GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: לא רוצה להתבסס על מייל שהגיע בדקה ה-90 ומנוסח לא מתאים.
שימרית גיטלין שקד: אבל אדוני, כדי לאשר הצעת חוק לקריאה ראשונה אני צריכה לקבוע בהצעה הזו אם היא הצעת חוק תקציבית או לא הצעת חוק תקציבית.
אלי אלאלוף: אני קובע כחבר כנסת שהיא לא תקציבית.
שימרית גיטלין שקד: אז אני רק אציין שקיבלנו מייל מאורן גבע, רכז בריאות באגף תקציבים, מוסר כי אין עלות תקציבית להצעת החוק.
שימרית גיטלין שקד: אחר כך הוא פירט שלהצעה עלות של 1-2 מיליון שקלים לתקציב המדינה.
שימרית גיטלין שקד: משרד הבריאות צפוי להפסיד הכנסות בגובה 7 אבל הוא צפוי לחסוך 5 ואין דרך להבטיח כי משרד הקליטה - - -
אלי אלאלוף: אז בואו נסתפק במשפט הראשון.
שימרית גיטלין שקד: אז הוועדה קובעת שמדובר בהצעה לא תקציבית?
שימרית גיטלין שקד: אז הוועדה, אדוני, קובעת שמדובר בהצעת חוק לא תקציבית?
שימרית גיטלין שקד: אז יכולים להצביע עליה.
אלי אלאלוף: תודה על העזרה ותמשיכו לעשות עבודה, ותמשיכו בזכות העבודה שלכם לעודד עלייה כי זה במהות הקיום שלנו.
אלי אלאלוף: 31 בדצמבר 2018, כ"ג בטבת התשע"ט.
אלי אלאלוף: הצעת צו שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות, סוף סוף יש סיכוי לגמור את זה היום?
אלי אלאלוף: אם לא, זה יהיה עם אחרים, לא איתי.
אלי אלאלוף: מי פותח מטעם משרד הבריאות?
אבי בן זקן: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, אני סמנכ"ל במשרד הבריאות.
אבי בן זקן: הגשנו צו מתוקן לפי הנחיות הוועדה מהפעם הקודמת, על פי הנחיות שלך, אדוני.
אבי בן זקן: פעלנו בתיאום עם הנציבות לשוויון לאנשים עם מוגבלויות.
אבי בן זקן: קבענו מתווה שבמהלך שלוש השנים הקרובות, בצורה הדרגתית, נגיע עד 100% הנגשה של מוסדות הבריאות על פי התקנות.
אבי בן זקן: זה הצו שהגשנו לכם, ואנחנו מבקשים את האישור שלכם לצו הזה.
אלי אלאלוף: הנציבות, אתם ראיתם?
עירית שביב שני: אנחנו מסכימים לנוסח הצו.
עירית שביב שני: משרד הבריאות עבר כברת דרך מהדיון שהיה כאן באוקטובר.
עירית שביב שני: אז לא הייתה החלה הדרגתית, לא היה מידע ולא הייתה התייעצות עם אנשים עם מוגבלות ולא עם הנציבות.
עירית שביב שני: היום זה משביע רצון.
עירית שביב שני: היינו רוצים שיהיה לנו מידע מדויק על כל הנגישות בכל מוסדות הבריאות, ולצערי משרד הבריאות לא יכול לספק את זה - - -
אלי אלאלוף: הוא ימשיך לעבוד על זה.
עירית שביב שני: בהחלט.
עירית שביב שני: לפי הצו, בעוד שנה תוגש תוכנית להחלה הדרגתית, ובעוד שנה צריכה להיות הנגשה של 20%, לאחר מכן, בעוד שנתיים, 50%, ו-100% בעוד שלוש שנים.
עירית שביב שני: בכל שנה נקבל דיווח לוועדה, לשר, לנציבות, על ההתקדמות, ותהיה הנגשה חלופית מכובדת עד לסיום ההנגשה.
עירית שביב שני: גוף שלא יכין ולא ידווח עד סוף 2019, יראו אותו כאילו הנגיש הכול, לכן אנחנו מסכימים לנוסח הצו.
נתי ביאליסטוק כהן: קודם כול, אדוני, לצערי גם הפעם לא התקיימה התייעצות, אולי עם חלק מהארגונים כן.
נתי ביאליסטוק כהן: אני יכול להעיד שלא התקיימה התייעצות עם המרכז לעיוור בישראל, שזה הארגון שמייצג את האנשים עם עיוורון בישראל.
