GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעה בן שבת: והוא בעצם צריך להביא לכם אישור מהצבא שהוא לא חייל חדש.
נור חאיכ: כן.
דניאלה: זו כבר קבוצה סגורה הרי, האנשים שכבר גויסו לפני שנת 2000.
נעה בן שבת: עכשיו, אדוני סעיף 5.
נעה בן שבת: יש פה שינויים, רובם אלה שינויי נוסח בלבד, אז יכול להיות שישתנו כך או אחרת, נקריא אותם עם שינויי הנוסח.
נעה בן שבת: זאת אומרת, אותם סעיפים שדיברו על כך שמביאים בחשבון את שירות החובה, זה יחול גם על מי שכבר פרש, אבל ההתחשבות באותן שנים של שירות חובה תבוא רק לגבי קצבאות שמשתלמות מכאן ואילך ולא רטרואקטיבית.
נעה בן שבת: זאת אומרת, סעיף קטן (ג) אמר שהתנאי לכך שמי שעדיין לא פרש אבל הוא עובד ביטחון, שביום התחילה הוא עונה לתנאים, בזמנו הוא היה חייל חדש אבל הוא התחייב עוד לפני המועד הקובע, אז יחולו עליו ההוראות החדשות.
נעה בן שבת: אבל הוא צריך לשם כך לעשות שני דברים.
נעה בן שבת: נור, אתה רוצה בבקשה להסביר - - -
נור חאיכ: כן, בהתאם למצב היום, כפי שאמרנו, בגלל שמדובר בעובדי ביטחון חדשים, אז הם מן הסתם להסדר של פנסיה צוברת ולא תקציבית.
נור חאיכ: והמשמעות שהמדינה הפרישה בגינם לקופות גמל כהגדרתם בחוק.
נור חאיכ: והמשמעות השנייה של הסדר של פנסיה צוברת, שהם פשוט לא הפרישו מה שהם חייבים להפריש אילו הם היו זכאים להסדר של פנסיה תקציבית, שזו השתתפות של עובדי מדינה שזכאים לפנסיה תקציבית בהסדר של פנסיה תקציבית לפי חוק התוכנית הכלכלית.
נור חאיכ: מה שכתוב פה למעשה בסעיף הזה, שאנחנו מוכנים לתת פנסיה תקציבית, אנחנו רוצים לתת פנסיה תקציבית לקבוצה הזאת, בתנאי שנחזיר את המצב לקדמותו כאילו מלכתחילה הוא זקוק לפנסיה תקציבית.
נור חאיכ: ואז לתקן את שני הדברים, הכספים שהופקדו לקופות גמל יושבו למדינה, וגם שהם יפרישו את ה-2% שהם היו צריכים להפריש לפי חוק - - -
אלי אלאלוף: זה אופציה?
אלי אלאלוף: חייל שלא רוצה - - -
נור חאיכ: למעשה לא כתבנו שזו אופציה, אבל מי שלא רוצה, פשוט יכול לא לשלם, ואז הוא לא יהיה זכאי להסדר של פנסיה תקציבית, ואז הוא ימשיך לקבל פנסיה צוברת.
נעה בן שבת: הוא צריך לשלם את הסכומים שהופקדו, גם אם בינתיים היו ניכויים או תשואות.
נעה בן שבת: ואפשרי לעשות את זה מבחינת שוק ההון?
נעה בן שבת: מותר להחזיר את הכספים, לבטל את קופת הגמל?
נור חאיכ: אז זהו, מבחינת שוק ההון, כל עוד הוא לא התחיל לקבל קצבה, לא משך את הכספים, זה אפשרי לעשות את הפעולה הזאת.
נור חאיכ: כמובן הוא יצטרך לעמוד בכל התנאים של שוק ההון, להשיב את הכספים על פי הכללים והנחיות שוק ההון.
נעה בן שבת: הוא צריך לעמוד בכללים של שוק ההון בשביל למשוך, השאלה אם יש לו אפשרות למשוך לפי החוק הקיים - - - משיכה בלי חיוב במס זה ביטול.
אלי אלאלוף: זה קנס אפילו.
נור חאיכ: לא, יהיה חיוב במס.
נור חאיכ: אנחנו בדקנו עם רשות המיסים מה אפשר לעשות עם חיוב המס, כנראה שרשות המיסים לא תחייב במס על החלק של המעסיק שהוא מושך.
נור חאיכ: הכוונה של שוק ההון, וזה כל מיני מקרים חריגים שאנשים כבר משכו את הכספים או שהתחילו לקבל קצבה, שלהבנתי זה כמעט ולא קיים מבדיקה שעשינו.
דניאלה: אף אחד עוד לא - - -
נור חאיכ: תהיה בעיה, פשוט הקופות לא מוכנות להחזיר את המצב לקדמותו במצב כזה, אבל כנראה שמצבים כאלה לא קיימים.
אלי אלאלוף: בכל מקרה זה אופציונלי.
נור חאיכ: כן, מי שלא מעביר את הכספים או לא מושך - - -
נעה בן שבת: וסעיף קטן (ג) מחיל את אותן הוראות על מי שכבר פרש לכאורה, אבל דרך החישוב היא – ואתם אומרים שאין כאלה.
נור חאיכ: אין כאלה.
אלי אלאלוף: כן, עוד הערות?
אלי אלאלוף: אתם מרשים לי להצביע פה אחד?
