GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איריס פלורנטין: כפי שאמרתי, קמפיין טלוויזיוני שהותאם והביא לנו הרבה מאוד אוכלוסיות.
איריס פלורנטין: אני בקשר שוטף עם גוגל כדי לקחת איזה דף נחיתה שלנו שהוא דף שאומר מה השירותים שאנחנו נותנים היום במדינת ישראל.
איריס פלורנטין: כל מי שלוחץ על בעל מקנא או על בעל שסוגר לי את הפייסבוק, יעלה לו כאן ב-גוגל ויאפשר לנו להעלות את הדף נחיתה.
איריס פלורנטין: העברנו ל-גוגל גם רשימה של מלים, מילות מפתח שלפיהן אנחנו נוכל לאתר את הטיפול.
איריס פלורנטין: אנחנו גם ניעזר ב-גוגל כדי שאת אותה אפליקציה דיגיטלית שבנינו, הם יוכלו לפרסם דרכם ולעשות את העבודה.
איריס פלורנטין: אנחנו כבר הפגשנו את אנשי גוגל גם אם אנשים שמיכל הביאה אלינו, גם עם אנשי מקצוע שלנו וגם עם קבוצה של נשים מנהלות מקלטים לנשים מוכות.
איריס פלורנטין: שדרגנו את הקו 118.
איריס פלורנטין: הכנסנו קו שדובר שפות, קו מיוחד לאלימות במשפחה, קו שקט שיהיה אפשר לעשות אותו ב-SMS כאשר אישה לא יכולה להרים טלפון.
איריס פלורנטין: הקו הזה לראשונה, הציעה לנו פייסבוק לעשות אותו ב-ווטסאפ.
איריס פלורנטין: לא היה מעולם ווטסאפ שהוא לשירותי רווחה אלא עד עכשיו הוא היה לשירותי בריאות.
איריס פלורנטין: בהחלט תהליכים מתקדמים.
איריס פלורנטין: אנחנו עובדים כרגע עם משרד החינוך על מודל שייכנס לכל בתי הספר של חברות וזוגיות שעבד אצלנו בשיתוף עם משרד החינוך.
איריס פלורנטין: משרד החינוך התחייב לשים תכנית מניעה בכל בתי הספר.
איריס פלורנטין: כמובן שפיתחנו מודלים באמצעות שירות המבחן לגברים אלימים, מרכזי יום, מרכזי שהייה ובתקופת הקורונה אפשרנו לגברים אלימים להגיע אם אין להם דיור והם בצו מניעה, לקבל תקציב ולהיות בדיור חד פעמי.
איריס פלורנטין: אני חושבת שזה נותן איזושהי סקירה.
חיים כץ: מתי הייתה הפגישה האחרונה שלכם?
חיים כץ: מתי נפגש לאחרונה הצוות הבין-משרדי?
איריס פלורנטין: בשבוע שעבר.
קרן ברק: לפני כן.
איריס פלורנטין: אני יכולה לומר מה התאריך.
קרן ברק: לפני שבוע היה אצלך כאן דיון.
איריס פלורנטין: בתקופת הקורונה אנחנו נפגשנו כל שבוע.
איריס פלורנטין: בשבוע וחצי האחרון, אחת לשבוע וחצי.
איריס פלורנטין: אני יכולה לומר מה התאריך האחרון.
איריס פלורנטין: אחת לשבוע וחצי אנחנו נפגשים, מעלים בעיות, פותרים את הסוגיות, סוגרים את הפערים.
איריס פלורנטין: אני זוכרת שבתקופת הקורונה היה צורך לדווח למשטרה בצורה אחרת והם מיד התגייסו ועשו את העבודה.
איריס פלורנטין: אנחנו היום אוספים את המידע בין כל המשרדים.
איריס פלורנטין: אחת לשבוע יש לי מידע מכל המשרדים, גם מהמשטרה, גם ממשרד המשפטים, גם ממשרד החינוך וגם מידע שלנו לגבי מה שקורה בתוך התהליך.
איריס פלורנטין: המידע הזה נמצא ואפשר להשתמש בו ואנחנו מעדכנים אותו כל הזמן.
חיים כץ: שמענו ממך סקירה.
חיים כץ: לצערי אנחנו עכשיו נשמע כמה דברים שלא הצלחנו בהם.
חיים כץ: עם כל מה שאנחנו עושים, כנראה שאנחנו לא עושים מספיק ואנחנו צריכים להשתפר.
חיים כץ: אנחנו נשמע דברים בהם לא הצלחנו.
חיים כץ: לילי בן עמי.
לילי בן עמי: תודה רבה חבר הכנסת חיים כץ.
לילי בן עמי: אתה שותף אמיתי במאבקים.
לילי בן עמי: שר הרווחה והשירותים החברתיים איציק שמולי וכל הנוכחים כאן, חברת הכנסת קרן ברק, תודה רבה.
לילי בן עמי: אני אחותה של מיכל סלע זיכרונה לברכה שבאוקטובר האחרון, בימים הנוראים, בין ראש השנה ליום כיפור, יומיים אחרי שהיא ישבה אתנו לארוחת החג, היא והרוצח שלה, היא נרצחה בבית שלה באישון לילה, שעה וחצי אחרי שהיא נפרדה ממני.
לילי בן עמי: אני האחרונה שראתה אותו חיה.
לילי בן עמי: היא נרצחה לעיני הבת שלה.