נתי ביאליסטוק כהן: לא בכדי המידע שהוגש לנו לא כולל בכלל התייחסות לצרכים של אנשים עם עיוורון.
נתי ביאליסטוק כהן: אם הצו פותח במילים "לאחר שהתייעצתי" וכו', כנראה הוא חוטא לאמת.
נתי ביאליסטוק כהן: אין שום התייחסות לצרכים שמוגדרים בתקנות, שהם נגישות לאנשים עם עיוורון, או כמעט ואין התייחסות לבדיקה אם קיים או לא קיים.
נתי ביאליסטוק כהן: מעבר לזה המידע שמוצג הוא מידע חלקי שלא אומר לנו הרבה.
נתי ביאליסטוק כהן: כך למשל, אם תראה את השורה הראשונה בטבלה, בבית חולים מסוים מצוין שיש שתי כניסות שאינן נגישות.
נתי ביאליסטוק כהן: שתי כניסות מתוך כמה?
נתי ביאליסטוק כהן: האם זה 100% של הכניסות?
נתי ביאליסטוק כהן: האם זה 10% של הכניסות?
נתי ביאליסטוק כהן: אף אחד לא יכול לדעת.
נתי ביאליסטוק כהן: כנראה העבודה שנעשתה עדיין נשארה בגדר הלא מספקת.
נתי ביאליסטוק כהן: בסופו של דבר אני מקווה שבמהלך ההדרגתיות והפעימות שנקבעו, הדברים האלה יושלמו ומייד.
נתי ביאליסטוק כהן: אני עומד על כך שלאנשים עם עיוורון מהשלב הראשון תהיה הנגשה אנושית.
נתי ביאליסטוק כהן: כלומר, אדם עם עיוורון יוכל לקבל ליווי פנימה והחוצה מהמוסד, לכל מקום שהוא יצטרך להגיע אליו, אחרת אין לו שום סיכוי להתמצא בבית חולים בישראל.
אבנר עורקבי: זה קשה.
אבנר עורקבי: קודם כול, לפני כמה שבועות, ישבנו פה בוועדה לנגישות, כפי שהזכרתי לך, עם אילן גילאון, שנתן הארכה לעסקים קטנים, שיוכלו להנגיש את מקומות העבודה שלהם בעוד שלוש שנים, בעוד ארבע שנים, לך תדע כמה זמן.
נתי ביאליסטוק כהן: זה היה פטור.
אמרנו לאילן: חוק הנגישות החל כבר מימיו של שאול יהלום, מהמפד"ל בזמנו, שאז היה יו"ר ועדת הרווחה.
אמרנו לאילן: מאז עברו הרבה שנים, ואם בתי החולים וכל מרפאות החוץ וכל האנשים למיניהם יודעים על המצוקה של הנכים כבר מאז, מאז שאול יהלום, הם היו יכולים במשך השנים האלה כבר להכין את עצמם וכבר להנגיש את עצמם במקומות הקיימים.
אמרנו לאילן: מה זה מונע מאיתנו הנכים?
אמרנו לאילן: עד לרגע זה אנחנו עדיין מוגבלים בגישה לבתי חולים קיימים, למקומות שאנחנו צריכים להגיע אליהם ואנחנו לא יכולים להגיע.
אמרנו לאילן: למה?
אמרנו לאילן: בשם שמים, למה?
אמרנו לאילן: למה לתת את ההארכה הזאת?
אמרנו לאילן: למה הנציבות לשוויון זכויות נכים הולכת נגד הנכים?
אמרנו לאילן: זה יותר מרגיז, זה עוד יותר מעצבן.
אמרנו לאילן: גוף שצריך לייצג את הנכים ולעזור להם זה עוד יותר גרוע, הם באים ודוחים את הנגישות.
אמרנו לאילן: אמרנו: ברוך השם, הנה אנשים עכשיו יכולים לגשת לבית חולים, יכולים לגשת לרופא שלהם, יכולים לגשת למסעדה כמו בני אדם – אני מדבר על עסקים קטנים שעשו להם פה הארכה – היו הרבה שנים.
אמרנו לאילן: בשם שמים, מה אתם עושים עכשיו?
אמרנו לאילן: אתם רוצים להרוויח איזה משהו?
אמרנו לאילן: אתם תרוויחו בזה משהו?
אמרנו לאילן: אנחנו ניזוקים בינתיים.
אמרנו לאילן: אנחנו הנכים, ניזוקים בינתיים, והנכים הם אזרחים נורמליים.