אלי אלאלוף: תודה רבה, החוק אושר לקריאה שנייה ושלישית.
אלי אלאלוף: תצליחו.
קריאה: זה יעלה מחר, אדוני?
נעה בן שבת: אי אפשר לדעת.
נעה בן שבת: או מחר או מחרתיים או לא.
אלי אלאלוף: זה הכול בונוס.
אלי אלאלוף: כל מה שיעלה זה בונוס.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה הכול כדי שזה יעלה.
אלי אלאלוף: אני שמח לפתוח ישיבה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: אולי זו תהיה הישיבה האחרונה בקדנציה הזאת.
אלי אלאלוף: אני מברך את המציעים, ששכנעו את כל המערכת של ועדת ההסכמות לתת לנו לדון בהצעת תקנות שירות אזרחי (שירות מחוץ לישראל ולאזור), התשע"ט-2018.
אלי אלאלוף: היום 30 בינואר 2019, כ"ד בשבט התשע"ט, השעה 10:11.
אלי אלאלוף: ברוך הבא ראובן פינסקי, שהייתה לי הזכות להכיר אותו בתפקידו הקודם כששירת בצורה מדהימה את המורשת הישראלית היהודית בישראל, וזה היה מהלך אדיר, אני באמת נהניתי.
אלי אלאלוף: בינתיים כנראה מרוב שהוא נתן הוא גם רזה וזה עושה לו טוב, הלוואי עליי.
אלי אלאלוף: אני יודע לומר כמה מילים אבל אתם יודעים בוודאי הרבה יותר ממני את הצעת התקנות שלכם, אז אולי תסביר את זה, ראובן.
ראובן פינסקי: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, תודה על הברכות.
ראובן פינסקי: התקנות שאנחנו מביאים היום מסדירות את השירות הלאומי אזרחי בחוץ לארץ.
ראובן פינסקי: במשך הרבה מאוד שנים יש לנו בנות שירות שמשרתות בעולם.
ראובן פינסקי: היום ספציפית יש 107 בנות, לאחר שחמש עזבו, אבל בדרך כלל יש כ-120 משרתות, בעיקר בצפון אמריקה, אבל זה לא מוגבל רק לשם.
אלי אלאלוף: הן כבר יצאו למרות שהתקנות עוד לא אושרו?
ראובן פינסקי: לפי החוק הישן הייתה דרך.
ראובן פינסקי: התקנות צריכות להסתיים לקראת שנת השירות הבאה.
ראובן פינסקי: כבר הרבה שנים בנות שירות פועלות בעולם.
ראובן פינסקי: בעצם התקנות האלה באות להסדיר את המעמד של הגופים המפעילים בחוץ לארץ, במה הם צריכים לעמוד.
ראובן פינסקי: זה שונה מאוד ממה שקורה פה, כל מנגנון האישורים הוא אחר.
ראובן פינסקי: בעצם בזה התקנות האלה עוסקות.
ראובן פינסקי: אין פה השלכות אוצריות, אין פה השלכות אחרות אלא רק הסדרה באילו תנאים הם צריכים לעמוד ומה אנחנו מחויבים לעשות ברמת הפיקוח.
אלי אלאלוף: למה אין השלכות על התקציב?
אלי אלאלוף: הפיקוח שלכם נעשה על חשבונם?
ראובן פינסקי: אין לנו מפקחים שם.
אלי אלאלוף: אבל אתם מוציאים אנשים לחוץ לארץ לביקורים.
ראובן פינסקי: בערך פעם בשנה.
ראובן פינסקי: אנחנו מצטרפים לסמינר השנתי שיש שם.
ראובן פינסקי: בעצם כל הבנות של צפון אמריקה מגיעות פעם בשנה לדון.
אלי אלאלוף: מי מממן את הסמינר?
ראובן פינסקי: הסמינר הוא במימון הקהילות.
ראובן פינסקי: השירות הוא במימון הקהילות.
אלי אלאלוף: וההגעה של הצוות הישראלי?
ראובן פינסקי: אנחנו לא נוסעים על חשבון קהילות.
ראובן פינסקי: אנחנו עובדי מדינה, נוסעים על חשבון המשרדים בכל הנסיעות.
אלי אלאלוף: כל משרד מממן את חלקו?
ראובן פינסקי: זה משלחת לא כל כך גדולה.
ראובן פינסקי: אנחנו נסענו שני אנשים השנה.
אלי אלאלוף: זה כלול בתקציב הרגיל של המערכת שלכם?
ראובן פינסקי: כן, הנסיעות הרגילות.
ראובן פינסקי: כמובן עמותה שנוסעת – זה על חשבונה, אנשים שלה שנוסעים זה על חשבונם.
ראובן פינסקי: בחוק הזה גם אחד מן המפקחים שלנו אחראי על הדיבור איתם.
ראובן פינסקי: זה פיקוח קצת מרחוק, נכון, זה לא כמו פה אבל אלה עיקר הדברים שעולים היום בתקנות לגבי הדרישות שהעמותות צריכות לעמוד בהן שם.
אלי אלאלוף: היום העמותות קשורות לשיגור השליחים?
ראובן פינסקי: כולם חייבים להיות דרך גופים מוכרים.
ראובן פינסקי: זה בעיקר בת עמי היום, רוב המשרתים בחוץ לארץ הם מבת עמי, אבל גם לאגודה יש.
ראובן פינסקי: לשלומית אין.
ראובן פינסקי: בעיקר בת עמי, ומעט האגודה.
