושלום, שאני זלזלתי בעבודה של היועצים המשפטיים על הכנת הנייר הזה.
יואל חסון: באמת, היה כאן מאמץ גדול מאוד וחיוני כדי לייצר נוסחים וכיוונים שניתן יהיה להסכים עליהם, רק שאנחנו כבר בעולם אחר היום.
יואל חסון: העולם האחר רק מחייב אותנו לעבור את השלב של הראשונה, זה הכול.
אלי אלאלוף: זה שמתמודדים עם הנושא, זה כבר הישג ראשון.
אלי אלאלוף: אני מציע שמשרד החינוך יתחיל, משרד המשפטים ומשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: נחזור אחר כך לאינפורמציה ממרכז המחקר והמידע, כפי שביקשה חברת הכנסת בן ארי.
אודי קלינר: אני מבריאות הציבור.
אודי קלינר: קודם כל, תודה על הדיון, הנושא הוא בדמינו, בליבנו.
אודי קלינר: אי אפשר לתאר כמה זה חשוב הנושא הזה.
אודי קלינר: אנחנו עוסקים בו עכשיו באמת כאילו כל יום.
אודי קלינר: אני אעדכן על ההתפרצות הנוכחית.
אודי קלינר: עד היום יש לנו 2,989 חולים במצטבר.
אודי קלינר: נפטרו כבר שני אנשים, תינוקת ואשה מבוגרת.
אלי אלאלוף: אם אתה נותן מספרים כל כך מדויקים, זה אומר שאתם שולטים.
אודי קלינר: אנחנו כל יום מעדכנים את המספר.
אודי קלינר: יש תמיד עוד כמה חולים שאנחנו לא יודעים עליהם שהם עוד לא הגיעו אלינו.
אודי קלינר: אנחנו יודעים לומר שבחודש האחרון היו 462 חולים.
אודי קלינר: אנחנו במגמת בלימה והתקדמות.
אודי קלינר: באמת, המגמה היא ירידה בכמות החולים, אבל יש עוד זמן, זה לא ייגמר בשבועות הקרובים, זה כנראה ייקח עוד זמן, עד שזה ייגמר לגמרי.
אודי קלינר: זה מבחינת הרקע.
אודי קלינר: עוד נציין, כפי שכולם כבר ראו, נעשה שימוש כבר פעם שנייה בסמכויות שלנו למנוע כניסה של ילדים שלא התחסנו אל מוסדות החינוך – היה פעמיים בשבועיים האחרונים.
אודי קלינר: מהבחינה הזאת זה עבד, ולא הייתה בעיה.
מיכל גולדברג: עו"ד, אני ממשרד הבריאות.
מיכל גולדברג: כמו שד"ר קלינר ציין, אנחנו נמצאים בשליטה של המחלה.
מיכל גולדברג: רופאי המחוזות, כל רופא במחוז שלו.
מיכל גולדברג: ברגע שמגיע איזשהו מקרה של ילד לא מחוסן שמצריך שיקול דעת, אנחנו מפעילים אותו לגופו של עניין.
מיכל גולדברג: רופאי המחוז מפעילים את שיקול הדעת המקצועי, ובודקים מה רמת הסכנה, והאם באמת יש מקום למנוע את הכניסה של הילד למוסד החינוך.
מיכל גולדברג: צריך להזכיר שכמובן מניעת כניסה של ילד למוסד חינוך זה לא דבר של מה בכך.
מיכל גולדברג: ולכן, אנחנו בוחנים כל מקרה לגופו.
מיכל גולדברג: חשוב לציין, שלעמדתנו, למשרד הבריאות, יש כבר היום סמכויות לפי פקודת בריאות העם סעיפים 19 וסעיף 20, למרות שאנחנו לא נמצאים כרגע בסיטואציה של סעיף 20, אנחנו כרגע נמצאים בסיטואציה של סעיף 19.
מיכל גולדברג: יש לנו למה לצפות.
מיכל גולדברג: סעיף 19 מדבר על מקרה שיש התפרצות של מחלה מדבקת.
מיכל גולדברג: חצבת היא מחלה מדבקת לפי הפקודה, והוא מאפשר סמכויות מאוד רחבות לרופא ממשלתי לנקוט באותם אמצעים שיראה צורך בהם כדי להגן על בעלי המקומות מהדבקות.
מירב בן ארי: מה הסמכויות שיש לרופא ממשלתי במקרה של מחלה מדבקת?
מיכל גולדברג: הסמכות לפי החוק היא רחבה מאוד, ואנחנו מפרשים את זה, כולל גם את הסמכות למנוע כניסה של ילד למוסד חינוך.
מירב בן ארי: איך את מפרשת למנוע כניסה של ילד - זה כתוב לך בחוק?
מיכל גולדברג: לא, לא כתוב במפורש.
מיכל גולדברג: אין בחוק הוראה מפורשת.
מירב בן ארי: בקיצור, אין את זה בחוק.
מירב בן ארי: זו פרשנות שלך.