לילי בן עמי: הרוצח אלירן מלול נשאר 17 שעות עם הגופה שלה ועם התינוקת בבית ורק אחר כך הוא יצא החוצה לשכנים וגם לא הזעיק עזרה.
לילי בן עמי: מיכל כל החיים שלה הקדישה לעזור לאוכלוסיות מוחלשות ולפעמים אני מרגישה שהיא ממשיכה לעשות את זה גם מלמעלה.
לילי בן עמי: זה שאתם בתפקידים שאתם נמצאים, אני חייבת לומר שאני מאוד מתרגשת, אני בטוחה שהזכר שלה וזכרה של מאיה וישניאק – והמשפחה שלה כאן – זאת תהיה מהפכה.
לילי בן עמי: אני הקמתי את פורום מיכל סלע שהמטרה שלה לקדם חשיבה מחוץ לקופסה בכל מה שקשור באלימות במשפחה.
לילי בן עמי: מנכ"לית פייסבוק, עדי סופר, הגדירה לי את זה כך: הובר עשו דיסטרקשן לתחבורה, פייסבוק עשו דיסטרקשן לתקשורת, RBNB עשו דיסטרקשן למלונאות, אנחנו נעשה דיסטרקשן לכל מה שקשור לאלימות במשפחה.
לילי בן עמי: אנחנו הולכים לשנות את השפה.
לילי בן עמי: זאת לא אלימות במשפחה.
לילי בן עמי: זה טרור בתוך הבית.
לילי בן עמי: ישראל, שהיא מומחית לביטחון, כל יום מדברת ביטחון, ביטחון, שאת אינתיפאדת הסכינים אנחנו עצרנו עם בינה מלאכותית, שזה מחבל שלא קשור לאף ארגון, וייצאנו את הטכנולוגיה הזאת לעולם, ישראל שהיא סטסט-אפ ניישן, יש בה את המוחות הטובים בעולם, ישראל, בסוף המסע הזה תהיה מעצמה עולמית בלוחמה בטרור בתוך הבית.
לילי בן עמי: הגבר האלים הוא לא גבר אלים.
לילי בן עמי: כשאת אומרת גבר אלים יש בעיה במונח הזה.
לילי בן עמי: אם אני אגיד נאצי, אף אחד לא יזדהה עם נאצי.
לילי בן עמי: אם אני אגיד מחבל מתאבד, אף אחד לא יזדהה עם מחבל מתאבד.
לילי בן עמי: אבל כאשר אנחנו אומרות גבר אלים, זה מכניס את השיח הזה של הגירושין, והרבה אנשים אומרים לי שיש כאן שטח אפור, זה מורכב, לא נעים לדחוף את האף.
לילי בן עמי: לא. לא.
לילי בן עמי: בתחום של אלימות במשפחה אין כאן שום דבר אפור.
לילי בן עמי: זה שחור ולבן והטיפוס הזה של המחבל, של הטרוריסט, של הפסיכופט, הוא ממש לא יכול להיות כל גבר.
לילי בן עמי: ממש לא.
לילי בן עמי: הוא טיפוס מאוד מובחן ואני, מאז שמיכל נרצחה, למדתי את הדבר הזה ויש תמרורים שאיריס פלורנטין יכולה מתוך שינה לספר לכם, היא שותפה שלנו.
לילי בן עמי: נפגשתי אתה עוד בדצמבר.
לילי בן עמי: המשימה שלנו היא גם לקחת את תמרורי האזהרה שאותם קרימינולוגים קליניים ואותן עובדות ועובדים סוציאליים שמומחים לאלימות במשפחה יודעים לתרגם אותם לציבור.
חיים כץ: עצרי רגע.
חיים כץ: שמעת מה איריס אמרה לגבי מה אנחנו עושים.
חיים כץ: שימי נקודות בהן את חושבת שאנחנו לא בסדר או מה אנחנו צריכים לשפר, לצערי מניסיונך.
חיים כץ: את אומרת שאנחנו רוצים לעשות מהלך, אנחנו רוצים להביא תוצאה, ואנחנו אכן רוצים להביא תוצאה.
חיים כץ: כל אלה שיושבים כאן רוצים להביא תוצאה.
חיים כץ: אני בטוח בזה.
חיים כץ: אין לי ספק.
חיים כץ: לצערי חווית.
חיים כץ: מה לדעתך אנחנו צריכים לעשות שאנחנו לא עושים על מנת לשפר את התהליך.
לילי בן עמי: תודה רבה על השאלה.
לילי בן עמי: התחום של רצח נשים, הוא התחום היחיד שהוא חיים ומוות ואין בו מניעה.
לילי בן עמי: אין מניעה ואין פתרונות בזמן אמת.
לילי בן עמי: כל הפתרונות שקיימים היום, הם בדיעבד מקרי אלימות קשים וכולם על הכתפיים של האישה.
לילי בן עמי: הפתרונות היום הם פנייה למשטרה, לרווחה ולמקלט.
לילי בן עמי: מיכל והרוצח לא היו מוכרים לא למשטרה ולא לרווחה אבל אפשר היה להציל אותה, ואתה יודע איך?
לילי בן עמי: כבוד יושב ראש הוועדה, מיכל – ומסתבר שהרבה מאוד מהנרצחות – הייתה קנאה אובססיבית.