ראובן פינסקי: מבחינת שרשרת החיול זה כאלה שעושים שירותים בגופים המוכרים.
אלי אלאלוף: מה סוג הגופים שמזמינים בנות שירות לאומי?
ראובן פינסקי: בדרך כלל קהילות מזמינות לבתי ספר, לחינוך.
ראובן פינסקי: בכל מקרה זה רק חינוך ועידוד עלייה – אלה התחומים שאותם אנחנו מאשרים.
אלי אלאלוף: לא תנועות נוער?
ראובן פינסקי: אם תנועות נוער זה בתוך חינוך זה בסדר.
מיכל וולדיגר: אני יושבת-ראש בת עמי.
מיכל וולדיגר: הבנות שלנו שנמצאות בחו"ל, אחרי שסיימו בארץ את השנה הראשונה שלהן, כולן עוסקות בחינוך.
מיכל וולדיגר: כלומר הקהילות מממנות והן נמצאות שם בבתי הספר ואחרי הצוהריים הן משתלבות בפעילות של הקהילה, כאשר בין היתר זה גם תנועות נוער.
מיכל וולדיגר: רק לדייק, אין לי מה להוסיף מעבר.
אלי אלאלוף: פעם הייתי שליחון כזה.
אלי אלאלוף: קראו לנו שליחונים בגלל הגיל וגם בגלל הכסף שנתנו לנו, לא היינו יכולים להיות שליחים.
מיכל וולדיגר: מבחינת הכסף זה נשאר אותו דבר.
אלי אלאלוף: אני זוכר את זה כאחת החוויות המדהימות כי היו לנו השפעות אדירות, בעיקר על צעירים מתנועות הנוער.
אלי אלאלוף: החזרתי לארץ גרעין שלם שהגיע לצפת עם 15 בנות ובנים.
אלי אלאלוף: נפלא לפגוש אותם עכשיו: "אני בגללך בארץ".
מיכל וולדיגר: איפה היית שליחון?
אלי אלאלוף: בפריז, והם הגיעו לצפת, אבל הם כבר מפוזרים בכל רחבי הארץ.
מיכל וולדיגר: לפני חודשיים–שלושה הגיעה קבוצה גדולה של צעירים וצעירות מאוסטרליה – יש לנו גם בנות באוסטרליה – שמי שהדריך אותם זה בנות השירות שלנו.
מיכל וולדיגר: הם סיירו כאן, היו חודש וחצי בארץ, בשאיפה שהם גם יישארו פה.
מיכל וולדיגר: בהחלט מבורך.
אלי אלאלוף: בבתי ספר יהודיים זה לא חוכמה.
אלי אלאלוף: אם הילדים כבר שם אז יש את הבטחת קיומם היהודי, אבל אלה שבאים לתנועות הנוער – זה מגיע ליהודים שלומדים במוסדות רגילים של המדינה והקשר איתם הוא דל.
אלי אלאלוף: לכן הפעילות בקרבם חשובה מאוד, שלא ילכו בבוקר עם אותם ילדים שיפגשו אחר הצוהריים.
אלי אלאלוף: חשוב מאוד שתכוונו לכיוון הקהילה, כשהילדים לא נמצאים במוסדות היהודיים אלא במוסדות כלליים של המדינה.
אלי אלאלוף: מאוד חשוב – זה פוטנציאל אדיר.
יואב ארבל: אני היועץ המשפטי של הרשות לשירות לאומי אזרחי.
יואב ארבל: בכמה מילים אציג את התקנות לפני ההקראה.
יואב ארבל: באופן עקרוני, שירות לאומי או התערבות קהילתית נעשים בארץ.
יואב ארבל: סעיף 19 לחוק מאפשר חריג, לבצע את השירות בחוץ לארץ.
יואב ארבל: כמה הערות.
יואב ארבל: קודם כול, כמו שאמרו פה, לא מדובר בהמצאה חדשה.
יואב ארבל: תקנות לא ממציאות דבר שלא קיים.
יואב ארבל: כבר קיים די הרבה שנים שירות לאומי בחו"ל.
יואב ארבל: התקנות מסדירות את זה כפי שצריך מכאן ולהבא לאור החוק החדש והדברים החדשים שצריך להסדיר.
יואב ארבל: זה מה שעושות התקנות.
אלי אלאלוף: כמה זמן לוקחות לכם כל הבדיקות האלה?
יואב ארבל: הדברים לא מורכבים מאוד.
יואב ארבל: אנחנו מקבלים את המידע מן הגוף המוכר.
אלי אלאלוף: הם לא מקבלים הכנה מיוחדת לפני היציאה לשם?
אלי אלאלוף: מתי אתם מתחילים לטפל, להכין, להכשיר?
מיכל וולדיגר: אצלנו המיון של הבנות לוקח חמישה חודשים.
אלי אלאלוף: זאת אומרת, באמצע השנה הראשונה זיהיתם את מי שמתאים?
אורית לברן: אני מנהלת התוכנית, מנהלת את מסלול הקבוצות בבת עמי.
אורית לברן: התחלנו את התהליך כבר לפני חודש.
אורית לברן: מתמיינות כ-500 בנות.
אלי אלאלוף: איך מתחילים?
אלי אלאלוף: סליחה שאני מנסה לזכור מה היה ב-1974, לפני שנולדתם, לראות אם זה השתנה.