מירב בן ארי: אין היום חוק במדינת ישראל שיכול לאפשר היום, למעט הפרשנות המרחיבה שלך.
אלי אלאלוף: את יכולה להתבסס גם אם זה לא בחוק על תקדימים.
מירב בן ארי: הרחקתם ילד ממוסד חינוכי עד היום?
מיכל גולדברג: לפני שבוע.
מירב בן ארי: איך זה קרה רק בשבוע שעבר?
מירב בן ארי: כמה זמן מחלת חצבת מתפרצת במדינה?
מיכל גולדברג: לדעתנו, יש סמכות.
מיכל גולדברג: ככל שיהיה חוק ספציפי שיקבע את זה בצורה ספציפית, בצורה שתתואם אתנו, ובאמת, תתאים לצרכים שלנו.
מיכל גולדברג: זה כמובן גם אפשרי, אנחנו לא מתנגדים לזה באופן גורף.
מיכל גולדברג: הצעת החוק, לדעתנו, דורשת עוד דיוקים, איזונים, אבל לא במידה כזו שתשלול מאתנו את הסמכויות שכבר היום יש להם.
מיכל גולדברג: היו לנו, כמו שציינה היועצת המשפטית של הוועדה, קיימנו מספר דיונים, גם בנוכחות העוזר הפרלמנטרי של חבר הכנסת חסון.
מיכל גולדברג: קיימנו מספר דיונים עם נציגי המשרדים הרלבנטיים, משרד המשפטים, משרד החינוך, משרד העבודה והרווחה, ולא הצלחנו להגיע להסכמות לגבי המנגנון הספציפי.
מיכל גולדברג: ככה שמבחינתנו כל עוד אין הסכמות, אנחנו פועלים לפי הסמכות שיש לנו.
אלי אלאלוף: אתם מעניינים להכניס לחוק?
מיכל גולדברג: אנחנו לא שוללים את זה על הסף, אפשר לעשות את זה, אבל בצורה כזו שבאמת תסייע לנו, ולא תקשה לנו.
מיכל גולדברג: ניסינו להגיע להסכמות.
מיכל גולדברג: אבל איך שזה התנהל, היה נראה שמכניסים אלינו כל כך הרבה תנאים וביורוקרטיה, ודרישות שרק יקשו עלינו, כך שהעדפנו להישאר עם הסמכויות כמו שהן קיימות היום.
מיכל גולדברג: אני חושבת שהיועצת המשפטית של הוועדה הניחה הבוקר בפני הוועדה, מבחינתנו היא הצעה טובה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל היא מתעלמת מחלק הארי שבהצעה שלו ושלי.
מיכל גולדברג: ככל שההצעה של היועצת המשפטית מתייחסת לנושא של מניעת כניסה למוסד חינוך, אני חושבת שהיועצת המשפטית של הוועדה הגיעה לפשרה מצוינת, שבאמת, מצד אחד, משמרת את הסמכויות שלנו, אבל נותנת להם כן את העיגון הנוסף בחוק הספציפי שמדבר על הנושא של מניעת כניסת ילדים לא מחוסנים למוסדות חינוך.
מיכל גולדברג: הצעה זו היא טובה מבחינתנו, וכן, לדעתנו, כן נכון לקדם אותה.
מיכל גולדברג: לגבי החלקים הנוספים שנמצאים בהצעת החוק של חברי הכנסת מועלם וחסון.
מיכל גולדברג: חלקן, לדעתנו, לא נדרשים, מכיוון שחלק מהמנגנונים קיימים כבר היום, הם יעמיסו על המשרד בצורה מאוד משמעותית, גם מבחינה תקציבית.
מיכל גולדברג: לדעתנו, יש כאן עלות תקציבית כמשמעותה בחוק יסודות התקציב, עלות תקציבית שחורגת הרבה מעבר לשישה מיליון שקלים לסכום שנקוב בחוק, ולכן, זה בעייתי.
אלי אלאלוף: למה היום אין תקציב?
אלי אלאלוף: אני מתחיל להרגיש מתוסכל.
אלי אלאלוף: אני מתחיל לשאול ומפסיקים אותי.
אלי אלאלוף: זה אומר היום שאין שום תקציב להתמודדות עם התפרצויות על מחלות.
אודי קלינר: לא, זה לא מה שנאמר.
אודי קלינר: מה שנאמר שהמטלות הנוספות שנמצאות בהצעת החוק הן דורשות עוד תשומות כדי ליישם אותן.
אודי קלינר: זו הדלתה התוספתי.
אלי אלאלוף: כמה קיים?
אודי קלינר: יש תקציב 1,500 אחיות.
אודי קלינר: אנחנו מקבלים דיי צ'ק פתוח לכל מי שצריך, כלומר, אף אחד לא הגביל אותנו, לא ברכש חיסונים, ולא בניידות, ולא בשעות נוספות.
אודי קלינר: קיבלנו את כל התקציבים הנדרשים להתמודדות עם ההתפרצות.
