GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
: בתור אחד שלא היה חבר פעיל כאן – פעיל כן, אבל לא חבר.
: חיים, זה כמו שנאמר על משה רבינו: וירא בסבלותם...
: נתן עיניו וליבו בצרתם של ישראל.
: חיים גם כשהוא תמיד אומר שמצבו האישי הוא ברוך השם, ואני מאחל לך גם הלאה שיהיה - -
: - - אף פעם לא זנח את האנשים הקטנים, את האנשים הסובלים.
: בטבע, ב-DNA שלו הוא לא מוכן, זה לא משהו שהוא חשב והחליט שזה מה שהוא הולך לעשות; הוא עושה את זה באופן טבעי.
: אתה חזרת לאקווריום הזה שעשית בו כל כך הרבה דברים טובים.
: אחד מ-180 חוקים שהעברת כאן היה גם חוק שלי לגבי חופשת לידה לאימהות לפגים.
: כשעשינו את זה הייתי חבר אופוזיציה.
: לא האמנתי שאני מצליח להעביר את החוק הזה.
: והיושב-ראש היה מקסים.
: אני מאחל לך הרבה סיעתא דשמיא.
: אני מאחל לך שתמשיך לעשות רק טוב לעם ישראל.
: ואני בטוח שאנשים פה – אני לא יודע אם המילה "ייהנו" זה בדיוק המקום המתאים – אבל יצאו עם הרבה סיפוק בסוף יום עבודה.
: בהצלחה גדולה.
חיים כץ: תודה, תודה.
חיים כץ: אוסאמה, בבקשה.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני לא הייתי בקדנציה שלך כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כי אני נכנסתי לכנסת בכנסת העשרים.
אוסאמה סעדי: אבל אתה כיהנת בתפקיד של שר העבודה והרווחה.
אוסאמה סעדי: ואני יכול להעיד, ואני באתי היום להגיד לך, וגם הצבענו פה-אחד כולנו בשבילך, שאתה היית שר ששמע ודאג לכל הקבוצות.
אוסאמה סעדי: ואני יכול להעיד על החברה הערבית, שבאמת אתה עשית מעל ומעבר בכל מה שקשור לתקציבים, למעונות יום, לקצבאות.
חיים כץ: פתיחת סניפים של הביטוח הלאומי.
אוסאמה סעדי: סניפי הביטוח הלאומי, הנגשת השירותים באמת, וגם העלינו את הקצבאות של הנכים.
אוסאמה סעדי: אתה זוכר שאז ההסכם היה – אני מקווה שאת הפעימה האחרונה אנחנו כבר - - -
חיים כץ: בשבוע הבא, ביום רביעי יש דיון.
אוסאמה סעדי: יש דיון כבר?
אוסאמה סעדי: אז אתה מתחיל לעבוד.
אוסאמה סעדי: אז זה גם חשוב, כי מגיעה הפעימה האחרונה לבעלי הצרכים המיוחדים.
אוסאמה סעדי: אנחנו כבר לא קוראים להם קצבאות נכים, אלא קצבאות של בעלי מוגבלות.
אוסאמה סעדי: אתה נגעת בדברים שלך באמת בכל הקשת של נושאים.
אוסאמה סעדי: גם העניין של תאונות עבודה – לא יכול להיות שאנחנו בשנת 2019 כמעט הגענו ל-100 הרוגים בתאונות עבודה, מחציתם בענף הבניין.
אוסאמה סעדי: יש את ההסכם בין ההסתדרות לבין – שאתה היית גם אחד מהשושבינים שלו – אבל זה בשטח לא מיושם.
אוסאמה סעדי: אנחנו כל יום שומעים – אתמול, שלשום – על עוד הרוגים ועל עוד הרוגים בתאונות עבודה.
אוסאמה סעדי: כל העניין הזה של קצבאות הביטוח הלאומי, אם זה קצבת זקנה, ואם זה קצבת נכות מעבודה – זה בושה וחרפה שאנחנו מדברים על קצבאות בסכומים כאלה.
אוסאמה סעדי: אלה סכומי עוני.
אוסאמה סעדי: ואני מקווה שאנחנו באמת בעזרתך – אתה דיברת על 180 חוקים בקדנציה אחת.
אוסאמה סעדי: הלוואי שנגיע - - -
אוסאמה סעדי: שתי קדנציות?
חיים כץ: שתי קדנציות.
חיים כץ: שתי קדנציות רצפות.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו רוצים להגיע ל-100 חוקים חברתיים בתחומי עבודה, בתחומי בריאות, בתחומי רווחה.
אוסאמה סעדי: גם אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת להודות ליושב-ראש הוועדה הקודם שעשה עבודה.
אוסאמה סעדי: ואני לא הייתי חבר בוועדת העבודה והרווחה בקדנציה הקודמת.
חיים כץ: אחת מהוועדות החשובות.
אוסאמה סעדי: אני מקווה שהפעם אני אהיה כן חבר בוועדת העבודה והרווחה.
אוסאמה סעדי: אבל מגיעים כל הכבוד וכל המחמאות ליושב-ראש הקודם, חבר הכנסת לשעבר אלי אלאלוף, שעשה עבודה מצוינת.
אוסאמה סעדי: גם לצוות הוועדה המדהים.
אוסאמה סעדי: ואנחנו נקווה לשיתוף פעולה.
אוסאמה סעדי: אני הולך להצביע.