קריאה: אגב, אם תצהיר פטור מהצהרה אולי תוכל להתמודד גם...
אלי אלאלוף: יש לי פטור.
אורית לברן: פונות מאות בנות.
אורית לברן: אנחנו חושפים את התוכנית והן יודעות כבר שהיא קיימת.
אורית לברן: אנחנו פונים אל הבנות בשנה הראשונה ומציעים את התוכנית.
אורית לברן: הן פונות ומתחילים בתהליך מיונים של פסיכולוגית, סדנאות מיון והערכה, ראיונות.
אורית לברן: בודקים את הממליצים של השנה הראשונה, כי הן כבר מתנדבות שנה אז יש לנו מידע.
אלי אלאלוף: לא שנה אלא חצי שנה.
אורית לברן: חצי שנה, נכון, אבל מגיעים גם להמלצות של המחנכת בתיכון.
אורית לברן: אנחנו מכינים ממש תיק על כל בת.
אורית לברן: בסוף מקבלים את הנבחרת ואז יש לשבץ אותה לקהילה המתאימה ולמצוא את בת הזוג שמתאימה לה.
אלי אלאלוף: מאיפה יוצאות רוב הבנות?
אלי אלאלוף: ממרכז הארץ?
אורית לברן: ממש לא.
אורית לברן: יש לנו הרבה בנות פריפריה.
אורית לברן: מעניין לראות את זה.
אלי אלאלוף: אתם יוזמים פנייה אליהן, אל אלה שלא מעיזות לפנות?
אלי אלאלוף: זה חוויה אדירה.
אלי אלאלוף: זה מחזק אישיות בצורה בלתי רגילה.
אלי אלאלוף: חשוב מאוד.
אלי אלאלוף: תחפשו אותן בפינות של המדינה.
אורית לברן: ממש כך.
אורית לברן: אבל אתגר גדול הוא לצוות את הזוגות של הבנות, כי הן הולכות לגור 24/7 במשך שנה שלמה ביחד, זה לא פשוט.
אלי אלאלוף: איפה הן גרות בדרך כלל?
אורית לברן: חצי מהן גרות אצל משפחות בבייסמנט וחצי שוכרים להן דירה.
אורית לברן: כל קהילה כפי שהיא מחליטה, לפי המצב שמתאים במקום.
ענת מימון: אני רוצה לשאול, סעיף 19(ד) מדבר על ההסמכה לתקנות שנמצאות לפנינו, וכפי שאמר יואב ארבל יש את הנושא של המכסה, של הפיקוח ושל החובות.
ענת מימון: יש פה את הנושא של התשלומים וההטבות, של כל תנאי השירות, מה ששאל אדוני עכשיו לגבי הדירה והתשלומים שניתנים.
ענת מימון: כרגע התקנות לא כוללות הוראות לגבי זה.
ענת מימון: חשוב לי להבין למה, איפה זה.
ענת מימון: כלומר לפני ספטמבר, לפני שנת השירות הבאה הדברים אמורים להיות מותקנים.
יואב ארבל: זה התכנון שלנו.
אלי אלאלוף: במירכאות, מה רע בתוכנית הזאת?
אלי אלאלוף: זה 250 מתנדבות בלבד?
אלי אלאלוף: יש יותר ביקוש?
ראובן פינסקי: כרגע יש לנו 120 בנות.
ראובן פינסקי: זה תלוי לא רק בביקוש של הבנות אלא גם בביקוש של הקהילות.
ראובן פינסקי: הן צריכות לממן את זה ולטפל בזה.
ראובן פינסקי: חשבנו שלא נכון לקפוץ מייד למשהו גבוה מדי.
ראובן פינסקי: עדיף לראות שזה באמת גדל ונפרס לעוד מקומות.
ראובן פינסקי: הדבר שהערת עכשיו: להיכנס לבתי ספר ציבוריים ולא רק למקומות הרגילים – נצטרך אולי תגבור של משרתות שירות לאומי.
ראובן פינסקי: חשבנו שכדאי בשלב הראשון לשים את ה-cup במקום הזה של 250.
ראובן פינסקי: בכל זאת יש עדיפות לשירות לאומי בארץ קודם כול.
אלי אלאלוף: בחוץ לארץ זה גם שירות לאומי.
אלי אלאלוף: גם להבאת יהודים מחו"ל אנחנו זקוקים בדמוקרטיה היהודית שלנו.
אלי אלאלוף: כדאי שנחזק את משיכתם.
אלי אלאלוף: אני יודע שמשרד התפוצות, שגם מחובר לשר החינוך, משקיע הרבה כסף בחוץ לארץ.
אלי אלאלוף: כאן אני חושב שזה משיכה לעלייה בצורה הרבה יותר אפקטיבית מאשר על ידי משרדים שיש להם כותרת כזאת.
ראובן פינסקי: עוד סט תקנות שרצינו להביא – אבל ביקשנו לדחות את הבחירות ולא הסכימו – נועד לאפשר לבנים ובנות מחוץ לארץ שרוצים להתנדב בישראל שנה, לתת להם מסלול ואפשרות להתנדב בשירות לאומי גם אם עדיין לא עשו עלייה, כמנוע גדול לעלייה.
אלי אלאלוף: אתם לא צריכים חוק או תקנות בשביל זה.
ראובן פינסקי: ביחד עם משרד התפוצות, ביחד עם הסוכנות היהודית, עם "מסע".
ראובן פינסקי: אנחנו צריכים שיהיו תקנות כדי שנוכל לעשות את זה.