אלי אלאלוף: זה לא תקציב מאפס.
אודי קלינר: מה שמדובר פה זה התקציב התוספתי הנדרש כדי ליישם את מה שכתוב בהצעת החוק.
אודי קלינר: לא, אין לי תקציב פנוי.
מירב בן ארי: החוק הלבן זו גרסה מרוככת מאוד של החוק שלי, וגרסה שמתעלמת מהחוק שלכם.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא הגיוני לבוא לשולחן ולהגיד.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אי אפשר להגיד שהטיוטה מתייחסת להצעת החוק של יואל ושלי.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר להגיד שלא רוצים אותה ואפשר עכשיו לנהל דיון למה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אי אפשר להביא טיוטה של הצעת חוק שבכלל חוק שלם לא נמצא בו.
שולי מועלם-רפאלי: הכותרת היא התחסנות ילדים במוסד חינוכי, זו לא הצעת החוק שלנו.
מיכל גולדברג: אני רוצה לציין לגבי ההערה של חברת הכנסת.
מיכל גולדברג: הצעת החוק שמונחת כרגע שהוקמה על ידי היועצת המשפטית של הוועדה, כוללת את הנושא של מניעת כניסת ילדים לא מחוסנים.
מיכל גולדברג: בנוסף, היא כן כוללת עקרונות שנכללו בהצעת החוק שלכם, שאנחנו כן יכולים לעמוד בהם.
מיכל גולדברג: לדוגמה 64(ה) – חיסוני שיגרה, סעיף 64(ו) דין וחשבון שנתי אודות חיסוני שיגרה.
מיכל גולדברג: ההצעה של תיקון חוק ביטוח בריאות ממלכתי שאנחנו בהחלט תומכים בה.
מירב בן ארי: כבר היום יש את זה.
שי סומך: אני אקרא את ההחלטה של ועדת שרים.
שי סומך: "ועדת שרים החליטה לתמוך בחוק בכפוף לקידומה בהסכמת משרדי המשפטים, החינוך, הבריאות, האוצר, העבודה והרווחה והשירותים החברתיים", וגם יש הוראה שמחייבת לחזור לוועדת שרים לפני הקריאה הראשונה.
שי סומך: מדובר בהצעת חוק מורכבת מאוד שהיא כוללת שלילה מהרחקה של ילד מבית הספר.
שי סומך: יש שאלות יישומיות ותקציביות.
שולי מועלם-רפאלי: לדבריהם כבר היום, שי, הם יכולים להרחיק ילד מבית ספר, זה לא כזה מורכב, זה לא יושב על הצעות החוק האלה.
שולי מועלם-רפאלי: הנה, בשבועיים האחרונים הם הרחיקו שני ילדים.
שי סומך: ההרחקות היו בנסיבות מיוחדות, אנחנו מדברים כאן על הרחקה הרבה יותר רוחבית.
שי סומך: יש לנו נכונות לדון על זה.
שי סומך: ברמה המשפטית הצעות החוק מעוררות בעיקר את השאלה של המידתיות.
שי סומך: מדובר כאן בשאלות משפטיות וחוקתיות ברמה של משרד המשפטים.
שי סומך: יש לנו נכונות עקרונית להתקדם בכיוון הזה, אבל יש שאלות של מידתיות לעסוק בהן, ויש גם שאלות למשרדים אחרים.
שי סומך: התיאום הזה התחיל, הוא מחייב תיאום מאוד רציני, והוא הסתיים כי כולם חשבו שהכנסת מתפזרת, ורק אתמול נודע לנו על הדיון הזה, בוודאי שאי אפשר היה בלוח הזמנים הזה לסיים תיאום כל כך מורכב.
שי סומך: כרגע יש הצעה שהיא לא - - - עם משרדי הממשלה.
שי סומך: מה שאני מציע.
שי סומך: הנוסח שהונח על ידי נעה, הוא נוסח שהוא מוסכם, זה לא אומר שהוא הנוסח הסופי.
שי סומך: זה אומר שאחר כך ימשיך להיות דיון לגבי הפעלת הסמכות.
שולי מועלם-רפאלי: ברגע שנצביע על זה בקריאה ראשונה, זה אומר שכל ההצעה של יואל ושלי הולכת לפח.
שולי מועלם-רפאלי: זה אומר שאי אפשר יהיה להחזיר אל הנוסח הזה שעליו הצבענו בקריאה ראשונה חלקים מהצעה יותר רחבה, כי זה לא עובד, כי זה נושאים חדשים לגמרי.
אלי אלאלוף: מהניסיון שלנו בוועדה, הכנסנו סעיפים שלא היו בהצעה בקריאה הראשונה.
אלי אלאלוף: פה יש לך שאלה וגם את התשובה.
אלי אלאלוף: או שאתם מסכימים לפשרות בינתיים כדי להעביר לקריאה ראשונה, ואם לא, אז בבקשה, אפשר לסיים את הדיון, אני אפתור את הבעיות של אחמד טיבי בשנייה וחצי.