לילי בן עמי: כל קרימינולוג קליני ומומחית לאלימות במשפחה תגיד לך שכשיש את הקנאה האובססיבית הזאת, הוא מחטט לך בנייד, חוקר אותך לאן את הולכת וכן הלאה - אסור להיפרד לבד כי זה כמו לנטרל חומר נפץ לבד.
לילי בן עמי: זה כמו מכור שתיקח לו את המנה שלו, כשהיא רוצה להיפרד ממנו.
לילי בן עמי: מיכל ניסתה להיפרד ממנו באותו לילה.
לילי בן עמי: ואני אספר לך עוד דבר, אדוני כבוד יושב ראש הוועדה, לפני שלושים שנים אדם בשם גדעון שץ רצח את אשתו מרים הרמן, הוא הלם בראשה במוט ברזל וחנק אותה עם חוט חשמל, ואתה יודע למה הוא רצח אותה?
לילי בן עמי: כי היא ניסתה להיפרד ממנו.
לילי בן עמי: באותו יום היא ביקשה ממנו שיעזוב את הדירה.
לילי בן עמי: הרוצח הזה השתחרר שלשום מהכלא, אחרי שהוא ישב בו שלושים שנים.
לילי בן עמי: הרצח של מרים הרמן לפני שלושים שנים והרצח של מיכל אחותי לפני שמונה חודשים, זה אחד לאחד.
לילי בן עמי: אתה מסתכל והדפוסים הם אותם דפוסים.
לילי בן עמי: אובססיביות, קנאה, היא לא סבלה מאלימות פיזית והוא רצח אותה כשהיא ניסתה להיפרד.
לילי בן עמי: כשאני מדברת עם אותם מומחים, הם אומרים לי: כן, באמת הרבה מהנרצחות, זה קורה להן כשלא הייתה אלימות פיזית קודם, והן נרצחות כשהן מנסות להיפרד.
לילי בן עמי: מה מסתבר?
לילי בן עמי: כשיש זוגיות אובססיבית אסור להיפרד לבד.
לילי בן עמי: זה דבר שצריך לדעת אותו כמו שאנחנו יודעים מה זה גילוי מקדים של סרטן, כמו שאני יודעת לשים חגורת בטיחות ברכב.
לילי בן עמי: זה מידע שכל אדם צריך להכיר.
לילי בן עמי: שוב, אני לא אומר שאישה תאבחן את עצמה.
לילי בן עמי: אני אומרת, כמו סימנים של קורונה.
לילי בן עמי: 1, 2, 3 – הוא מחטט לך בטלפון, מתחקר אותך על כל צעד שלך, יש אובססיביות, לכי ל-118 ותקבלי ייעוץ.
לילי בן עמי: אתה יודע מה מיכל עשתה?
לילי בן עמי: מיכל הלכה למטפלת זוגית.
לילי בן עמי: היא והרוצח שלה.
לילי בן עמי: במשך חודשים ארוכים הם הלכו למכון מקצועי בירושלים על הקנאה שלו.
לילי בן עמי: מה מסתבר שקורה במדינת ישראל שלנו?
לילי בן עמי: שמטפלים זוגיים לא מחויבים לעבור הכשרה באלימות במשפחה.
לילי בן עמי: אז אותה מטפלת זוגית לא זיהתה שמיכל בסכנת חיים.
לילי בן עמי: חוקרת בכירה מאוד במשטרה שחקרה את הסיפור של מיכל אמרה לי - למיכל יש קול, לנרצחות אין קול, למה למיכל יש קול?
לילי בן עמי: כי היא כתבה יומני חיים והיא תיעדה את הכול - אותה חוקרת שחקרה את הרצח של אחותי אמרה שכל הסימנים היו שם ואם מיכל הייתה מגיעה אלינו למשטרה, היינו עושים לה את הכלי להערכת מסוכנות והיא הייתה יודעת שהיא בסכנת חיים.
לילי בן עמי: שאלתי אותה מה זה הכלי להערכת מסוכנות?
לילי בן עמי: אדוני כבוד יושב ראש הוועדה, כלי להערכת מסוכנות הוא 52 שאלות.
לילי בן עמי: זה שאלון מתוקף ששואלים אישה כשהיא מגיעה להתלונן על אלימות ואז יודעים אם צריך לפנות אותה למקלט.
לילי בן עמי: אם מיכל הייתה יודעת שהיא סובלת מאלימות – והיא לא הגדירה את זה כאלימות אלא הגדירה את זה כקנאה – היא הייתה ממלאת את השאלות והייתה יודעת שהיא בסכנת חיים והייתה ניצלת.
לילי בן עמי: מיכל לא ידעה שהיא בסכנת חיים.
לילי בן עמי: מיכל אהבה לחיות.
לילי בן עמי: אני ראיתי אותה שעה וחצי לפני הרצח.
לילי בן עמי: מיכל, כל הפשע שלה היה שהיא ניסתה להיפרד ממנו לבד ושהיא לא ידעה שאסור להיפרד לבד.
לילי בן עמי: אני אספר לך עוד דוגמה.
לילי בן עמי: שאלתי אותי על דברים ספציפיים.
לילי בן עמי: הבת של מיכל, תינוקת שהייתה בת שמונה חודשים בזמן הרצח, אנחנו רוצים לאמץ את הילדה.
לילי בן עמי: מסתבר שבמדינת ישראל אבא שרצח את אשתו לנגד עיניה של הילדה, התינוקת לא ברת אימוץ לפי החוק.