אורלי פרומן: אני אורלי פרומן, חברת כנסת מהכנסת העשרים-ואחת.
אורלי פרומן: זאת אומרת, זו הפעם הראשונה שבעצם אני נכנסת לוועדה.
אורלי פרומן: הייתי חברה בוועדות בתקופות הביניים, מה שנקרא.
אורלי פרומן: אבל אני מכירה היטב את השירות הציבורי, והייתה לי הזכות לשבת פה כמנכ"לית יותר מפעם אחת בחדרי הוועדות.
אורלי פרומן: קודם כול, אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב-ראש, ומאחלת לך שבאותו מרץ שעשית את כל פועלך עד היום, תשקיע ונשקיע ביחד בוועדה הזו, כי הוועדה הזאת, בעיניי – שאני ביקשתי להיות חברה בה; אני ביקשתי; היה לי חשוב – נוגעת בתחומים מאוד משמעותיים לא רק לאוכלוסיות המוחלשות, אלא גם לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל.
אורלי פרומן: וזו השפעה דרמטית על חיי היום-יום.
אורלי פרומן: בסוף האזרח חי את היום-יום שלו.
אורלי פרומן: טוב לו.
אורלי פרומן: יש לו שירות, הוא מקבל שירות מהמדינה.
אורלי פרומן: הוא עובד.
אורלי פרומן: הוא משתכר.
אורלי פרומן: הוא ניהנה ממה שיש לו.
אורלי פרומן: ובסופו של דבר אנחנו יכולים – בהחלטות גם משמעותיות וגם בתיקונים כאלו ואחרים שנחליט ביחד – להשפיע לטובה על כלל האזרחים במדינת ישראל בתחומי עבודה והרווחה.
אורלי פרומן: ואני רוצה לשים דגש על נושא הבריאות.
אורלי פרומן: יש לנו את מערכת הבריאות תחתנו.
אורלי פרומן: מצד אחד באמת שאפו גדול ומחאנו כפיים לצוותים הרפואיים בתקופה האחרונה.
חיים כץ: פה בוועדה העלו את גיל תרומת ביציות עד גיל 54.
אורלי פרומן: אבל אנחנו יודעים שבתוך המערכת עצמה - - -
חיים כץ: ובנק דם טבורי פרטי וזה.
חיים כץ: הו-הו, מה עשינו פה.
חיים כץ: קנביס רפואי.
אורלי פרומן: מעולה.
אורלי פרומן: אז משם אנחנו נמשיך הלאה, כי אנחנו יודעים שיש הרבה מה לעשות גם במערכת הבריאות.
אורלי פרומן: כי בסופו של דבר היא נותנת שירות לכלל האזרחים.
אורלי פרומן: אני אשמח שגם ביחד כוועדה נעשה ביקורים בשטח, במקומות שנחשוב שראוי לראות גם בעיניים ולא רק לשמוע את האנשים פה.
אורלי פרומן: אני אשמח מאוד לקחת חלק פעיל בדיונים ובהכנות לדיונים.
אורלי פרומן: הנושאים האלה מאוד מאוד חשובים.
אורלי פרומן: אני באה מהשירות הציבורי, אמנם בעיקר מתחום החינוך, אבל חינוך נושק לרווחה ולבריאות ולעבודה, נושק להרבה מאוד תחומים.
אורלי פרומן: והדבר האחרון – מכוון שכולנו הרי חברים ביותר מוועדה אחת, ואני חושבת שחברות בוועדה זו מחויבות, זו מחויבות.
אורלי פרומן: אני אומרת לך כמי שהייתה פה כמנכ"לית יושבת, וחברי הכנסת היו באים, נכנסים, יוצאים, נכנסים, יוצאים.
אורלי פרומן: אני חושבת שעבודה רצינית היא נוכחות סדירה בוועדה תוך מעקב אחר נושאים שאנחנו נדון בהם.
אורלי פרומן: אז אם – הלכו איתן ויריב, אבל אני משערת שאפשר, על פי חיתוך של חברויות שלנו בוועדות השונות, ליצור מצב שנוכל להיות כל אחד בשתי הוועדות שלו, לפחות שתיים, בדרך כלל יש כאלה גם יותר.
אורלי פרומן: אין דבר כזה, אבל - - -
חיים כץ: אין דבר כזה, כי הכנסת עובדת באותו יום באותה שעה.
אורלי פרומן: אני יודעת.
חיים כץ: אורלי, עכשיו לא פורמלי כזה.
חיים כץ: אני 21 שנה בכנסת.
חיים כץ: להוציא שהייתי בוועדת הכספים במקביל לוועדת העבודה והרווחה, כי הייתי יושב-ראש תת-ועדה בנושא הפנסיה בוועדת הכספים; ואם לא הייתי חבר, אז לא הייתי יכול להיות יושב-ראש תת-ועדה – תמיד הייתי בוועדה אחת.
חיים כץ: כי לא רציתי שיבואו ויגידו לי: תקשיב, אתה נרשמת לוועדה לשלום הילד או לוועדת הכלכלה, ולא נוכחת אף פעם.
חיים כץ: אף פעם.
חיים כץ: אז אני אבוא ואתחיל להסביר למה לא נוכחתי.
חיים כץ: אבא שלי אמר לי: יש שני סוגי אנשים – אימא שלי אמרה – יש מצליחים ויש מסבירים.
חיים כץ: למה אני צריך להסביר למה לא הייתי.
חיים כץ: פה אני הייתי ואני נוכח ואני בסדר.