יואל חסון: נפתור אותן ביחד.
יואל חסון: אדוני, כשאנחנו הסכמנו להתקדם לראשונה בנוסח מתואם, היה בתקופה אחרת שידענו שנעביר בראשונה ונחזור לוועדה ונדון על שאר הדברים, זה לא המצב היום.
יואל חסון: היה לי סיכום עם שר הבריאות מאתמול שאנחנו מעבירים את הנוסחים המוסכמים של מירב, של שולי ושלי.
אודי קלינר: אם זה לא היה ברור, זאת הייתה הכוונה שלנו.
אודי קלינר: כלומר, אנחנו כן מוכנים שהנוסח המקורי שלא מתואם אתנו לצורך העניין, ויש לו גם את המשמעות התקציבית שכן יאושר וכן יעבור לקריאה ראשונה כדי לייצר את הרציפות האפשרית.
אודי קלינר: אבל עדיין שיהיה ברור, הנוסח הזה לחלוטין לא מתואם אתנו, יש לו משמעות תקציבית משמעותית.
אודי קלינר: אם זה לא היה ברור אני מחדד.
יואל חסון: ואני אומר לך בשם המציעים – אנחנו מתחייבים התחייבות מלאה, שלקראת השנייה והשלישית, יועבר רק נוסח מתואם עם הממשלה וגורמי המקצוע.
יואל חסון: כולל הנושא התקציבי.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא יילך בלי תיאום עם המשרדים, יש פה אירוע שהוא ברמה לאומית.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אתה באמת עשית פה ארבע שנים מדהימות, ואתה חוקקת פה דברים מורכבים ומדהימים.
יואל חסון: ואני אומר לך, אנחנו יודעים כי גם אנחנו חוקקנו חוקים שזה מסוג החוקים שאתה לא מעביר בלי גורמי מקצוע, בלי ייעוץ משפטי ומקצועי ובלי תאום עם הממשלה - חד משמעית בגלל הבחירות, בגלל שאנחנו לא רוצים להתחיל את כל העבודה מאפס.
יואל חסון: אדוני היושב ראש, יש משהו שחשוב שתדע וגם שהפרוטוקול ירשום.
יואל חסון: החוק הזה עד שהונח, קדמה לו עבודה של חודשים של תיאום עם הממשלה.
יואל חסון: חודשים ישבנו עם גורמי הממשלה ודיברנו שלושה חודשים לפני שהחוק הונח.
יואל חסון: היה פגישות והיו שיחות עם שר הבריאות ועם גורמים אחרים.
יואל חסון: לכן, אני מדגיש, אנחנו מעבירים בחוק בקריאה ראשונה את הנוסח הזה כדי להתגבר על עניין טכני.
יואל חסון: אנחנו נחזור בעזרת השם בכנסת הבאה ונחוקק את זה בתיאום המוחלט.
שי סומך: ועדת שרים חייבה תאום על כל המשרדים, לא רק משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: כמו שאמרת, אתה יודע שי, אנחנו מקשיבים לך תמיד לכל מלה.
אלי אלאלוף: אם אמרת, בשבילנו זה ברור שיש שם שישה משרדים, וכמו שחבר הכנסת חסון, אני בטוח שיהיה תיאום מלא עם כל המשרדים כדי לעמוד בדרישה.
יואל חסון: כשהכנסת מתפזרת, ואני מכבד את ועדת שרים לחקיקה.
יואל חסון: אבל כאשר הכנסת מתפזרת, יש מנגנון אחד שנקרא מנגנון ועדת ההסכמות שיושב-ראש הכנסת מוביל, ורק כך הכנסת מקבלת החלטותיה.
יואל חסון: עברו בוועדת ההסכמות חוקים שוועדת שרים לא גיבשה לגביהם עמדה.
יואל חסון: לכן אנחנו לא עושים פה משהו שלא צריך לעשות, אנחנו בכנסת.
יואל חסון: אני מדגיש בשם כל המציעים, לא נעביר בשנייה ושלישית בלי תאום מוחלט עם ועדת שרים לחקיקה עתידית ועם שרי ממשלה עתידיים, ועם משרדי הממשלה ועם גורמי המקצוע.
רועי קאהן: אני ממשרד האוצר.
רועי קאהן: להצעה זו אין מקור תקציבי.
רועי קאהן: משרד הבריאות טוען שיש לה מקור תקציבי, ואומר שהיא תקציבית, גם לפני קריאה ראשונה צריך להחזיר אותה לממשלה שתמצא לה מקור תקציבי.
רועי קאהן: כרגע, אין לה מקור תקציבי, והממשלה לא הצביעה על מקור תקציבי להצעה זו.
נעה בן שבת: מה הערכת עלות שלכם, של ההצעה?
רוע קאהן: משרד הבריאות מעריך שהצעת החוק עולה לו לפחות 15 מיליון שקלים.