לילי בן עמי: אגב, גם אבא שהוא פדופיל שאנס את הילדים שלו והורשע, הורשע וישב בכלא על אונס, הילדים לא ברי אימוץ.
חיים כץ: אנחנו שמחים ששר הרווחה נמצא כאן.
חיים כץ: זה תחת טיפולו והוא שומע את מה שאת אומרת.
לילי בן עמי: הוא יכול לקחת את הילדה לבקר את אבא בכלא.
לילי בן עמי: זאת המציאות היום.
חיים כץ: אנחנו ניתן את ההזדמנות לשר הרווחה להגיב לדברים האלה.
חיים כץ: שירים את הכפפה ויסגור את העניין.
חיים כץ: בבקשה, אדוני השר.
איציק שמולי: למרות הנסיבות ונושא הדיון, בוקר טוב.
איציק שמולי: זו הפעם הראשונה שאני בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ולפני הכול זאת הזדמנות טובה לאחל לך בהצלחה, אדוני היושב ראש.
איציק שמולי: אין ספק שכל זמן שאתה כאן, הוועדה הזאת היא מבצר עבור המוחלשים בישראל, גם נפגעות האלימות, הנשים, הילדים, הגמלאים, העובדים וכל מי שצריך הגנה.
איציק שמולי: אני מברך גם את כל חברי הכנסת.
איציק שמולי: הדברים של לילי וגם של משפחת וישניאק ובסוף השבוע, לא האחרון אלא לפניו, איבדנו גם את רואן ואת העובר שהיא נשאה בבטנה, אלה דברים שבאמת מפלחים את הלב.
איציק שמולי: יש הרבה מאוד דברים שמשרד הרווחה, העבודה והשירותים החברתיים עושה, חלקם הציגה איריס פלורנטין שמרכזת את הנושא במשרד, אבל אני רוצה להתחבר לנושא לפני הכול מנקודת מבט אחרת.
איציק שמולי: בסופו של דבר, אני חוש שזה היה בהלוויה של מאיה וישניאק – אתם תקנו אותי אם אני טועה – שאחותה אמרה שהיא לעולם לא תהיה חלק תהיה חלק מהסטיסטיקה.
איציק שמולי: האתגר שלנו היא שהנשים הללו, וגם הילדים שנמצאים בטווח האלימות, הם לא יהיו חלק מהסטטיסטיקה, לא כאשר הן באות באומץ ומתלוננות ובטח לא אחרי שהן נפגעות.
איציק שמולי: אין שום ספק שאנחנו בתקופה האחרונה, יושב ראש הוועדה, בתקופת הקורונה, ראינו עלייה דרמטית מאוד מאוד של מספר הדיווחים.
איציק שמולי: אני לא רוצה לדעת מה קורה בעולם הלא מדווח אבל במספר הדיווחים על היקף התלונות על אלימות במשפחה, גם כלפי נשים ובעיקר כלפי ילדים, ראינו עלייה תלולה ודרמטית.
איציק שמולי: אם אנחנו צריכים לשים את האצבע, מה אנחנו צריכים לעשות אדוני היושב ראש, אני חושב שהפעולה היא בשני ממדים.
איציק שמולי: האחד, מה שאני קורא, צריך להפוך את המשוואה.
איציק שמולי: זאת אומרת, מי שאנחנו צריכים לבנות לו עולם בטוח ומוגן יותר, לא רק על ידי מקלטים אלא על ידי יותר מסגרות טיפול ועל ידי מתן לגיטימציה ואפשרויות להתלונן.
איציק שמולי: מה שלילי אמרה כאן זה הכשל הכי גדול היות של מדינת ישראל.
איציק שמולי: ראשית, שאישה לא תמיד מודעת למצב שבו היא נמצאת, ושנית, גם כאשר היא מודעת, לפעמים היא גם מתלוננת וזה הכשל הכי גדול שלנו כמדינה, כממשלה, כשהיא מתלוננת ואף אחד לא מושיט לה יד.
איציק שמולי: את הדבר הזה אנחנו צריכים לשנות.
איציק שמולי: אתה שואל אותי מה אני רוצה לשנות – את הדבר הזה.
חיים כץ: לא מה אתה רוצה לשנות אלא מה אתה הולך לשנות.
חיים כץ: זה ההבדל.
חיים כץ: לא מה אתה רוצה אלא מה אתה הולך לשנות כגוף המבצע.
חיים כץ: אנחנו רגולטורים.
חיים כץ: אנחנו הבקריסטים.
חיים כץ: אתה צריך לבצע.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, כפי שהסבירה איריס פלורנטין, דווקא השנה הזאת אנחנו ביצענו וביצענו היטב וזה אפילו לא קצה הקרחון של מה שאנחנו צריכים לעשות.
איציק שמולי: אתה עוד שואל אותי מה אני רוצה לעשות ואתה יודע מה?
איציק שמולי: אני מהפוליטיקאים, אדוני היושב ראש, שהאגו שלהם הוא עדיין נשלט.
איציק שמולי: שכאשר אני אומר לך שאין לנו עדיין את כל התשובות ובגלל זה לילי בן עמי הובילה אקתון בבית הנשיא כדי לפתח אפליקציות, כדי לעזור לנו למצוא כלים שהאחריות שלנו תהיה לתקצב.