אמרנו לאילן: זהו, גמרתי את הדברים שלי.
אמרנו לאילן: אם זה עובר היום, אין לי מה להגיד.
אמרנו לאילן: כלו כל הקיצים.
אלי אלאלוף: האם יש תשובות לחברים?
אבי בן זקן: שתי נקודות קטנות.
אבי בן זקן: האחת, היוועצות עם ארגוני נכים – כל הארגונים שאנחנו מכירים הוזמנו להיוועצות.
אבי בן זקן: מי שהגיע – הגיע, היה שולחן עגול במרכז הרפואי לוינשטיין.
נתי ביאליסטוק כהן: אני מתנצל, אדוני, זה פשוט לא נכון.
אלי אלאלוף: נתי, תאפשר.
אלי אלאלוף: אתה כבר אמרת מספיק פעמים שזה לא נכון.
אלי אלאלוף: אל תעשה עובדי מדינה שקרנים.
אלי אלאלוף: לא כל האמת שלך.
נתי ביאליסטוק כהן: כבר העברתי לך את המידע.
אלי אלאלוף: נתי, בבקשה, תן לו לדבר.
נתי ביאליסטוק כהן: אין מקום.
אלי אלאלוף: מה "אין מקום"?
נתי ביאליסטוק כהן: אין מקום לצרף אותנו לשולחן עגול.
אבי בן זקן: זה לא נכון.
נתי ביאליסטוק כהן: סליחה, אדוני, אני העברתי פניות בכתב.
אלי אלאלוף: אני מבקש שתאפשר לו - - -
אבי בן זקן: לא - - -
נתי ביאליסטוק כהן: עובדי מדינה יכולים לעשות אותי שקרן?
נתי ביאליסטוק כהן: זה בסדר?
אלי אלאלוף: לא אתה ולא הם.
אבי בן זקן: לא דחינו בקשה של שום ארגון שהתבקש להגיע.
אבי בן זקן: ההפך, היה זימון אחד.
נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, בכתב, אפילו לא בעל פה.
נתי ביאליסטוק כהן: בכתב.
נתי ביאליסטוק כהן: אתה רוצה שאני אשלח לך, אתה רוצה שאני אשלח למנכ"ל, לסגן השר?
נתי ביאליסטוק כהן: למי?
נתי ביאליסטוק כהן: שלחתי את זה ליושב-ראש הוועדה, והוא יכול היה לראות את זה בעצמו.
אבי בן זקן: אדוני היושב-ראש, הזמנו את כל ארגוני הנכים שידענו עליהם.
אבי בן זקן: זה דבר ראשון.
אבי בן זקן: דבר שני, הבקשה היא, וזו התשובה לאדון פה שדיבר – הבקשה היא לא לדחייה.
אבי בן זקן: אנחנו מנגישים לאורך כל השנים האחרונות.
אבי בן זקן: גם שירותי בריאות כללית פה, שיושבים לידי, גם קופות החולים האחרות – מכבי, לאומית, מאוחדת – ומשרד הבריאות כל השנים האלה מתעסקים בהנגשה.
אבי בן זקן: חשוב לנו מאוד שהשירותים שלנו יהיו מונגשים לכל בעלי המוגבלויות.
אבי בן זקן: אנחנו לא קהים לדבר הזה.
אבי בן זקן: הצו שנתבקש פה היום הוא לא צו שדוחה את ההנגשה.
אבי בן זקן: ההפך, הוא קובע את הצורה שבה הדברים ייושמו, באופן שבו המערכת תוכל לעמוד.
אבי בן זקן: זו הדרך שבה בסופו של דבר בעוד X שנים, שלוש שנים מהיום, כל המערכת תהיה מונגשת ב-100%.
אבי בן זקן: זה לא יכול לקרות ביום אחד, זה הרבה מאוד כספים שנדרשים להשקיע, הרבה מאוד עבודה שנדרשת לעשות, והצו הזה קובע את המתווה.
אבי בן זקן: ההפך, הוא מכניס את כל המערכת למסלול שבסוף אותן שנים של הצו המערכת תהיה מונגשת ב-100% לפי תקנות הנגישות.
אבי בן זקן: זה הצו שניתן פה היום.
אבי בן זקן: זה לא דוחה שום דבר, זה רק מיישם אותו.
אבנר עורקבי: תקנות הנגישות - - -
אלי אלאלוף: מישהו מדבר, אז תנו לו לדבר.
אבנר עורקבי: אבל תקנות הנגישות כבר קובעות איך לעשות.