רוע קאהן: זה תקציבי, אין לזה מקור.
מירב בן ארי: אתה מדבר על האיחוד של שתיהן.
לירן שפיגל: אני לא אחזור על כל מה שהיה, החברים שלי אמרו.
לירן שפיגל: אנחנו רואים קשיים בהצעות החוק.
לירן שפיגל: מטילים על בתי ספר, על מורים, על מנהלים נטלים להתעמת עם הורים, עם תלמידים שלא מחוסנים.
מירב בן ארי: לא, אבל דיי, גם בתקשורת.
מירב בן ארי: סליחה, זה חוק שלי, אלי, אבל זה לא יכול להיות, זה לא נכון, אמרתי מזכירת בית הספר, חידדתי את זה.
מירב בן ארי: אבל דיי כבר להגיד דברים לא נכונים.
מירב בן ארי: לא מורים ולא מנהלים, ולא אף אחד, ולא אחות, לא מטפלת, לא פסיכולוגית ולא אף אחד - מזכירה.
מירב בן ארי: יבוא הבחור ממרכז המחקר והמידע ויסביר איך זה קורה.
מירב בן ארי: אז דיי כבר, תפסיקו להגיד דברים לא נכונים.
מירב בן ארי: אמרתי גם למאיר ויפה.
מירב בן ארי: אבל זה השתנה, אמרתי לכם כבר, חבר'ה, אני פעם עשיתי אתכם משהו לא ביחד?
מירב בן ארי: נו ברצינות, עשר פעמים אני אומרת שאני אשנה את זה וזה השתנה.
מירב בן ארי: מותר לי, הוא אומר דברים לא נכונים על החוק שלי.
מירב בן ארי: אני מקשיבה כל הזמן עם כל הכבוד.
לירן שפיגל: אני מתייחס לנוסח הקיים שמונח כרגע בפני הוועדה.
לירן שפיגל: כל הקביעה של ועדת שרים הייתה על ידי קידום והסכמה, ואני מציף כאן את הקשיים שאנחנו עוברים, ונוסחים שמונחים בפני הוועדה.
לירן שפיגל: אנחנו לא חושבים שצריכים להטיל נטל על צוות ההוראה.
לירן שפיגל: אני לא חושב שמישהו צריך עכשיו להתחיל להתעמת עם מורה שמחליט לשלוח את הילד שלו בכל מחיר לבית הספר למרות שמישהו צריך להחליט אם הוא יכול ללכת או לא, זה לא משרד החינוך ולא המנהלים ולא המורים.
שולי מועלם-רפאלי: מה אתה כן מציע?
שולי מועלם-רפאלי: במציאות היום ילדים שלא מחוסנים נכנסים למוסדות החינוך ואתם לא עוסקים בזה כלל.
לירן שפיגל: זה לא תפקיד של מנהל ולא המורה.
לירן שפיגל: זה חלק מהביטוי של הסכמה, לא מנהל בית הספר ולא - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני שואלת מה קורה היום, אתה הרי מייצג את משרד החינוך.
שולי מועלם-רפאלי: מה קורה היום עם ילדים שאינם מחוסנים בשעה שאנחנו מבינים שמשרד הבריאות - - -
לירן שפיגל: למשרד הבריאות יש את הסמכות, שמשרד הבריאות יפעיל את הסמכות שלו.
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, משרד החינוך סומך על משרד הבריאות שהוא יידע למנוע מילדים - - -
מירב בן ארי: רק שזה לא קורה.
אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, חבריי חברי הכנסת, אתם שוחים בזה, אבל כל הישיבה הזאת צריכה להבין, כל היושבים פה צריכים להבין מה העמדה של משרד החינוך והיא חייבת להתבטא גם בפרוטוקול.
אלי אלאלוף: אז תאפשרו לו לסיים.
לירן שפיגל: זה לגבי המישור הזה שלא תוטל אחריות על מוסד החינוך, בכל הנוגע להיבט הזה של לעקוב אחר חיסונים, ולראות אם התלמיד יכול להיכנס או לא יכול להיכנס.
לירן שפיגל: אנחנו לא חושבים שזו האחריות של משרד החינוך.
לירן שפיגל: בנוסף, זה ההיבט שיכול לעלות, שזו השלמת חומר הלימודי החסר.
לירן שפיגל: גם כאן האחריות מוטלת על ההורה שהחליט לא לחסן את הילד שלו.
אלי אלאלוף: מותר לי לשאול אותך.
אלי אלאלוף: במצב שיש מגפה, משרד החינוך יודע שהוא צריך להיות כלי מרכזי בהתמודדות מול המגפה הזאת - ידוע לכם?
אלי אלאלוף: אני לא מבין, מחפשים תירוצים כדי לא להיות חלק ממאמץ לאומי להתמודד עם מגפה שפוגעת בילדים שמגיעים אליכם כל יום.
אלי אלאלוף: מחפשים תירוצים, אני אספק לך.