איציק שמולי: לבוא ולהגיד מה עוד צריך לעשות, כדי לתת לנשים כלים לבוא ולהתלונן.
איציק שמולי: זה מה שאנחנו רוצים לעשות.
איציק שמולי: אנחנו לא חושבים שכל החכמה נמצאת במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים למרות שאיריס והצוות שלה – כמובן בראשות המנכ"ל – עושים עבודה מצוינת בתחום.
איציק שמולי: מחויבים לנושא הזה באמת בכל מאודם.
איציק שמולי: הדבר הנוסף שאנחנו רוצים לעשות זה לתת מענה אינטנסיבי יותר גם בצד של הגברים.
איציק שמולי: זה לא רק העניין של עוד מסגרות.
איציק שמולי: אנחנו פותחים ב-20 מיליון השקלים הנוספים עוד מענים לגברים שנוהגים באלימות אבל אנחנו צריכים להגדיר את הפעולה גם במישור של האכיפה ושל ההרתעה.
איציק שמולי: הצעת החוק של קרן ברק עם האזיק האלקטרוני, הצעה שקיבלה תמיכה של הממשלה, אבל זה מסוג הפעולות שאנחנו עוד צריכים לעשות.
איציק שמולי: בסופו של דבר אני חושב שהשילוב של שני הדברים – גם הרחבת המענים לצד של הנשים והילדים בדגש על המניעה וגם פעולה נחושה ונחרצת יותר בצד של הגברים – זה מה שיאפשר לנו, אני חושב, לייצר תמונת מצב סבירה יותר.
איציק שמולי: כלומר, נצליח להתמודד בצורה טובה יותר במספרים האלו שהולכים וגואים.
חיים כץ: קרן ברק.
חיים כץ: משפחות וישניאק, כשתרצו לדבר, תרימו את היד.
קרן ברק: אני מברכת שאתה יושב ראש ועדת העבודה והרווחה, ואתה שמולי שר הרווחה.
קרן ברק: אני מקווה מאוד, ואני מתכוונת להיות פעילה בתחומים האלה של אלימות במשפחה.
קרן ברק: לילי נגעה בסיפור של משפחות נורמטיביות.
קרן ברק: יש כמה וכמה רבדים שאנחנו צריכים לטפל בהם.
קרן ברק: נושא ההסברה, כמו שהיא אמרה, לפשט את זה.
קרן ברק: הרבה לפני שהתעסקתי בחקיקה, הייתי הולכת וזועקת מעל כל במה שהמקום הזה שבו נשים מכילות את הקנאה, זאת נראית להן הכלה – זאת לא הכלה אלא זה עידוד.
קרן ברק: ברגע שאתה מכיל ואתה מבין ואתה מרגיש, פשוט מעודד אותם להמשיך ולהתנהג אותו דבר.
קרן ברק: לכן את המקום הזה צריך לגדוע ואם תהיה לנו כאן
קרן ברק: איזושהי מערכת שתוכל לתת הסברה נכונה של נקודות היציאה ומה צריך לראות ואילו נורות אדומות, זה יהיה במקומות האלה שבאמת לא יכולים להיות מוכרים גם לשירותי הרווחה.
קרן ברק: אלה מקרים ספציפיים.
קרן ברק: הם הולכים וגוברים.
קרן ברק: איציק יודע, הייתי בסיור בהוסטלים לגברים אלימים שהשתחררו מהכלא ובעצם הפכו את השליש האחרון שלהם לטיפול אינטנסיבי.
קרן ברק: זה מאוד מאוד חשוב.
קרן ברק: יש לזה 98 אחוזי הצלחה, לאלה שיוצאים מההוסטלים ואחר כך לא חוזרים, אבל שמעתי סיפורים אישיים וכל הסיפורים שם של אנשים נורמטיביים, אלה בדיוק אותם התקפי קנאה נקודתיים שצריך לעצור אותם לפני כן.
קרן ברק: לכן הפרידות המבוקרות, כמו נטרול פצצה, הן חשובות.
קרן ברק: בנוסף, אחד החוקים שהגשתי הוא הפיקוח האלקטרוני שהוא מאוד מאוד חשוב.
קרן ברק: איציק, אתה דיברת על היפוך המשוואה.
קרן ברק: זה בדיוק היפוך המשוואה.
קרן ברק: שוב, זה שלא מבטל את המקלטים, אלה צעדים מאוד מאוד קטנים, אבל כל הזמן צריך לעשות צעדים קטנים כדי שבסוף המשוואה תתהפך.
קרן ברק: אחד הצעדים הוא באמת הפיקוח האלקטרוני הזה שייתן לאותן נשים להמשיך בחייהן באופן רגיל ופשוט ינטרו את המרחק מהתוקף.
קרן ברק: אבל יש עוד חוקים.
קרן ברק: חוק של יואב שהגיע אתמול לוועדת שרים וגם אני הגשתי חוק כזה לגבי מניעת אלימות כלכלית במשפחה.
קרן ברק: זה גם חוצה מגזרים.
קרן ברק: זה גם חוצה שכבות אוכלוסייה.
קרן ברק: זה גם שייך לכל המשפחות הכי נורמטיביות, מניעת אלימות כלכלית, שגם את זה צריך יהיה לקדם.
קרן ברק: יש לי את החוק של הכשרת אנשי מקצוע לזיהוי.