אורלי פרומן: אבל אתה יודע שהמציאות של חלוקת חברויות בוועדה גם - - -
חיים כץ: עובד כאן מרכז הקואליציה-ועדת הכספים.
חיים כץ: הוא לא יהיה פה.
חוה אתי עטייה: זו בעיה אבל.
חיים כץ: הוא לא יהיה.
חיים כץ: הוא לא יכול להיות.
חיים כץ: כי הוא עובד שם והוא מרכז, והוא לא יהיה בוועדה.
אורלי פרומן: לא, אבל אנחנו נצטרך – בסדר.
חיים כץ: אנחנו ועדה קטנה, אז ביקשתי 11.
חיים כץ: לצערי, הוא בנה ל-15.
חוה אתי עטייה: חיים, לסכם לכם את הנושא.
חוה אתי עטייה: יש שלושה ימים בשבוע - - -
אורלי פרומן: נצטרך לתמרן.
אורלי פרומן: אני חושבת שאנחנו פה בוועדה ובדיונים, והרציפות היא מאוד מאוד משמעותית וחשובה, בעיניי, כחברה.
אורלי פרומן: אעשה את המקסימום.
אורלי פרומן: אני מאחלת לכולנו הרבה הצלחה.
אורלי פרומן: ואני באמת בכל דבר ועניין אשמח להיות שותפה לדיונים.
אורלי פרומן: בהצלחה.
חיים כץ: סופר, בבקשה.
אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, זו גם אווירה חגיגית.
חיים כץ: לפרוטוקול, תגיד לו את השם.
אופיר סופר: אני אופיר סופר.
אופיר סופר: אני אומר: מכוון שזו אווירה חגיגית, אז מותר גם להגיד דברים טובים.
אופיר סופר: אז אני באמת שמח להיות בוועדה הזאת.
אופיר סופר: אני שמח להיות בוועדה הזאת בראשותך.
אופיר סופר: אני חושב שאתה איש של אנשים, וזה בא לידי ביטוי הן בתוכן של הדברים והן באנרגיות שאתה מכניס, ואיך שאתה מניע.
אופיר סופר: להסתכל עליך, אני אומר: בוא'נה, אחד מהוותיקים פה, במשכן הזה.
אופיר סופר: הלוואי שלכל הצעירים היו כאלו אנרגיות, כזו חדות וכזו נחישות.
אופיר סופר: אני באתי לפה גם כדי ללמוד, גם כדי להתברך בעבודה המבורכת שלך, וגם כדי להיות שותף.
אופיר סופר: זו בהחלט, הייתי אומר, הוועדה המרכזית עד כדי היחידה שלי.
אופיר סופר: ואני פה בשביל לעבוד קשה.
אופיר סופר: ובעזרת השם לחדד את המטרות החשובות שדיברת עליהן ולהביא גם קצת מעולמי.
אופיר סופר: ברכה והצלחה.
חיים כץ: אתי, מה רצית רק להגיד על הוועדות?
חוה אתי עטייה: אני רוצה שני דברים.
חוה אתי עטייה: אחד – ברכה - - -
אורלי פרומן: אתי, סליחה, אני בדיוק רצה לבחור יושב-ראש ועדה גם.
אורלי פרומן: להתראות.
חוה אתי עטייה: אני רוצה לאחל לך ברכה והצלחה בתפקידך החדש.
חיים כץ: חדש-ישן.
חוה אתי עטייה: נכון, חדש-ישן.
חוה אתי עטייה: אני מלווה את חיים כברת דרך ארוכה בתפקידיי בתעשייה האווירית, בארגון העובדים וכראש מטה ויועצת לענייני ביטוח לאומי במשרד העבודה והרווחה.
חוה אתי עטייה: אני סמוכה ובטוחה שחיים יעשה רבות למען האוכלוסיות המוחלשות.
חוה אתי עטייה: חיים בגובה העיניים.
חוה אתי עטייה: לעבוד עם חיים זה אתגר מאוד מאוד גדול, זו חוויה מאוד.
חוה אתי עטייה: אני מאחלת לכולנו שתהיה לנו עבודה פורייה, שיהיה שיתוף פעולה מלא.
חוה אתי עטייה: רציתי להגיד – יש לנו שלושה ימים בשבוע: שני, שלישי, רביעי.
חוה אתי עטייה: למה לא ניתן לעשות – נניח, אני נרשמתי לשלוש ועדות וכל הוועדות מכהנות באותה שעה – למה לא ניתן לעשות – יום שני יש מ-09:00 עד המליאה, שני עד המליאה – למה אי-אפשר איזה סנכרון וללכת לעשות שכן נוכל למצות מוועדה לוועדה?
חוה אתי עטייה: בבקשה.
חיים כץ: אנחנו עכשיו בשלב חדש ואין הרבה נושאים.
חיים כץ: בימים שיש נושאים יתחילו פה בוועדה – הוועדה הזאת תהיה מפונקת.
חיים כץ: היא לא תתחיל ב-08:00, והיא גם לא תתחיל ב-09:00.
חיים כץ: תתחיל אחרי זה, אבל היא תעבוד עד המליאה.
חוה אתי עטייה: נכון.
חיים כץ: אז היא תעבוד עד המליאה.
חיים כץ: ו-ועדת הכספים תעבוד עד המליאה.
חיים כץ: וכל הוועדות יעבדו את מלוא השעות שנותנים להן, כי אחרי ההתחלה צצים נושאים והרבה נושאים והרבה בעיות, ויושבים ודנים, ואין, אי-אפשר להתפצל לשני חלקים.