ראובן פינסקי: היום רק אזרח ישראלי רשאי לפנות לשירות הלאומי.
ראובן פינסקי: אם הוא לא אזרח אז הוא חייב לעלות לארץ כדי לעשות שירות לאומי.
אלי אלאלוף: הסוכנות מביאה אלפים.
ראובן פינסקי: אבל לא לשירות הלאומי.
אלי אלאלוף: לא חשוב, אבל תמצאו נוסחה טכנית, לא באמצעות החוק או התקנות, לעשות את זה.
אלי אלאלוף: אני גומר את הקדנציה אז מותר לי להשמיץ קצת את החקיקה: לא הכול חייב להיות דרך חקיקה.
אלי אלאלוף: עשו את זה לפני כן.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה מקום.
אלי אלאלוף: כנראה שאתם לא יודעים להעריך את ההשפעה האדירה שיש לכם.
אלי אלאלוף: תשאלו כמה שליחי עלייה הביאו יהודי אחד לארץ בשנה ותראו שזה הרבה פחות ממספר השליחים.
אלי אלאלוף: חבר'ה, לכם יש השפעה אדירה.
אלי אלאלוף: אין כמו צעיר שמדבר לצעיר.
אלי אלאלוף: מי שמעוניין בעלייה, ואני בטוח שהשולחן הזה כולו מעוניין בעלייה – כדאי שתמשכו, תגדילו את זה.
אלי אלאלוף: בלי לוותר על חשיבות העבודה בשירות בארץ, אני חושב שהרבה יותר חשוב היום למשוך עלייה.
אלי אלאלוף: תארו לכם איזו הידרדרות יש בצרפת: היינו ב-8,000 לפני ארבע שנים ואילו היום 2,300, תראו מה זה, והיא כביכול מדינה שלא אוהבת יהודים על אף שזה בולשיט.
אלי אלאלוף: אבל מצד שני יש מחסור אדיר בדמוקרטיה היהודית שלנו.
אלי אלאלוף: אנחנו חייבים את זה, זה הכרחי.
אלי אלאלוף: משיכה של עלייה – זה דבר שהזנחנו מאוד.
אלי אלאלוף: חבר'ה, תתפסו את זה גם בתפיסת העולם של המדינה.
אלי אלאלוף: לפעמים אנחנו שוכחים את זה.
אלי אלאלוף: בלי עלייה – תתארו לכם את המדינה שלנו בלי מיליון עולים מרוסיה או 120,000 מאתיופיה – זה אסון, פשוט אסון, לא היינו מגיעים למה שאנחנו נמצאים.
אלי אלאלוף: כולם מתגאים: תראו איזו מהפכה כלכלית.
אלי אלאלוף: בלי אזרחים בכיוון הנכון אנחנו אבודים.
אלי אלאלוף: קחו לתשומת לבכם את הנושא הזה.
ראובן פינסקי: אנחנו מקבלים באהבה את האתגר ששמת בפנינו.
אלי אלאלוף: אני חוזר עכשיו מנסיעה רשמית של נשיא המדינה בצרפת כיושב-ראש קבוצת הידידות צרפת–ישראל.
אלי אלאלוף: הם מסתכלים עלינו: מה פתאום אתם מעודדים עלייה?
אלי אלאלוף: אתמול הייתה לי פגישה עם פרלמנטרים צרפתיים ששאלו.
אלי אלאלוף: כאילו אנחנו גונבים להם אזרחים.
אלי אלאלוף: הם לא אומרים את זה כאשר "שמנת" צרפתית נוסעת לארצות הברית, לאנגליה ולארצות אחרות בזכות היכולות שלהם, אבל שיהודי יבוא לארץ ישראל?
אלי אלאלוף: אל תשכחו, זה תפקיד מרכזי מאוד.
אלי אלאלוף: מסביב לזה אתם גם יכולים לגייס משאבים ללא צורך בחקיקה, חברים.
אלי אלאלוף: לסוכנות יש מנדט לעשות הכול, חוץ מלגנוב.
אלי אלאלוף: מה רוצה משרד המשפטים להגיד לנו?
דרור גרנית: רציתי להזכיר לעניין ההערה של ראובן פינסקי, שסעיף 3 לחוק קובע שאחד התנאים הבסיסיים לאפשרות קיום שירות אזרחי הוא שאדם הוא אזרח ישראל או בעל רישיון לישיבת קבע.
דרור גרנית: לכן מי שמגיע לארץ ועוד לא מחזיק במעמד של עולה, ולכן הוא אולי זכאי שבות אבל הוא עוד לא מימש את זכותו כדי להפוך לאזרח, אז יש איתו איזשהו קושי.
דרור גרנית: סעיף קטן 3(ב) – נתנו על זה את הדעת, אדוני היושב-ראש, אם אתה זוכר, כבר בעת החקיקה – מאפשר לעשות את זה, אבל הוא מצריך את התקנות.
דרור גרנית: לכן ראובן פינסקי הזכיר פה את הצורך בתקנות.
אלי אלאלוף: אבל בינתיים במקרה פגשתי אתמול כמה בנות מתוכנית "מסע".
אלי אלאלוף: הן לא עולות חדשות, הן לא כלום, והן מתנדבות נהדרות.
קריאה: בארצות הברית דווקא.
אלי אלאלוף: חשבתי שהאמריקאים לא אוהבים להגיע לארץ.