קרן ברק: לילי דיברה על המטפלת הזוגית שלא עברה הכשרה, אבל יש כל כך הרבה מקצועות שצריכים לעבור את ההכשרה הזאת.
קרן ברק: גם שופטים.
קרן ברק: שופטים שיושבים בתיקים האלה לא עוברים הכשרות כאלה.
קרן ברק: מורים.
קרן ברק: עובדים סוציאליים.
קרן ברק: זה חייב להיות קורס חובה בכל כך הרבה מקצועות.
קרן ברק: בלניות במקווה.
קרן ברק: זה צריך להיות קורס חובה בכל כך הרבה מקצועות.
קרן ברק: לא קורס בחירה או רשות שמעטים לוקחים אותו.
קרן ברק: כל כך הרבה מקצועות שידעו לזהות את המקומות האלה.
קרן ברק: יש לי סט חוקים.
קרן ברק: יש לי עוד הרבה אבל אני לא רוצה להלאות אבל יש לי סט חוקים שאם ניקח רק אותם, לרוחב נוכל לעשות סל שלם שיצמצם את התופעה.
קרן ברק: לאולם הוא שלא יגמור אותה אבל יצמצם ואני מקווה שכולנו באותו עמוד בסיפור הזה.
עידן רול: תודה רבה אדוני היושב ראש.
עידן רול: ראשית, תודה על הדיון החשוב הזה שמתקיים יחסית בתחילת ימיה של הוועדה.
עידן רול: ברכות לשר הנכנס.
עידן רול: אני מקווה שנמשיך ונעשה על זה מעקב גם אחרי שתהיה חקיקה.
חיים כץ: בזה תהיה בטוח.
עידן רול: השר שמולי, ברכות.
עידן רול: אין לי ספק שאתה בן אדם שמגיע עם נפש חפצה ובאמת תשוקה לנושא וזה חשוב וטוב.
עידן רול: המון הצלחה.
עידן רול: אני רוצה להתייחס קודם כל לסוגיה שחייבת להיאמר כאן בעיני וזו הסוגיה התקציבית.
עידן רול: אנחנו מנסים כאן בדרך כלל להשאיר פוליטיקה בחוץ.
עידן רול: אני חושב שבנושא התקציבי, זאת פשוט הפקרות.
עידן רול: אני מלווה כל מיני מאבקים שונים והדרך של להבטיח הבטחות תקציביות בלי מקור תקציבי, זאת הדרך הכי אפקטיבית למסמס מאבק.
עידן רול: אנחנו צריכים לזכור שכאשר מגיע מישהו, האנשים שיושבים כאן, המשפחות האמיצות האלה, הן לא כל יום מקבלות את יומן בכנסת.
עידן רול: עד שנקבע דיון, עד שכולם מתאספים, עד שהדבר הזה קורה – אלה חודשים ולפעמים שנים של מאבקים מדממים של אנשים שחרתו על נפשם לבצע משהו, לשנות סיטואציה במדינה, לשנות מדיניות.
עידן רול: אז הם מגיעים לכאן והם מרגישים שהנה נעשה אתם חסד, נעשה משהו, יש להם אוזן קשבת, אני רואה את המבטים שלהם מלאי התקווה ואני יודע שהרבה מהם בסוף יקבלו הבטחות ריקות מתוכן.
חיים כץ: לא במקרה הזה.
חיים כץ: יהיה כאן מעקב.
חיים כץ: נשב להם על העורק.
חיים כץ: הם יצטרכו לתת דיווחים מה הם עשו.
עידן רול: השאלה איפה יהיה הכסף.
עידן רול: הם חייבים לקבל את הכסף וזה התפקיד שלנו.
חיים כץ: אני כאן כבר 21 שנים ועברתי את זה.
חיים כץ: אתה מסביר לי.
חיים כץ: תקשיב, נשב להם על העורק ונביא תוצאה.
חיים כץ: אני לא יודע אם נוכל למנוע את הרצח הבא, אבל נוכל למזער נזקים ולתת כלים.
חיים כץ: זאת תהיה המטרה שלנו כי אנחנו כרגולטורים, זה מה שנעשה.
חיים כץ: לא יספרו לנו שרוצים תקציב וכולי, והכסף לא עובר.
חיים כץ: 50 מיליון שקלים בשנה והוא מעביר לי בנובמבר 20 מיליון ו-30 מיליון הוא לוקח כי לא ניצלתי את השנה.
עידן רול: אדוני היושב ראש, אני רואה כמה הרבה נעשה, גם במשרד הרווחה וגם במגזר השלישי.
עידן רול: כמה הרבה נעשה בכל כך מעט תקציב, אז מה אפשר שיקרה, וזאת תכנית ברורה, ועברתי עליה, זאת תכנית שברור שלאן הכסף הולך ומוצדק שכל הכסף יגיע.
עידן רול: אני רוצה לומר משהו בהקשר של מניעה, שלא חשבתי עליו לפני כן.
עידן רול: חברה טובה שלי הייתה בסיטואציה דומה ואני לא ידעתי לזהות את זה.
עידן רול: אני חשבתי שזה עוד גבר אובססיבי, קצת מצורפן שכאילו בסדר, ולמה היא כבר לא נפרדת ממנו.
עידן רול: אני לא ידעתי לזהות מה שקרוב משפחה שלה ידע לזהות ממש בדקה ה-90 וממש עזר לה לבצע את הפרידה, שלא לומר כמעט נפרד עבורה.