אלי אלאלוף: אני בא ממדינה ערבית שלא הייתה כל כך מוצלחת, ולא היו מגפות לילדים - איך?
אלי אלאלוף: היה לה כל הכסף שבעולם, מספיק.
אלי אלאלוף: אני לא מבין, אתם מחפשים פה כל הזמן עוד תרוץ.
אלי אלאלוף: מה, הסתדרות המורים - - -והיא כבר מתחילה לספור כמה כסף היא תדרוש על פיצויים של מאמץ לאומי שכל אחד מאתנו צריך לתרום את חלקו?
אלי אלאלוף: בסוף הקדנציה הזאת, לצערי, אני לא הייתי בוועדת החינוך, אבל הייתי דורש ממשרד החינוך לעשות יותר מאמצים לטובת בריאות הציבור.
לירן שפיגל: בבתי הספר מתבצעים חיסונים.
לירן שפיגל: אני מנסה להסביר.
לירן שפיגל: מנהל בית הספר, לצורך העניין, יש לו אוסף רב של תפקידים ואחריות פדגוגית רחבה מאוד לגבי התלמידים שלומדים במסגרת בית הספר שהוא מנהל, או הגננת במסגרת הגן שהיא מנהלת.
לירן שפיגל: עכשיו אנחנו לא צריכים לדרוש מהם מחר להיות אלה שעומדים בשער ומתעמתים עם ההורים על רקע של החלטה של ההורה לא לחסן את הילד, אני לא מדבר על משהו אחר.
לירן שפיגל: אנחנו מדברים פה על משהו שהוא לא במישור הפדגוגי, ולזה אנחנו מצביעים.
שולי מועלם-רפאלי: תשים לב שטענותיו של היושב-ראש לא עלו כשאתה טענת את הטיעון הזה, אלא כשטענת את הטיעון הדיי מצער על זה שמה יהיה עם השלמת החומר הלימודי.
שולי מועלם-רפאלי: אני חשבתי שחלק מתפקידיו של מנהל בית הספר הוא לדאוג שגם הילדים שלא מגיעים מסיבות כאלה ואחרות, והתפרצות מחלת חצבת היא סיבה משמעותית גם להשלמת החומר שלהם.
שולי מועלם-רפאלי: היי, אתה רוצה להגיד שכנראה נצטרך לזה עוד תקציב?
שולי מועלם-רפאלי: אז בסדר, אז תגיד שגם לכם זה יעלה כסף - מה קרה לכם.
אלי אלאלוף: אתה רוצה שאני אתן לך סעיף כאבא של ילד שהגיע לתיכון עם הבן שלו, ביום הראשון כשאני נכנסתי עם הבן שלי למקיף א', דיברו, בואו תרשמו מי מוכן להיות כבר בהשתתפות המורה למסיבת סיום.
אלי אלאלוף: עוד לא דנו מה הוא הולך ללמוד.
אלי אלאלוף: מדברים על תקציב למסיבת סיום.
אלי אלאלוף: תבינו, שבשלב מסוים כאשר המצב הוא חרום לאומי, יש תקציבים שנעלמים ומשחררים אותם.
אלי אלאלוף: אני בטוח, המורים יבינו את זה והתלהבו לעשות את זה.
כרמית פולק: אני היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.
כרמית פולק: אני מודה שלא ראינו את הטיוטה שהונחה היום, והיא גם לא פורסמה באתר, קשה לי להתייחס אליה.
אלי אלאלוף: הגעת גם באיחור.
אלי אלאלוף: אנחנו התכנסנו היום.
כרמית פולק: אין בעיה.
כרמית פולק: מה שאני אומרת, אנחנו, כאשר ראינו את הצעת החוק של חברת הכנסת שולי מועלם, וחבר הכנסת של יואל חסון, אנחנו חשבנו שהיא מאוד מידתית, יש בה הדרגה מאוד נכונה שמדברת על הסברה, על התראות וכו'.
כרמית פולק: ייתכן שזה מופיע גם בטיוטה שהעניקה היועצת המשפטית של הוועדה, ואני לא יכולה לדעת את זה.
כרמית פולק: אנחנו כן חושבים שזה צריך להיות מאוד מידתית, מאוד הדרגתית.
כרמית פולק: המידתיות חייבת להיבחן, בטח בנושא הזה כפי שציינו כל המשרדים.
כרמית פולק: אני כן אגיד למשרד הבריאות, יש לנו תקציב רק לעצור את ההתפרצות כשהיא קוראת, במקום לפעול בדרכים ההדרגתיים של מניעה, הנגשה וכו' לפני, זה חבל.
כרמית פולק: את התקציב הזה היה אפשר לנתב למקומות אחרים, וזה צריך להיות גם אינטרס שלכם.
כרמית פולק: על פניו, אנחנו סבורים שהדרגתיות ומידתיות כמו שבהצעה של חברת הכנסת שולי מועלם ויואל חסון היא נכונה, אלא אם כן כמובן יש מידתיות גבוהה יותר בהצעה שמונחת היום על השולחן.