חיים כץ: זאת אומרת, הלהיטות של חברי הכנסת להיות גם פה וגם פה וגם פה לא עובדת.
חוה אתי עטייה: לא.
חוה אתי עטייה: אבל יש גם ימי ראשון וחמישי פנויים.
חיים כץ: יום חמישי זה יום לשוק.
חיים כץ: יום שוק.
חוה אתי עטייה: אני לא יודעת.
חוה אתי עטייה: בסדר, גם יום ראשון יהיה.
חיים כץ: יום קניות.
חוה אתי עטייה: טוב.
חוה אתי עטייה: אנחנו מקווים – לי יש הרבה-הרבה חוקים, רובם מתמקדים בנושא רווחה וחברה, ביטוח לאומי.
חיים כץ: אין לך אף חוק.
חיים כץ: אתי, אין לך אף חוק.
חוה אתי עטייה: כרגע לא.
חיים כץ: אבל שיהיה לך, נדבר.
חוה אתי עטייה: אבל בזכותך ובעזרתך – אתה תעזור לקדם אותם.
חיים כץ: סופר, אני יכול אותך דקה.
אופיר סופר: בטח.
>> קריאה: אז תנעל את הישיבה.
חיים כץ: אה, תודה רבה.
חיים כץ: היום הראשון ביוני, שני בשבוע.
חיים כץ: ישיבה ראשונה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ננעלת.
חיים כץ: תודה רבה על ההשתתפות.
חיים כץ: תודה רבה על הבחירה.
חיים כץ: אני שמח לפתוח ישיבה ראשונה.
חיים כץ: אתמול זאת הייתה ישיבה שלא מין המניין, ישיבה ראשונה.
חיים כץ: היום, 20 ביוני 2020, י' בסיון התש"ף, ואנחנו נדון היום בנושא:
חיים כץ: קצבת הבטחת הכנסה לאזרחים ותיקים, כפי שאמרנו אתמול בהגדרת המטרות.
חיים כץ: אחת המטרות שלנו, של הוועדה הזאת, ואני מקווה שאכן נצליח – ניסיתי כשר לעשות את זה, כשזה עלה הרבה יותר זול - לנסות ולהעלות את האזרחים הוותיקים מעבר לקו העוני.
חיים כץ: היום חיים בישראל – אני אתן לכם קצת נתונים ואחר-כך מנכ"ל הביטוח הלאומי יוסיף, ואחר-כך כל מי שירצה לדבר – ידבר.
חיים כץ: היום חיות בישראל 244,880 נפשות שהן מתחת לקו העוני.
חיים כץ: מתוכם יש 46,484 זוגות.
חיים כץ: מעל גיל 80 יש 91,576 נפשות - -
קריאה: קו העוני.
חיים כץ: - - קו העוני ליחיד בשנת 2018 זה 3,593 ולזוג 5,750.
חיים כץ: אם אנחנו עושים זחילה של 3% למרות שאני לא רואה למה צריך זחילה של 3% באינפלציה 0 אבל אנחנו לא נתווכח עם נתוניי הביטוח הלאומי – אז ב-2020 זה 3,112 ולזוג 6,101.
חיים כץ: סדר גודל של 1.8 מיליארד שקל.
חיים כץ: כשאני התחלתי כשר העבודה והרווחה לטפל בנושא, להעלות את כולם מעל קו העוני היה 650 מיליון.
חיים כץ: מאז, זה צמח פי 3.
חיים כץ: אבל מאחר ואני בטוח שאנחנו נקבל תמיכה רצינית משר הרווחה של היום, שבעבר הגיש הצעת חוק להעלות את קצבת הזקנה הבסיסית לשכר מינימום – אני התנגדתי, וכשבאתי לאיזה אירוע באילת אמרו לי: תגיד לי, חיים, איך אתה מצביע נגד הגמלאים?
חיים כץ: זה היה סמינר כזה, שביקשו שאני ארצה.
חיים כץ: אמרתי להם: תראו, בואו נעשה ארבע פעולות: תקציב משרד הרווחה שמונה מיליארד, מבקשים להעלות את הקצבה הבסיסית ל-5,300 שקל.
חיים כץ: אם אנחנו מסתכלים, מדובר במיליון אזרחים ותיקים – 5,300 מינוס 1,500 – נעשה את זה 3,500 שקל כפול 12 חודש כפול מיליון = 42 מיליארד.
חיים כץ: אין לי את הכסף הזה.
חיים כץ: אני צריך להיות ריאליסט אבל מי שידע לבקש 42 מיליארד, אני מאמין שהוא ידע לתת לנו 2.5 מיליארד.
חיים כץ: ואם הוא ייתן לנו 2.5 מיליארד ואנחנו "נתפור" את המצב ונדאג לכך שלא יהיו אזרחים ותיקים או לא יהיה אף אזרח ותיק מתחת לקו העוני.
חיים כץ: ב-5,300 ליחיד, במקום 3,700 היום – אני חושב שזה ייתן מענה גם לעומק העוני.
חיים כץ: לא שאני נותן למישהו 100 שקלים ואני אומר: הוא עבר מעל קו העוני אבל הוא נשאר עני.
חיים כץ: בסכום כזה, של 5,300 שקל ליחיד, הבטחת הכנסה או איך אתה מגדיר את זה, מאיר?