עידן רול: אם הוא לא היה שם בשבילה, היא לא הייתה כאן היום.
עידן רול: אני לא ידעתי לזהות את זה מהסיבה הפשוטה שנושא של אלימות במשפחה מתנהל במין יקום מקביל שאנחנו לא נחשפים אליו עד שקורה משהו נוראי, איזה רצח נוראי ואז זה מגיע תקשורת לכמה ימים ואנחנו חוזרים לשגרה.
עידן רול: יש המון תופעות איומות בחברה שאנחנו מכירים מגיל צעיר.
עידן רול: את הנושא של תאונות דרכים וזהירות בדרכים, אנחנו מקבלים חינוך מבית ספר יסודי.
עידן רול: כולם יודעים, כל ילד וילדה בני 7 יודעים איך להתחמק ואיך להתנהל אם הם רואים חפץ חשוד ברחוב אבל לאף אחד מאתנו אין את הכלים לזהות רוצח פוטנציאלי.
עידן רול: לאף אחד מאתנו אין את הכלים לזהות בן זוג פסיכופט ומה שהוא עשוי לעולל.
עידן רול: אני רוצה להציע כאן שעד שמגיעים לכל המסגרות הכל כך חשובות שציינתם, אנחנו עוברים המון מדרגות קולקטיביות במדינה הזאת.
עידן רול: יש את מערכת החינוך הממלכתית, יש את הצבא, יש את ההשכלה הגבוהה, יש המון שערי כניסה שאפשר לבוא ולחנך ולתת כלים לגבי אלימות במשפחה ואני חושב שזה צריך להיות אחד היעדים של העבודה הבין-משרדית ואני מבקש גם מהשר לשקול איך לקדם את זה כי זה החינוך ההמוני.
עידן רול: אפשר להגיע כך להמונים ואחרי כן להגיע לדברים הכירורגיים שצריך לטפל בהם.
עידן רול: כלומר, בנוסף.
עידן רול: אני רוצה להודות למשפחות האמיצות על עבודה כל כך חשובה שאתן עושות.
עידן רול: אני באמת מאמין שאנחנו כולנו כאן בוועדה נעשה כל מה שאפשר כדי לקדם את הנושא.
עידן רול: תודה שבאתם.
תמר זנדברג: אני מצטרפת לברכות, גם לך אדוני היושב ראש וגם לשר הנכנס ומצטרפת לחיבוק גם ללילי ולכל המשפחה וגם למשפחת וישניאק שנמצאת כאן.
תמר זנדברג: איריס ציינה את התקדמות התקציב.
תמר זנדברג: ציינת את ינואר 2019 כתאריך שבו הוקצו פתאום עוד 20 מיליון שקלים.
תמר זנדברג: אני רוצה לציין מה קרה בדצמבר 2018.
קרן ברק: המחאה הייתה באוקטובר 2018.
תמר זנדברג: בדצמבר 2018 הייתה מחאה המונית ברחובות.
קרן ברק: זה היה באוקטובר.
תמר זנדברג: למיטב זיכרוני זה היה בדצמבר, אבל בואו נגיד ברבעון האחרון של 2018.
עאידה תומא סלימאן: ב-25 בנובמבר.
עאידה תומא סלימאן: היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים.
תמר זנדברג: הייתה מחאה שחסמה כבישים ועזריאלי היה חסום למשך כמה שעות וכנראה שמספר שבועות לאחר מכן עבר התקציב.
תמר זנדברג: מאז עברה שנה וחצי, עבר עלינו משבר הקורונה שבאמת באופן מצמרר שמרגישים אותו כמעט בגוף הראה לנו איך הטרור הזה דווקא במקום הבטוח – וכולנו התכנסנו בבתים עם המשפחות ושמענו מהרבה אנשים שאומרים איזה כיף היה, אבות גילו את הילדים שלהם ומשפחות פתאום גילו את אורח החיים המטורף וכמה כיף להתכנס בתוך הבית במשפחה, במקום האהוב, המוגן והבטוח – עלייה של 40 אחוזים בדיווח על אלימות במשפחה הראתה כמה משפחות עבורן הבית הוא המקום המסוכן ולא הבטוח.
תמר זנדברג: זה המקום שמעורר חרדה, זה המקום שיש בו סכנת חיים.
תמר זנדברג: את הדברים האלה, בדיוק מה שלילי אמרה, אנשי המקצוע יודעים.
תמר זנדברג: הם יודעים.
תמר זנדברג: הם יודעים כל כך טוב, שנכתבה תכנית ממשלתית שהצגת לנו אותה.
תמר זנדברג: אנחנו יודעים שאתם יודעים.
תמר זנדברג: הנושא של טיפול בגברים, הנושא של הרחבת המענים לנשים, הנושא של המניעה, של הסברה לציבור.
תמר זנדברג: כל הדברים האלה, הם בדיוק הדברים שעולים כסף, שעולים את הכסף הזה שחסר.
תמר זנדברג: אנחנו רואים שהמגזר הפרטי והאזרחי עובד.
תמר זנדברג: גוגל, פייסבוק, בית הנשיא והעמותות שקמות לצערנו, עובדים, אלא שאנחנו כציבור רחב וכנסת שומעים את זה בגלים.
תמר זנדברג: נרצחת אישה, יש מחאה ובאמת כבר הציבור האזרחי, הפעילות, האקטיביסטיות יוצאות לבתים.