אלי אלאלוף: אבנר, אתה יכול - - -
אבנר עורקבי: אני רוצה לדעת מי קיבל ומי היה, איזה נכים היו, איזה ארגונים היו.
אבנר עורקבי: זה ממש מרגיז.
אלי אלאלוף: אבנר, אתה מנהל את הישיבה?
אבי בן זקן: כן, אדוני.
משה בר: אני יושב-ראש עמותת תנו יד לחרש, נכים למען נכים.
משה בר: מ-1979 העמותה שלי רשומה, יש לי גם ניהול תקין, יש לי סעיף 46, איך זה שאני, שיש לי סניפים כמעט בכל הארץ, לא קיבלתי שום הזמנה לנושא כזה, לא ידוע לנו על נושא כזה, רק ידוע לנו שבכל כמה שנים דוחים את זה בעוד כמה שנים ועוד כמה שנים?
משה בר: מי מבטיח לנו שבעוד שלוש שנים זה יהיה?
משה בר: מי חותם לנו על זה?
משה בר: אנחנו בכל פעם מרחיקים את המועד של זה.
משה בר: הנכים במדינת ישראל לא צריכים לחיות.
משה בר: צריכים להפסיק להם הכול?
משה בר: זו ממש חוצפה מה שאתם עושים, עם כל הכבוד שאני נותן לכם.
משה בר: לא יכול להיות שפה יושבים מספר ארגוני נכים ואף אחד מהם לא קיבל הזמנה.
אבנר עורקבי: ולא ידע.
משה בר: לא ידע על זה אפילו.
משה בר: היום אנחנו בפעם הראשונה שומעים על זה.
משה בר: זה דבר שלא עובר שום טעם טוב, ולהרחיק ולהרחיק.
משה בר: אילן גילאון הרחיק את זה כמה פעמים, עכשיו כבוד היושב-ראש צריך להרחיק את זה?
משה בר: מה יהיה הסוף?
משה בר: אם הנכים לא שווים אצלכם, תגידו מההתחלה שלנכים אין זכות להגיע לשום מקום – בבתי חולים אין לנו נגישות, בבתי קפה, בבתי קולנוע, אפילו בחלקם אין לנו נגישות.
משה בר: למה אנחנו צריכים לסבול את זה?
משה בר: אני מודה לכם מאוד.
אלי אלאלוף: בואו נתמקד בדיון על הבריאות, זה מספיק מסובך כדי לא לסרבל יותר.
נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה קודם כול להתייחס לדברי נציג משרד הבריאות.
נתי ביאליסטוק כהן: בכל הכבוד לפני מספר שבועות ישבנו פה ואמרנו כל הגופים שנכחו, לרבות אני, שלא הוזמנו לשימוע, והם הודו בפה מלא שהייתה תקלה.
נתי ביאליסטוק כהן: נתתי את כרטיס הביקור שלי לנציג משרד הבריאות שישב לצדי.
נתי ביאליסטוק כהן: לפחות על עובדת היותי פה ועל עובדת הטענה שלי שלא הוזמנו להישמע, הם ידעו אז, ואם הם לא ידעו אז, הם יכלו לקרוא את הפרוטוקול.
נתי ביאליסטוק כהן: אני אומר לך ואני קובע באופן חד-משמעי שכשהייתה פנייה לפני מספר חודשים לגופים, קיבלנו פנייה וביקשנו להשתתף בשולחן עגול, וקיבלנו תשובה שהם נורא מצטערים, אבל יש יותר מדי נרשמים, אז אולי בפעם הבאה.
נתי ביאליסטוק כהן: אני העברתי לאדוני את הפנייה, אתה יכול לראות את זה אצלכם במייל.
נתי ביאליסטוק כהן: זה המצב וזה גם מה שטענתי בישיבה הקודמת.
נתי ביאליסטוק כהן: אני לא רוצה להגיד שעובדי המדינה שקרנים, אבל הם לא תמיד מחויבים כנראה לאמת, והפרוטוקול שהיה פה בדיון הקודם מדבר בעד עצמו.
נתי ביאליסטוק כהן: דבר שני, בכל הכבוד, הפרוטוקול לא יכול לסבול את האמירה שנאמרה כאן, שלא מדובר בדחייה.
נתי ביאליסטוק כהן: מדובר בדחייה של תקנות של חובת הנגשת מוסדות בריאות.