דוד קשני: אני מעמותת "קול בשכונות".
דוד קשני: אני רוצה ראשית לברך את שלושתכם, החוק שלכם מאוד חשוב לתלמידים.
דוד קשני: אני בעצמי עבדתי בבית ספר 40 שנה, אני יודע מה זה חיסון.
דוד קשני: שנית, לגבי האוצר.
דוד קשני: אני יודע שהאוצר תמיד יש לו בעיה רצינית, אבל אפשר להעביר את זה בקריאה ראשונה, לאחר מכן, להיפגש עם כל המשרדים וליישב את כל ההדורים שהחוק שלהם באמת יעבור קריאה ראשונה, היות והכנסת מתפזרת.
אלי אלאלוף: בבקשה, הסתדרות המורים.
יפה בן דוד: שלום לכולם, אני מזכ"לית הסתדרות המורים.
יפה בן דוד: אני רוצה להבהיר בצורה חד-משמעית.
יפה בן דוד: הסתדרות המורים חושבת שהחיסונים חשובים.
יפה בן דוד: אנחנו מעודדים את התלמידים להתחסן.
יפה בן דוד: אבל עמדתנו היא שלא יוטלו על עובדי ההוראה מטלות של הרחקה.
יפה בן דוד: אני אחזור, כן, כי כל עוד החוק לא שונה, אז אנחנו באים ונמשיך להגיד את עמדתנו.
יפה בן דוד: חשוב רק לתת סקירה קצרה כדי להבין איפה אנחנו נמצאים.
יפה בן דוד: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עשתה מחקר לפני מספר חודשים, והראתה שיש עלייה של למעלה מ-28% שעוזבים את מערכת החינוך, ושהמורים, עובדי ההוראה בשנים הראשונות מהשנה הראשונה עד השנה החמישית והשישית עוזבים, וישנה עלייה רצינית של 28%.
יפה בן דוד: מורים שעוזבים את המערכת, נכנסים למערכת, אחר כך אומרים, חברים, למערכת הזו לא פיללנו, לא רק בגלל שכר.
יפה בן דוד: בגלל המטלות שמוסיפים ונותנים להם השכם והערב.
יפה בן דוד: אני, אדוני, נמצאת פה מרבית מזמני בכנסת, פה, בכל מיני דיונים כדי להדוף חוקים, לצערי הרב, שמנסים להטיל עומסים על ציבור עובדי הוראה.
יפה בן דוד: עובדי הוראה הלכו ולמדו, תפקידם פדגוגי, תפקידם חינוך.
יפה בן דוד: לכן, היום החוק הוא מאוד רחב.
יפה בן דוד: הוא מאפשר הרחקה, אבל הרחקה כלפי מי?
יפה בן דוד: מי צריך לבצע את ההרחקה?
יפה בן דוד: מי שאמור לבצע את ההרחקה, ואנחנו ראינו את זה גם לפני שבוע, שזו הרשות המקומית.
יפה בן דוד: זאת אומרת, משרד הבריאות שלח לראש מועצה חריש, ואמר לו, אדוני, ישנם ילדים לא מחוסנים בגן, אני מבקש ממך לדאוג להרחיק אותם מהגן.
יפה בן דוד: הרי מהי מערכת החינוך?
יפה בן דוד: – מערכת החינוך בנויה ומושתת על יחסי אמון, וקשרי אמון בין עובד הוראה, בין המנהל של המוסד החינוכי כלפי התלמיד וכלפי ההורים.
יפה בן דוד: איזו מין צורה זו תהיה?
יפה בן דוד: איך אפשר יהיה לסכם את מערכת יחסי האמון, כאשר אותו מורה מרחיק ואוסר על הילד להיכנס לבית הספר.
יפה בן דוד: חברים, זה לא תפקידנו.
יפה בן דוד: ואנחנו מבקשים, אנחנו אומרים ת זה גם בחוק שרשום – "הנחיית מוסד חינוכי לא לאפשר לאדם שלא חוסן מפני המחלה שלגביה קיים חשש להתפרצות להשתתף בפעילות המוסד החינוכי עד אשר יחוסן או עד אשר יוסר החשש".
יפה בן דוד: לכן עמדתנו היא בצורה חד-משמעית.
יפה בן דוד: חברים, האחריות היא לא על עובדי ההוראה.
יפה בן דוד: אם אתם רוצים עוד שיישארו מורים במערכת, היום חסרים מורים במערכת.
מירב בן ארי: מורים יעזבו בגלל החיסונים?
יפה בן דוד: אם אתם תמשיכו להטיל עוד מטלות נוספות.
מירב בן ארי: אף אחד לא הטיל, יפה.
מירב בן ארי: דיי כבר.
יפה בן דוד: מירב, אל תגידי לי דיי אם החוק הוא נשאר כפי שהוא.
מירב בן ארי: אבל החוק לא נשאר.
מירב בן ארי: דיי.
מירב בן ארי: עשר פעמים.