אלי אלאלוף: פשוט מדהימות.
אלי אלאלוף: היו שש בנות במקום אחד – איזו אהבת ישראל מדהימה, איזו אהבת עשייה יש להן, והיא דומה לפעילות שלכם.
אלי אלאלוף: זאת אומרת, תמצאו טכניקות.
אלי אלאלוף: אל תלכו רק לפי החוק.
אלי אלאלוף: החוק טוב, אל תלכו נגד החוק חס ושלום, לא אמרתי את זה, אבל יש דרכים נוספות.
אלי אלאלוף: רוצים לומר עוד משהו?
אלי אלאלוף: ברשותכם, נעבור לקריאה.
ענת מימון: תקנות שירות אזרחי ( שירות מחוץ לישראל ולאזור), התשע"ט-2018 אני רוצה לשאול, איך מבוצעת החלוקה?
ענת מימון: מי מחליט למי מקצים את התקנים?
יואב ארבל: קודם כול יש את הבחירה של הבנות.
יואב ארבל: הסבירו פה אנשי בת עמי איך הם בוחרים את הבנות.
ענת מימון: אבל איך נקבעים 250 התקנים?
יואב ארבל: עד היום יש כ-120 גופים.
יואב ארבל: מעולם לא התקרבנו למספר הזה וכנראה זה לא יקרה בזמן הקרוב.
יואב ארבל: ככל שלא נגיע עד 250 אז מי שירצה יוכל להיות גוף מפעיל, מי שיעמוד בכל הכללים.
יואב ארבל: במידה ויהיו יותר גופים שירצו ויהיו 250, אנחנו כמו כל רשות מנהלית אחרת נעשה איזה הליך בשביל לבחור בין הגופים האלה.
אלי אלאלוף: אתם לא משתפים פעולה עם הסוכנות היהודית?
ראובן פינסקי: לפני שבועיים הייתה לנו ישיבה עם יושב-ראש הסוכנות היהודית, להעמיק את שיתוף הפעולה.
ראובן פינסקי: קבענו צוותים משותפים ואנחנו הולכים לעבוד איתם.
אלי אלאלוף: זה מתאים לו, הוא רוצה את זה, בוודאי.
אלי אלאלוף: אל"ף, זה שליח שלא עולה לו גרוש, אבל הוא יכול למצוא כמה גרושים כדי לדרבן בזכות זה.
אלי אלאלוף: אל תוותרו בקלות בעניין 250.
אלי אלאלוף: תמכרו את זה.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם עם האחריות המצפונית שלי לפחות, זה לא על חשבון ישראל, זה על חשבון האי-עבודה בחוץ לארץ.
אלי אלאלוף: לא הבנתי את המושג "פרטי".
מיכל וולדיגר: אלה תקנים שהם לא של משרדי הממשלה.
מיכל וולדיגר: כלומר גם היום בארץ יש תקנים שהם של משרדי הממשלה: משרד החינוך, המשרד לשוויון חברתי ויש תקנים שהם פרטיים.
מיכל וולדיגר: גם על זה הוצאנו תקנות, שעמותה פרטית שצריכה בנות שירות לאומי – אנחנו מתקשרים ישירות מול העמותה שעומדת כגוף מפעיל.
אלי אלאלוף: למה זה לא יכול להיות המתנדבים של משרד התפוצות?
מיכל וולדיגר: פנינו למשרד התפוצות בבקשה שיהיו איתנו ביחד.
מיכל וולדיגר: הם טענו שהם לא עובדים מול קהילות.
מיכל וולדיגר: המטרה שלהם היום היא לעבוד מול פרטים, מול בודדים.
מיכל וולדיגר: יש שם החלטה.
מיכל וולדיגר: זה מה שהם אמרו לנו.
אלי אלאלוף: אני יודע שיש להם הסכם עם רשת בתי הספר היהודיים בצרפת.
אלי אלאלוף: מה זה הסיפור?
מיכל וולדיגר: כך הם אמרו לנו, שהמטרה שלהם כרגע להתמקד יותר בבודדים.
אלי אלאלוף: אל תסתפקו בשליפה כזאת לא אחראית.
אלי אלאלוף: בצרפת הם קשרו קשר עם בתי ספר של Alliance Israelite universelle ("כל ישראל חברים") והם תומכים ב-2 מיליון שקל שם.
אלי אלאלוף: זה מהכיס הפרטי של מישהו?
אלי אלאלוף: אם כך, בואו נחסל את המשרד, הוא מיותר.
מיכל וולדיגר: חס ושלום.
מיכל וולדיגר: הם עושים עבודת קודש אדירה.
אלי אלאלוף: נו, אז שיעבדו גם בזה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, יש לכם נכס אדיר, אני אומר לכם.
אלי אלאלוף: אני כל כך גאה כשאני מגיע לשירות כלשהו במדינה שלנו, בתי חולים או כל דבר, ואני מזהה מייד את ההתלהבות, את המסירות של הבנות שבשירות הלאומי.
אלי אלאלוף: אז אני גאה להגיד להם: וואו, יש חוק ואני עזרתי.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם לא יודעים כמה נפלא לראות את זה.
אלי אלאלוף: הצעירות האלה מגיעות לחוץ לארץ, ועכשיו כל הקהילות בתרדמת חורף, לא רק בחורף.
אלי אלאלוף: צריך לעודד את זה.