תמר זנדברג: אחרי טטניאנה חייקין ואחרי מאיה וישניאק, הולכות לעורר את המחאה.
תמר זנדברג: כל מה שנשאר לנו, לממשלה ולכנסת לעשות, זה לדאוג שהכסף בזמן.
חיים כץ: זה המשפט הכי נכון שלך.
חיים כץ: אין לך מושג כמה הוא מתאים לסיום.
תמר זנדברג: יש לי משפט אחרון.
תמר זנדברג: התכנית כתובה.
תמר זנדברג: פשוט כתובה.
תמר זנדברג: ללכת אחרי הסעיפים כי עוד פעם ועוד פעם ועוד רצח ועוד רצח ועוד פעם הפגנה, מה שצריך לעשות זה פשוט לקחת את התכנית ולהעביר את הכסף ולא לתת לחמוק מהדבר הזה.
חיים כץ: את זה אנחנו נעשה.
חיים כץ: אנחנו נעקוב כאן אחרי העניין הזה.
תמר זנדברג: משפט אחרון נוגע גם הוא לחשיבות של הכנסת.
תמר זנדברג: כפי שאמר עידן, ושנינו מהאופוזיציה, אנחנו לא חסכנו ביקורת מהממשלה ומתהליך הקמתה והמשרדים.
תמר זנדברג: כאן יש בעיה שהנושא מבוזר ביותר מדי משרדים וצריך להתכנס בחזרה.
תמר זנדברג: בחלק מניירות העמדה כתוב כאן איזו רשות לאומית או איזה פורום לאומי.
תמר זנדברג: אני לא יודעת, זאת חכמה מאוד קטנה כל פעם לפזר במיליון משרדים ואז להקים רשות לאומית שתאסוף את הדברים בחזרה.
חיים כץ: המשפט שלך הוא משפט ארוך.
חיים כץ: אין לו נקודות.
תמר זנדברג: לשם כך בין היתר קיימת כנסת ולכן המקום שהדבר הזה צריך להתכנס הוא בחזרה לכאן, לכנסת, כי המענים ידועים, הזמן נגמר, תנו לנו את הכסף.
חיים כץ: מאחר והשר עסוק, ואני יודע מה זה עסוק, והוא רוצה לומר עוד מילה או שתיים, בבקשה.
איציק שמולי: תודה רבה יושב ראש הוועדה.
איציק שמולי: אני מתנצל.
איציק שמולי: אני צריך לצאת לקבינט אבל אתייחס לכמה הערות ששמענו כאן.
איציק שמולי: ראשית אני אומר שהפעולה שלנו, אין דבר אחר שאנחנו רוצים לעשות, שאנחנו רואים בו איזה מפתח קסם אתו אנחנו נפתור את הבעיה.
איציק שמולי: גם בהתייחס למה שאמרה תמר זנדברג.
איציק שמולי: אין בי ואין לאף אחד במשרד הרווחה איזושהי יומרה לקחת את מה שנעשה, לעשות על זה דליט ועכשיו לומר, לא, בואו נכתוב את התוכנית שלנו.
איציק שמולי: נעשתה תכנית טובה.
איציק שמולי: יש שיתוף פעולה טוב בין המשרדים.
איציק שמולי: באמת העניין הוא העניין של התקצוב.
איציק שמולי: צריך לומר שהשנה נצליח לממש את ה-50 מיליון שקלים גם אם בתום החומש נצליח להעמיד את כל ה-250 מיליון שקלים, ואנחנו זוכרים שנים אחורה שלצערי לא הצלחנו בכך מכל מיני סיבות, עדיין אני חושב שזה לא יספיק.
איציק שמולי: לכן אנחנו ברמת הממשלה צריכים לקחת את הנושא הזה של האלימות במשפחה.
איציק שמולי: ארי שאל, אני חושב בשבעה, הוא מחפש מישהו שיגיד בממשלה שזה עליו, אז בכנסת אנחנו יודעים שזה על הוועדה הזאת.
איציק שמולי: אנחנו סומכים על יושב ראש הוועדה ועל חברות וחברי הכנסת שהם באמת לא ירפו מהעניין וטוב שהם לא ירפו מהעניין ויוודאו את הביצוע.
איציק שמולי: אני רוצה לבקש מכם עוד משהו.
איציק שמולי: במעט הפגישות שהספקתי לעשות גם עם חברות הכנסת, במקרה הזה עם הרשימה המשותפת, גיליתי שיש עוד הרבה דברים שאנחנו יכולים לעשות שעדיין לא כתובים בתכנית הבין-משרדית.
איציק שמולי: מעבר לווידוא אחר הביצוע, אם אתם תעשו כאן גם כן איזושהי עבודה מקצועית על מענים נוספים שאנחנו צריכים לתת והם לא כתובים בתכנית הבין-משרדית, אנחנו נשמח ללמוד מכם וגם להוציא את זה אל הפועל.
אורלי פרומן: הייתי מאוד רוצה לברך על עצם קיום הדיון בנושא כל כך, כל כך, כל כך חשוב ומשמעותי אבל אני מודה שזה גם מתסכל ומעציב.
אורלי פרומן: קודם כל אני רוצה להודות ללילי ולמשפחת וישניאק שהגעתם לכאן ותחלקו אתנו את האסון שקרה לכם.