מאיר שפיגלר: השלמת הכנסה.
חיים כץ: - - השלמת הכנסה, אנחנו יכולים לעשות מהלך, ודווקא בימים האלה של הקורונה.
חיים כץ: אני לא יכול להפסיק ולא להתרשם מאותה אישה בת 66, שאמרה: לעוני יש גם פנים וגם שכל.
חיים כץ: מה שהיא אמרה שם, ובמיוחד צמרר אותי: אני הולכת לישון בשבע בשביל לא להיות רעבה בתשע.
חיים כץ: זה הסרט.
חיים כץ: ואנחנו, כוועדה, מחובתנו להביא פה תוצאה.
חיים כץ: אנחנו אנשים של עשייה.
חיים כץ: יש פה אנשים שבאו מהאופוזיציה או חברי כנסת חדשים שעוד לא יצא להם לעשות, להילחם ולהביא תוצאות.
חיים כץ: באופוזיציה זה קל.
חיים כץ: פה אין אופוזיציה ואין קואליציה.
חיים כץ: אנחנו פה וועדה שתנסה לשפר את איכות החיים של האזרחים במדינת ישראל, וכך יהיו הדיונים.
חיים כץ: כל יום נדון בנושא מסוים או בשניים או בשלושה, ובסוף נעשה את מה שהבאנו.
חיים כץ: אם לא הבאנו – אנחנו לא ראויים.
חיים כץ: אם הבאנו – אנחנו ראויים.
חיים כץ: אדוני, מנכ"ל הביטוח הלאומי, תהיה לנו איש בשורות ותגיד לנו את מה שיש לך להגיד לנו.
חיים כץ: מאיר שפיגלר, מנכ"ל הביטוח הלאומי, בבקשה.
מאיר שפיגלר: מעבר למה שאמרת, נראה לי שזה יהיה בגדר מוסיף ולא גורע.
מאיר שפיגלר: אנחנו בוודאי, בביטוח הלאומי, מחלקת המחקר שלנו ערכה לא מעט בדיקות, ניתוחים, השוואות בין-לאומיות בנושא הזה.
מאיר שפיגלר: גם שר העבודה והרווחה החדש, איציק שמולי, כמו שאמרת, מטבע הדברים תומך בהעלאה הזאת.
מאיר שפיגלר: אני רוצה לספר לך סיפור - -
חיים כץ: תומך – איך זה מתבטא?
מאיר שפיגלר: מתבטא בזה שדברים שיהיו בסמכותו ובאחריותו והוא יוכל לקדם אותם לטובת העניין – אין לי ספק שהוא בהחלט יפעל במרץ רב.
חיים כץ: תומך - זה אם הוועדה הזאת תניח הצעת חוק שקובעת שהשלמת הכנסה ליחיד היא 5,300 שקל, הוא יתמוך בוועדת שרים בהצעה הזאת?
חיים כץ: אני לא יודע, אתה אומר שהוא תומך...
מאיר שפיגלר: כבוד היושב-ראש, אתה מוביל אותי בדיוק למקום שאני לא אמור להיות בו אבל באופן כללי, מבחינת ראיית עולם ומבחינת מדיניות, מחשבה וכיוון שהוא רוצה להוביל אליו – אין לי ספק שהוא תומך בהסדרת הנושא.
חיים כץ: טוב, עזוב אותו.
קריאות: בדיוק, אתה צריך לדבר.
מאיר שפיגלר: כבוד היושב-ראש, אמרתי שהביטוח הלאומי, לא רק כארגון אלא גם במסגרת מחלקת המחקר שעוסקת בנושא הזה מזה זמן רב, עוד מזמן היותך שר העבודה והרווחה וגם קודם לכן, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה – אנחנו בהחלט תומכים.
מאיר שפיגלר: אנחנו אומרים את זה קבל עם ועדה.
מאיר שפיגלר: בכל שנה שאנחנו מפרסמים את דוח העוני אודות השנה וקצת הקודמת, אנחנו מציינים את הנקודה הזאת.
מאיר שפיגלר: ואני רוצה לומר לך משהו: בתקופה האחרונה, בזמן הקורונה, כאשר הממשלה החליטה והכנסת אישרה להעביר מענקים לכל מיני זכאים בדמות ה-500 שקל, אין לך מושג כמה – גם אזרחים ותיקים – הם חיכו ל-500 שקל האלה כמו אוויר לנשימה.
מאיר שפיגלר: זה פשוט דבר שקשה לתאר.
מאיר שפיגלר: רק כשאתה ניצב בסיטואציה שבה הם יודעים שהם אמורים לקבל את ה-500 שקל והם לא מרפים מזה מכיוון שמבחינתם זה חמצן שכנראה חסר להם – זה אומר דרשני לגבי כל מה שאתה רוצה להוביל במסגרת הוועדה הזאת.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אפשר לשאול שאלה עובדתית?
חיים כץ: זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים לעשות.
חיים כץ: בדיוק ה-500 שקל שלך - -
מאיר שפיגלר: לא, אני רק מראה דוגמה.
חיים כץ: תסלח לי - -
אורלי פרומן: אבל זאת דוגמה לא טובה.
מאיר שפיגלר: זאת דוגמה מצוינת.
חיים כץ: הדוגמה לא טובה.
מאיר שפיגלר: שנייה, כבוד היושב-ראש, לא הבנת מה שאני רוצה לומר.