אלי אלאלוף: היום שליחים זה חיפוש ג'וב, לא חיפוש שליחות, ואני יודע שאני אומר דברים קשים ולא נעימים.
אלי אלאלוף: אני אגיד גם לחברי בוז'י הרצוג.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם שולחים התלהבות – הציונות הכי יפה שיכולה להיות.
דרור גרנית: ביחס לשאלה של היועצת המשפטית של הוועדה על חלוקת התקנים, 250 התקנים, אמר יואב ארבל שאכן היום אין צורך.
בשני רבדים: יש גם את הצד של בחירת הגופים, שאליו יואב ארבל התייחס.
בשני רבדים: נכון להיום אנחנו מתחת למספר כי יש רק סדר גודל של 110–120 גופים בחוץ לארץ שמבקשים למשוך מתנדבים, אבל אם יהיה פתאום שינוי בביקוש שיגדל מאוד ופתאום יהיו 700 גופים שיבקשו מתנדבים, הרשות באמת תצטרך לעשות איזשהו הליך, ושוב, יכול להיות שנצטרך לעגן את זה בתקנות.
אלי אלאלוף: אני לא מכיר גוף שמתקדם שלא עונה על הגדלת המספר.
אלי אלאלוף: אבל זה טכני, זה לא חשוב.
אלי אלאלוף: בראייה הכוללת זה לגדול, זה לגדול ולגדול.
אלי אלאלוף: אני אומר בלי בושה: לגדול בחוץ לארץ כי בלי זה אין עלייה, והמדינה הזאת בלי עלייה היא לא המדינה שאבות המדינה תכננו.
אלי אלאלוף: כדאי שנמשיך לעשות את זה.
דרור גרנית: יכול להיות שבבוא העת נצטרך לעגן מנגנוני הקצאה כאלה בתקנות, גם ברובד הראשון וגם ברובד השני.
אלי אלאלוף: אני סומך על מי שיבוא.
ראובן פינסקי: לא בטוח שצריך מנגנוני הקצאה בתקנות.
ראובן פינסקי: בשביל זה יש רשות שאמורה לנהל.
ראובן פינסקי: אבל אנחנו מקבלים את האתגר.
ראובן פינסקי: אנחנו חושבים שכרגע 250 זה מספר ראוי.
אלי אלאלוף: הלוואי ותעברו אותו מהר.
ראובן פינסקי: אם הוועדה חושבת שצריך להגדיל – אל"ף, יכולים היום; ובי"ת, אנחנו יכולים להגיע לוועדה בעתיד.
אלי אלאלוף: גם כשאני לא אהיה פה.
ענת מימון: סעיף 63(א)(2) לחוק דורש שזו תהיה עמותה או חברה לתועלת הציבור.
אלי אלאלוף: זה עורך דין ישראלי שמוציא את ההצהרה הזאת?
ענת מימון: אם הוא בקיא בדין באותה מדינה, אבל יכול להיות גם שזה יהיה עורך דין זר.
אלי אלאלוף: למה שלא יהיה של המדינה?
ענת מימון: הם לא רוצים להגביל, לדעתי.
ראובן פינסקי: לא הגבלנו.
ענת מימון: זה יכול להיות גם וגם.
אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי שעורך דין מקומי ייתן את זה, ויאושר או יהיה מקובל על עורך דין מקומי שלנו.
אלי אלאלוף: אני חושב שכך קל להם יותר להשיג את האישורים בחו"ל.
ענת מימון: אין מניעה.
ענת מימון: יכול להיות עורך דין זר.
יואב ארבל: זה עורך דין משם.
יואב ארבל: בגלל זה נאמר שזה יכול להיות בעברית או באנגלית.
יואב ארבל: נוכל לקרוא גם באנגלית.
יואב ארבל: אין לנו בעיה שזה יהיה עורך דין משם כי עורך הדין של הגוף עצמו נמצא שם, אנחנו לא רוצים לסרבל אותו.
אלי אלאלוף: למה זה בשפה מוגדרת, רק באנגלית?
אלי אלאלוף: מה עם הצרפתים שלא יודעים אנגלית?
קריאה: ידברו עברית.
אלי אלאלוף: וגם ספרדית.
אלי אלאלוף: בשפת המקום.
ענת מימון: עוד מעט נגיע לעניין השפה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה צריך להיות לפי שפת המדינה.
ראובן פינסקי: הבעיה הייתה שהיועץ המשפטי שלנו צריך לעבור על הכול.
אלי אלאלוף: יש בארץ מספיק מתרגמים.
אלי אלאלוף: פרט לכך, האירופאים הוציאו את האנגלים מן המערכת שלהם בעקבות הברקזיט.
יואב ארבל: אדוני היושב-ראש, הסיפור הוא שבאופן פוטנציאלי המדינות האפשריות הן לא מוגבלות, כלומר זה יכול להיות גם בסינית, באופן עקרוני.
יואב ארבל: המחשבה בתקנת משנה (ד) הייתה להקל על הרשות ולהגיד: תגישו או בעברית, זה כמובן הכי נוח לנו, או באנגלית, שהיא ה"לינגואה פרנקה" שכולם מדברים בה ומתקשרים איתה בעולם.
קריאה: אתה אומר את זה לצרפתי?
יואב ארבל: אפשר לכתוב שאם זה בשפה המקומית יצרפו לזה תרגום נוטריוני, כדי שלפחות כאשר נבוא לבדוק את הגוף הזה יהיה בפנינו תרגום.