נתי ביאליסטוק כהן: משרד הבריאות חטא, התרשל, לא שם לב, לא עניין אותו ולא פיקח על הגופים תחת השגחתו לאורך כל התקופה שהתקנות חייבו אותם להתקדם, ועכשיו הוא בא ואומר: לא נהפוך אותם לעבריינים בן לילה, אם כי הם עבריינים כבר בערך חודש, ובואו ניתן להם עוד שלוש שנים.
נתי ביאליסטוק כהן: היעילות של משרד הבריאות עד עכשיו לא מאפשרת לי להיות אופטימי ולחשוב שבעוד שלוש שנים 100% מהמוסדות יהיו נגישים ל-100% מהמוגבלויות, כפי שהם צריכים.
נתי ביאליסטוק כהן: בואו נשים את הדברים על השולחן כפי שהם.
נתי ביאליסטוק כהן: את משרד הבריאות זה לא כל כך עניין, למוסדות הבריאות זה לא נראה חשוב כל כך.
נתי ביאליסטוק כהן: אני אומר לך: אם למוסדות בריאות אנשים עם מוגבלות לא יכולים להיכנס באופן חופשי, לאן הגענו?
נתי ביאליסטוק כהן: הציבור הכללי חושב שלהיכנס למסעדה זה לוקסוס, אולי אנשים עם מוגבלות לא צריכים ליהנות מלוקסוס, אבל פה אנחנו לא מדברים על לוקסוס, פה אנחנו מדברים על צורך יומיומי של אנשים, שבאים לצורכיהם או לצורכי בני משפחותיהם, ולא מסוגלים לקבל שירות במדינת ישראל, למרות שהחוק והתקנות חייבו אותם לעמוד בזה כבר לפני חודש.
אבי אלברט תורג'מן: בדיון גם באוקטובר וגם היום אנחנו מסתכלים על מה חסר.
אבי אלברט תורג'מן: אני פה מהוותיקים.
אבי אלברט תורג'מן: הייתי פה בדיונים בחוק עם שאול יהלום - - -
אבנר עורקבי: אז אתם יודעים.
אבי אלברט תורג'מן: אני דרשתי אז בוועדה שבגלל המורכבות של הנגישות, שלא ייתנו לנו חמש שנים כמו שנתנו לכל מיני נושאים, אלא השתכנעו בוועדה שהתהליכים בבינוי הם הרבה יותר ארוכים, כל הנושא של ההיתרים הרבה יותר ארוך, ואז נתנו 11 שנה להתאמות.
אבי אלברט תורג'מן: לצערי הסתבכנו.
אבי אלברט תורג'מן: אני אומר "הסתבכנו", כי הייתי שותף לכל התהליכים עם משרד הבריאות בקביעת התקנות.
אבי אלברט תורג'מן: הסתבכנו.
אבי אלברט תורג'מן: התקנות הן מאוד מורכבות, והתקנות היו צריכות להיות מאושרות ב-2007, משרד המשפטים שעשה את התקנות למוסד ציבורי רגיל לקח לו יותר זמן ממה שצריך.
אבי אלברט תורג'מן: התלבשנו ביחד עם משרד הבריאות על התקנות למוסד ציבורי, כדי לא לייצר תקנות מחדש.
אבי אלברט תורג'מן: המציאות היא שהתקנות אושרו ב-2016.
אבי אלברט תורג'מן: זה טוב, לא טוב, לא על זה הדיון.
אבי אלברט תורג'מן: התקנות שאנחנו מחויבים להן אושרו ב-2016.
אבי אלברט תורג'מן: לא באנו לפה לבקש 11 שנה מ-2016.
אבי אלברט תורג'מן: אני רוצה להגיד פה בהצהרה ואני יכול להראות לכל מי שרוצה, שעוד לפני שחוקק החוק ב-2006, ב-2004, משרד הבריאות ושירותי בריאות כללית כתבו הנחיות תכנון להנגשה, ויש החוברות האלה, והתחלנו לפעול כבר מאז.
אבי אלברט תורג'מן: בקהילה למשל התקנו ב-15 השנה האחרונות 168 מעליות לבניינים שלא הייתה בהם מעלית.
אבי אלברט תורג'מן: החוסר שיש לנו היום למשל במעליות מונגשות זה אולי בין 15 ל-20 מעליות, וחלק מזה - - -
אבנר עורקבי: ושירותים.
אבנר עורקבי: אני יכול להביא לך תמונות.
אבי אלברט תורג'מן: אני לא אומר שאין מה לעשות, בגלל זה אנחנו מבקשים את הזמן הזה.