מאיר שפיגלר: מה שרציתי לומר זה שההחלטה לתת לכולם בצורה רוחבית הייתה החלטה שהביטוח הלאומי רצה לתמוך בה.
מאיר שפיגלר: באתי רק להראות עד כמה אנשים שנמצאים מעבר לגיל הפרישה וזקוקים לעוד שקל, עוד שניים כדי להתקיים - עד כמה ה-500 שקל האלה שעמדו על הפרק מבחינתם היו כמו סם חיים, כמו חמצן.
מאיר שפיגלר: לזה התכוונתי ולא לגבי ההחלטה במהות שלה.
חיים כץ: סוף מעשה במחשבה תחילה - -
מאיר שפיגלר: זו לא הייתה החלטה של הביטוח הלאומי.
חיים כץ: - - אני לא הייתי צריך את ה-500 שקל.
חיים כץ: גם הבן שלי, לילדים שלו, לא היה צריך את ה-500 שקל.
חיים כץ: לפני שמחלקים את המעט שיש לנו לחלק אז אנחנו נחשוב פעמיים ונחלק למי שצריך, ומי שלא צריך שלא יקבל.
חיים כץ: טיפה מחשבה, לא לשלוף כי אם היו שואלים מי צריך – בזמנו עשינו את זה עם גדעון בן-ישראל.
חיים כץ: כשתוספת היוקר הייתה 50 שקל, אני רציתי לתת רק למקבלי הבטחת הכנסה, ולתת להם במקום 50 - 150,200 שקל, כמה שזה יצא.
חיים כץ: והיה קרב גדול עם גדעון בן-ישראל, שלא רצה.
חיים כץ: הוא אמר: כול הגמלאים זכאים.
חיים כץ: ואני אמרתי לו: תקשיב, אבא שלי לא צריך את ה-50 שקל, ואתה לוקח את זה ממישהו שכן צריך.
חיים כץ: המטרה היא שאבא שלי לא יתרום אישית אלא שהמדינה תעשה חושבים ותחלק את מה שהיא מחליטה לחלק למי שצריך באמת, כמו שהם עושים מבחני הכנסה אצלך, בביטוח הלאומי, לסיעוד.
חיים כץ: לא כולם מקבלים סיעוד.
חיים כץ: יש מבחן הכנסה.
חיים כץ: כמו שעושים מבחן הכנסה לקצבת שארים לגברים, לא כולם מקבלים - נשים מקבלות - אז אותו דבר פה.
חיים כץ: אני, בניגוד להצעת החוק שחתומים עליה פה המון ח"כים, שנותנת לכולם, גם לאלה שלא צריכים, אני אדאג שהוועדה הזאת תיזום הצעת חוק והיא תניח אותו על שולחן הכנסת, וכנראה שהקואליציה לא תיתן אבל אנחנו נשתמש בחברי הכנסת של האופוזיציה להביא אותה לדיון במליאה כי אי אפשר למנוע מחברי האופוזיציה להגיש הצעות חוק ולהעלות אותן לדיון, ואנחנו נעלה אותה לדיון.
חיים כץ: אנחנו נבקש לייחד למקבלי השלמת הכנסה שכר תחילי של 5,300 שקל בהצמדה עתידית לשכר המינימום.
אוסאמה סעדי: אדוני, אפשר לשאול שאלה?
אוסאמה סעדי: מאיר, בוקר טוב.
אוסאמה סעדי: קודם כול, תודה רבה שהגעת לדיון החשוב הזה.
אוסאמה סעדי: אדוני, היושב-ראש, דווקא בחרת בנושא שהוא חשוב מאוד - -
חיים כץ: מחר יש עם הנכים...
אוסאמה סעדי: תודה לך, מאיר, באופן אישי.
אוסאמה סעדי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם הביטוח הלאומי.
אוסאמה סעדי: בחברה הערבית פתחנו הרבה סניפים ואני מקווה להמשך שיתוף פעולה גם בעתיד.
אוסאמה סעדי: רציתי קודם שאלה אינפורמטיבית: מי שמגיע לגיל הפרישה - אזרח ותיק הרי הוא מי שמגיע לגיל הפרישה – בנשים גיל 62 ובגברים 67.
אוסאמה סעדי: מה הוא או היא אמורים לקבל, לפני שאנחנו נדבר על סכומים.
אוסאמה סעדי: קודם כול, מי שמגיעה לגיל 62 - -
מאיר שפיגלר: אגיד לך מיד: בהנחה שהוא ממשיך לעבוד ומקבל שכר של עד 6,031 שקלים, הוא זכאי לקבל קצבת אזרח ותיק.
מאיר שפיגלר: זה סדר גודל של כ-2,200-2,300 שקל.
מאיר שפיגלר: תלוי כמובן בעוד כול מיני פרמטרים - -
אוסאמה סעדי: אם הוא ממשיך לעבוד.
מאיר שפיגלר: אם הוא ממשיך לעבוד.
מאיר שפיגלר: אם הוא לא ממשיך לעבוד או עובד ומרוויח פחות מ-6,031 שקל, אז הוא מקבל את מה שאמרתי.
מאיר שפיגלר: אם הוא עובד ומרוויח מעל 6,031 שקלים, יש קיזוז של חלק מהסכום שהוא מרוויח – 60%, ורק 40% נוספים לו מההכנסה שלו.
אוסאמה סעדי: אז למה אומרים לי, ופנו אלי הרבה: לגבי נשים – אישה שמגיעה לגיל 62 והיא לא עובדת, היא צריכה לחכות עד גיל 70?