אלי אלאלוף: איזה קמצנים אתם.
אלי אלאלוף: גם את זה אתם רוצים להלביש עליהם?
אלי אלאלוף: באמת, תהיו ג'נטלמנים.
ענת מימון: מה אנחנו מוסיפים?
אלי אלאלוף: "או בשפת המקום.
אלי אלאלוף: "
ענת מימון: אז אפשר להוריד את הסעיף ואז אין הגבלה על השפה.
ענת מימון: "ככל הניתן, או בשפה של המדינה בה פועל".
אלי אלאלוף: חבר'ה, תחשבו בגדול.
אלי אלאלוף: תגיעו לברזיל – עכשיו הם חברים שלנו.
אלי אלאלוף: תחשבו שזה יקדם.
מיכל וולדיגר: זה יגולגל עלינו?
קריאה: ישעיהו מכיר את כל השפות, זה בסדר.
אלי אלאלוף: אם היו חברים שלכם בוונצואלה, האמינו לי שהיו עושים עבודה נהדרת.
אורית לברן: אם יורשה לי, אשאל שאלה פרקטית, כי אם בסופו של דבר זה יגולגל לעמותות - - -
ראובן פינסקי: זה יעלה פעם בשנה שני תרגומים.
אורית לברן: אבל זה לא שניים.
אורית לברן: רק היום כמה גופים מפעילים יש לנו?
אורית לברן: אם כל קהילה תשלח – יש לי שניים בספרדית עכשיו.
אלי אלאלוף: נו, מה הבעיה?
אלי אלאלוף: תנו להם הרגשה טובה.
אלי אלאלוף: פחות בירוקרטיה זה יותר טוב.
ענת מימון: תיקנו כפי שהקראתי.
ענת מימון: בסעיף 19(א) ו-(ב) לחוק מדובר גם על התחומים שבהם פועל אותו גוף.
דרור גרנית: "אחראי" מוגדר.
יואב ארבל: איש הקשר בגוף המפעיל הזר, האדם שנמצא שם בשטח.
ענת מימון: דבר נוסף, פוליסת ביטוח רפואי של המתנדב – מי אמור להוציא אותה?
ענת מימון: או שזה יהיה כלול גם בהסדרים של התשלומים?
מרדכי אלמליח: זה גם בהסדרים של התשלומים.
מרדכי אלמליח: הביטוח הרפואי מוסדר על ידי הגוף המוכר, נכון להיום, וממומן במסגרת כל הסל שממומן על ידי הקהילה.
דרור גרנית: אולי צריך לחדד פה שזה ביטוח רפואי שיחול שם, במקום השירות.
מרדכי אלמליח: לא צריך לכתוב את זה.
דרור גרנית: ביטוח רפואי על ידי חברה ישראלית או על ידי חברה שהיא אמריקאית או קנדית וכולי?
מרדכי אלמליח: על ידי חברה ישראלית.
מרדכי אלמליח: כמו כשאתה יוצא לחו"ל, אתה עושה ביטוח רפואי.
אורית לברן: לחברת הראל יש שלוחה שם, אבל אנחנו עובדים מול החברה בישראל.
מרדכי אלמליח: החברה היא בישראל.
מרדכי אלמליח: מנפיקים את הפוליסה פה.
ענת מימון: כדאי להוסיף "של המתנדב" כדי שיהיה ברור.
דן סיידה: מה ההבדל בין "פרטי הפעילות שביצע המתנדב" לבין "עמידה של המתנדב בחובותיו"?
דן סיידה: זה לא אותו דבר?
דן סיידה: עמידה של המתנדב בחובותיו זה הפעילות שהוא ביצע.
ענת מימון: אולי "החובות" זה יותר טכני.
ראובן פינסקי: כן, "החובות" זה יותר טכני.
ראובן פינסקי: "הפעילות שהוא ביצע" זה הפעילות המקצועית, תיאור של מה שהוא עשה בפועל.
ענת מימון: החובות הן שהוא הגיע, התייצב.
ראובן פינסקי: שהוא התייצב מספיק ימים, בהתאם לחוק, וכולי.
אורית לברן: לנו הם מוסרים בכל חודש.
ראובן פינסקי: זה רלוונטי למי שבא בשנה הבאה.
אלי אלאלוף: אמנם השיחה חברית ומשפחתית, אבל נשמור על סדר כדי שהפרוטוקול יעקוב אחר הדברים.
ענת מימון: אני רוצה לשאול אם פעם בחצי שנה זה לא מעט מדי.
אורית לברן: לנו המתנדב מדווח בכל חודש ונותן עדכון והמנהל חותם לו שהוא היה בכל הימים, כמו כל מתנדב בארץ.
אורית לברן: הם שולחים לי מחו"ל את הדיווח דרך אפליקציה.
אורית לברן: פה השאלה אולי היא מתי אני מעבירה את זה לרשות, אבל אני מקבלת את זה בכל חודש.
יואב ארבל: זה בעצם עוד רובד.
יואב ארבל: בדרך כלל הדברים האלה נשארים אצל הגופים המוכרים.
יואב ארבל: אנחנו מפקחים עליהם.
יואב ארבל: פה בגלל שזה חוץ לארץ אמרנו: נעשה עוד רובד, מעבר לדיווח לגוף המוכר יהיה עוד דיווח נוסף גם אלינו.
דרור גרנית: רוצים שיהיה דיווח בכל שלושה חודשים?