יואל חסון: אנחנו התחייבנו לדון בכל השאלות הללו.
מירב בן ארי: אתה אמרת לי שמסכימים.
יפה בן דוד: מירב, אני רוצה לשמוע בצורה חד משמעית שההרחקה לא תוטל על עובדי הוראה.
מירב בן ארי: אבל הבהרתי לך שזה לא יהיה.
מירב בן ארי: אני מבהירה לפרוטוקול כי זה חשוב לה, אז הבהרתי לה.
יפה בן דוד: מירב, אפשר לדון, ונמשיך לדון בזה עד אשר אנחנו נראה שהוסר האחריות על ציבור ההוראה.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להניח פה סימן שאלה, יפה.
שולי מועלם-רפאלי: איפה האמון שבין ההורים ששולחים ילדים וסומכים על מנהל בית הספר שהם לא מקבלים חזרה ילדים חולי חצבת - זה לא אמון שצריך להתייחס אליו באותה מערכת אמון?
יפה בן דוד: שיהיה מענה בחוק.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להניח גם שאלות של אמון שבין מורים ותלמידים למנהל בית הספר וצוות חינוכי שבאים ילדים בריאים וחוזרים הביתה חולים בחצבת, זה גם חלק מאותה מערכת יחסים.
יפה בן דוד: יש את זה בחוק.
מאיר אסרף: יש צו.
אלי אלאלוף: אני מברך אותך, חבל שאלה הישיבות האחרונות שלי פה, ולא הספקתי במסגרות אחרות, ברדיו, ואני עוקב אחריך בעניין רב מפני שבאמת אפשר להגיד שזה סגנון שונה ממה שהכרנו בעבר בזכותך מאז כניסתך לתפקיד.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואמרתי את זה בעדינות, כשיש מצב לאומי חמור, לא שואלים אף אחד, כולנו נרתמים.
אלי אלאלוף: תרצה או לא תרצה, ככה בזכותכם, בזכות המורים מערכת החינוך היא עמוד תווך בהתמודדות מול מצב חירום.
אלי אלאלוף: על זה שיהיו דיונים, וידברו, ותנהלו משא ומתן עם המשרד, זה ברור, זה תפקידכם, זו חובתכם אפילו.
אלי אלאלוף: אבל כרגע אנחנו דנים בנושא שהוא יבוא בקריאה ראשונה בלבד, ולא נגמר בקריאה ראשונה.
אלי אלאלוף: קריאה שנייה, שלישית, היא הרבה יותר ארוכה מהקריאה הראשונה, להכנה, להסכמות, ולדיונים בין המשרדים – את זה תעשו בהמשך.
אלי אלאלוף: אבל אני בטוח שהייתם רוצים שהחוק הזה יהיה על שולחן מיד עם התכנסותה בכנסת הבאה, זה מה שאנחנו רוצים.
אלי אלאלוף: כרגע אנחנו מחפשים, ותעזרו לנו המשרדים הממשלתיים, לעשות שזה יהיה בדיון מיד עם התכנסות הכנסת ה-21 מפני שזו אחריות שלנו, אלה הילדים שלנו.
אלי אלאלוף: אף אחד לא פה עושה את זה אגואיסטי לאחרים - זה ממש דורש מאתנו התמודדות על כל ילד של המדינה שלנו.
אלי אלאלוף: אני חושב, ודאי התחשבו המשרדים הרלבנטיים, התחשבו בדרישות התקציביות, זה ברור, התחשבו בפרוצדורה טכנית של לחזור או לא לחזור לוועדת שרים.
אלי אלאלוף: כל זה אני אומר לכם, מבטיח לכם, שזה יהיה ולא תוותרו לה.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם, כרגע תאפשרו לנו להתקדם.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אוותר, למרות הדרישה הצודקת של ידידתי מירב, שקשה לי להגיד לה לא, כי יש לי 15 שנות ותק איתה, ותאמינו לי, אני יודע איך תגיב לי אחר כך.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש להתחיל בקריאה של הצעת החוק הקיימת.
יואל חסון: בקשה לפרוטוקול.
יואל חסון: יש כאן פרוצדורלי שצריך להתייחס אליו.
יואל חסון: אני רוצה לפנות אליך מהאוצר.
יואל חסון: אני מקבל ויודע שהצעת החוק כפי שהיא תעבור בסוף הדרך, יכולה להיות לה משמעות תקציבית.
יואל חסון: כרגע, בקריאה הראשונה, המשמעות התקציבית היא לא ברורה וחד משמעית.
יואל חסון: האם אתה כדי לחסוך מאתנו את הצורך לגייס 50 חברי כנסת, בכדי שהחוק יעבור בראשונה, האם אתה מוכן להגיד שלנוסח הזה אין - - -
רוע קאהן: לצערי, לא, הנוסח הזה תקציבי.
יואל חסון: נגייס 50.
נעה בן שבת: עוד הסתייגות אחת אני חייבת להגיד.