אוסאמה סעדי: זה מה שאומרים לי.
אוסאמה סעדי: אני אומר לך אישית, ואני שואל, אדוני היושב-ראש: יש לי מקרה אישי, ספציפי, שהיום דיברתי איתם עוד פעם, במקרה זה קרובת משפחה.
אוסאמה סעדי: היא אומרת לי: אני הגעתי לגיל 62, כל מה שקיבלת מהמדינה זה הכרטיס של אזרח ותיק, אדוני ה יושב-ראש.
חיים כץ: אני אענה לך...
אוסאמה סעדי: - - אבל בגלל שלא עבדתי – אומרים לי - - - היא לא עבדה.
אוסאמה סעדי: אז היא צריכה - -
חיים כץ: זה לא לעניין פה אבל אני אענה לך – השכלה כללית: בזמנו, כשהלאימו את קרנות הפנסיה, גיל הפרישה לנשים היה 60, והעלו אותו ל-62.
חיים כץ: אחר כך, הייתה צריכה לקום ועדה וגיל הפרישה לנשים היא צריך לעלות לגיל 65.
חיים כץ: הביטוח הלאומי, בגלל שאנחנו היינו לא רציניים, חברי הכנסת לא היו רציניים, גנב את הקצבה של עקרות הבית והעלה את זה לגיל 70.
חיים כץ: עקרת בית שלא שילמה מעודה – זה אחד החוקים שאנחנו עושים פה, בוועדה, כי אני, בעוונותיי, עשיתי טעויות שלא חשבתי והלכתי בפופוליזם של שדולת הנשים - -
אוסאמה סעדי: חשבתי שאתה לא עושה טעויות.
חיים כץ: עושה, עושה.
חיים כץ: עושה הרבה טעויות.
חיים כץ: הלכתי עם שדולת הנשים כי האוצר בא ואמר: אני רוצה שכול אישה, גם אם היא לא עובדת, תשלם 80 שקל לחודש לביטוח לאומי.
חיים כץ: אני אמרתי: מה פתאום?
חיים כץ: היא לא עובדת, לא נשלם.
חיים כץ: אישה שעובדת 10 או 12 שנים – זה 144 חודשים, היא תשלם 100 שקל לחודש, היא שילמה במהלך חייה 14,400 שקלים ואז היא הייתה מקבלת מגיל 62.
חיים כץ: את ה-14,400 שקל היא הייתה מכסה בעשרה חודשים.
חיים כץ: עשרה חודשים כי הבסיס הוא 1,500.
חיים כץ: אחרי עשרה חודשים היא הייתה מקבלת בונוס.
חיים כץ: זאת השקעה כלכלית הכי גבוהה שיכולה להיות לבן אדם.
חיים כץ: הוא לא יודע להרוויח כסף ככה.
חיים כץ: תשמע, הם צעקו, אמרתי: מה פתאום?
חיים כץ: הלכתי הביתה, לקחתי מחשבון ארבע פעולות – איך נפלנו בזה?
חיים כץ: תוגש הצעת חוק, אני מקווה שהמדינה לא תפיל אותה כי באותו רגע שהיא חסכה 12 שנים ושילמה 14,400, היא זכאית ולא צריכה לחכות לגיל 70.
חיים כץ: אז נכון שזה יכול ליצור מצב שהיא תצטרך לשלם 40 שנה, 40,000, כי אם היא לא עובדת היא צריכה לשלם כול חודש והיא לא תוכל לעצור אחרי 12 חודשים.
חיים כץ: יחד עם זה, גם ב-40,000 על השקעה של 20 שנה, היא תכפיל את הכסף.
אוסאמה סעדי: אבל מה עושים עם קבוצת הגיל הזאת שהגיעה כבר לגיל 62?
חיים כץ: מאחר ואתה בא עכשיו בעניינים של בת הדודה שלך וזה לא השלמת הכנסה - -
אוסאמה סעדי: למען גילוי נאות, אני חייב להגיד שהיא קרובת משפחה.
חיים כץ: בסדר, אמרת את זה בהתחלה.
חיים כץ: אתי, ביקשת לדבר.
חוה אתי עטייה: אני רוצה להתייחס לשלושה דברים: 1.
חוה אתי עטייה: אני מברכת על הדיון.
חוה אתי עטייה: רציתי להסב את תשומת לבכם כי הגשתי הצעת חוק להעלות את קצבת הזקנה של האזרחים הוותיקים, המקבלים הבטחת הכנסה ונמצאים מתחת לקו העוני, להצמיד את שכרם לשכר הממוצע במשק.
חוה אתי עטייה: אני מקווה, בעזרת השם ובעזרת כל חברי הוועדה, שהצעת החוק תובא לדיון בוועדה בהקדם כדי לאפשר לאזרחים הוותיקים מינימום מחייה בכבוד, ולהזדקן בכבוד.
חיים כץ: אני רוצה להעיר לך הערה, אפשר?
חיים כץ: השכר הממוצע במשק הוא 10,000 שקל - -
חוה אתי עטייה: נכון, זה החציון - -
חיים כץ: - - וזה גבוה מדי - - - ואנחנו לא נשיג תוצאה כזאת אבל אנחנו נתקן את הצעת החוק.
אוסאמה סעדי: אתי, לשכר המינימום.
מאיר שפיגלר: ההצמדה.
מאיר שפיגלר: היא התכוונה להצמדה.
חיים כץ: להצמדה?
חוה אתי עטייה: אמרתי הצמדה.
חיים כץ: ההצמדה זה בערך 10% לשנה.
חוה אתי עטייה: חברתי, טלי פלוסקוב, שוחחתי אתה והיא הגישה את אותה הצעת חוק אבל הציעה להצמיד אותה לשכר החציוני במשק.
חוה אתי עטייה: דבר שני - לאוסאמה ולהתייחסות שלך – ביטול מעמד עקרות בית זכאיות רק בגיל המוחלט - הגשתי הצעת חוק, ואני מקווה שבעזרת השם נקדם אותה בהקדם בוועדה.
חוה אתי עטייה: ולך, מאיר - פניתי אליך בעניין הארכת הזכאות לדמי אבטלה לצעירים - -
מאיר שפיגלר: ראיתי את זה אתמול.
חוה אתי עטייה: - - זו הצעה לסדר, ולא קיבלתי עדיין תשובה.
חוה אתי עטייה: אתמול זה הסתיים להם ופיניתי לשר הרווחה ואליך ולשר האוצר לפני כמה שבועות ולא קיבלתי התייחסות.
חיים כץ: אבל זה לא המקום.
חוה אתי עטייה: זו הצעה לסדר.
חיים כץ: טלי, בבקשה.
טלי פלוסקוב: קודם כול, אני מברכת על התפקיד.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שאין אדם ראוי ממך לעמוד בראש הוועדה הזאת - -
טלי פלוסקוב: אם הניסיון שיש לך ועם הידע שיש לך – לא הרבה.
טלי פלוסקוב: אין מאושרת ממני שהדיון הראשון שלך הוא בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: זה נושא כל כך חשוב, זה נושא שהרבה ח"כים פה התרוצצו במסדרונות כדי לקדם אותו, ואולי היית חסר לנו כדי להגיע לתוצאות משמעותיות.
חיים כץ: הייתי שם ולא הצלחתי.
טלי פלוסקוב: אתה היית בממשלה - -
חיים כץ: ולא הצלחתי.
טלי פלוסקוב: לכן אני אומרת שזאת משימה לא קלה כי היא יקרה אבל היא הכרחית בנקודת הזמן הזאת.
טלי פלוסקוב: מה שעוד חשוב – שהציבור וגם כול הפוליטיקאים וגם ראש הממשלה, כולם כבר מבינים את חשיבותו של הנושא הזה.
טלי פלוסקוב: אולי לא דיברו על זה מספיק, ואתה יודע שאני עמדתי בראש ועדה לבניית תכנית-אב לאומית בתחום הזקנה, ומנהלת הוועדה, ענת והצוות, ליוו את התהליכים.
טלי פלוסקוב: הנושא הזה הוא אחד הנושאים שישפיע על כל התחומים בתחום הזקנה.
טלי פלוסקוב: נתת פה דוגמה של סיעוד, נתת דוגמה של דברים אחרים.
טלי פלוסקוב: אני מאוד שמחה שעכשיו יצא אור ויקבלו הסבר למה אנחנו, בכנסת ה-20, הצבענו נגד הצעת החוק להגדלת קצבאות הזקנה.
טלי פלוסקוב: אני חוזרת, קצבאות הזקנה - -
טלי פלוסקוב: בוודאי, מעבר לזה שעלה כל-כך הרבה כסף.
טלי פלוסקוב: אני שואלת עוד שאלה: למה אנחנו צריכים להגדיל על חשבון המדינה, על חשבון משלמי המסים, קצבאות זקנה למי שכן הצליח להרוויח פנסיה של 50,000 במדינת ישראל – שיהיה לו לבריאות אבל בואו נעזור לאלה שאין להם.
טלי פלוסקוב: לכן, הגישה שלך כל-כך נכונה, שאני מתחברת לגמרי.
טלי פלוסקוב: יש משהו שאנחנו חייבים לקחת בחשבון בדיון הזה, וזה הנושא של "דור המדבר", ובטח אתה יודע על מה אני מדברת.
טלי פלוסקוב: יש אנשים במדינת ישראל שעבדו ולא זכו להרוויח פנסיה.
טלי פלוסקוב: אנשים שמקבלים השלמת הכנסה, והם מקבלים היום את אותו סכום שמקבל אדם שלא עבד יום אחד במדינה.
טלי פלוסקוב: זו טעות שאנחנו צריכים לתקן שלא יהיה מצב כזה.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להוציא את תוספת הוותק מחוץ להשלמת הכנסה שאנשים מקבלים.
טלי פלוסקוב: כמו שאנחנו נותנים לאנשים לקבל פנסיה והם מקבלים השלמת הכנסה מסוימת, כמובן עד גבול של 1,100 שקל אם אני לא טועה.
טלי פלוסקוב: כמו שאנחנו נותנים לאנשים אפשרות לעבוד עבודה נוספת והשלמת ההכנסה לא תפגע – גם את זה צריך להוציא מחוץ ל - - - ואז, יושב-ראש הוועדה, נעביר קו מאוד ברור בין אנשים שעבדו במדינה הזאת, השקיעו מבריאותם, השקיעו משנות חייהם לטובת המדינה ושילמו מסים וביטוח לאומי, ואלה שלא עבדו במדינה, שמגיע להם את מה שאת המציע.
טלי פלוסקוב: אז אני מבקשת לקחת את זה בחשבון, ואיפה שהוא להכניס את זה גם לתכנית העבודה של הוועדה שלנו.