אבי אלברט תורג'מן: התקנות לפי החוק הסתיימו, ואנחנו לא רוצים להיות עבריינים.
אבי אלברט תורג'מן: אנחנו עושים כל הזמן, נמשיך לעשות כל הזמן.
אבי אלברט תורג'מן: אנחנו לפחות בכללית מחויבים לקדם את זה וגם בשנתיים האחרונות שמנו תקציבים, על אף שלא קיבלנו תקציב ייעודי, לא מספיק, אבל היום אנחנו מתגייסים לעשות יותר ואנחנו מתכוונים לעמוד בלוחות-הזמנים האלה, לפחות בנושא מתו"ס, שזה המבנים.
אבי אלברט תורג'מן: תקנות השירות עדיין לא הושלמו, אני מקווה שיושלמו, ואני מקווה בוועדה הזאת שייתנו לזה לוח-זמנים סביר, שלא יגידו ב-1 בנובמבר 2021, כשהתקנות עוד לא קיימות, שכבר היינו צריכים להיות שם.
אבי אלברט תורג'מן: בדיון הזה אדוני היושב-ראש, חייבים לאשר את זה, כי זאת הדרך היחידה לקדם את זה.
אבי אלברט תורג'מן: אין מנוס.
אבי אלברט תורג'מן: אנחנו רוצים לעבוד ואנחנו רוצים לשים מאחורינו את הדיונים.
אבי אלברט תורג'מן: שלושה חודשים ישבנו כדי להכין, על פי בקשתך, את החומר, כמה שניתן, כשיש כל כך הרבה מוסדות וכל כך הרבה פרמטרים בתקנות.
אבי אלברט תורג'מן: רק תסתכלו בראשי הפרקים של התקנות בבתי חולים, זה 26 ראשי פרקים, כל אחד זה דיון בפני עצמו, זה רשימות בפני עצמן, כשיש לך אלפי מוסדות.
אבי אלברט תורג'מן: אני מקווה שהעברתי את המסר.
אבנר עורקבי: אתה אומר שאתה כבר מלפני 2007 - - -
אלי אלאלוף: נעשה היסטוריה רטרואקטיבית, חבר'ה?
אלי אלאלוף: יש לנו עובדות, בואו נתמודד איתן, ולא נתחיל עכשיו להתבכיין על מה שלא נעשה.
אבנר עורקבי: אדוני היושב-ראש, בוועדה האחרונה, כשהוצגה בקשה לדחייה, הם קיבלו דחייה בעל כורחנו, כשאנחנו פה זעקנו "חמס", אבל אחרי הדיון כבר הרים את קולו משרד הפנים ואמר - - -
אבנר עורקבי: משרד הפנים.
אבנר עורקבי: הוא ביקש דחייה.
אבנר עורקבי: הוא גם רוצה לקבל דחייה.
אבנר עורקבי: עכשיו גם משרד הבריאות.
אבנר עורקבי: זה כמו כדור שלג, ואז חוק הנגישות לא שווה.
אבנר עורקבי: זהו, גמרנו.
אבנר עורקבי: מרגיז.
אלי אלאלוף: אתם יודעים כמה אני מזדהה אתכם, אוהב אתכם ומחובר אליכם – מותר לי להגיד את זה – על בסיס אישי.
אלי אלאלוף: כשקיבלנו את כל התקנות הקשורות לצו זה או אחר, של משרד זה או אחר, ראינו פשלה.
אלי אלאלוף: פשלה לאומית, אני לא מתבייש להגיד, לא רק מקומית, לא רק נקודתית.
אלי אלאלוף: ודאי לא מספיק עם רגישות לאוכלוסיות מסוימות כמו העיוורים.
אלי אלאלוף: יכולתי לעשות כמו כולם: אין דיון ושילכו ל"עבריינות" של עובדי מדינה.
אלי אלאלוף: המטרה היא למרות זאת להתמודד עם האתגר, אין לנו ברירה.
אלי אלאלוף: לפחות אין בניין חדש שהוא ללא נגישות רצויה.
אלי אלאלוף: עכשיו כל בניין חדש, יש לו נגישות.
אלי אלאלוף: וזה לא תירוץ בעיניי שהעלות היא אדירה.
אלי אלאלוף: היא אדירה וחייבים לעשות לכל פינה בארץ, ודאי ציבורית.
אלי אלאלוף: צריך להתמודד ולעשות את זה לכל פינה, כדי שכל אחד מאיתנו יגיע לאן שהוא רוצה בתנאים סופר אנושיים, עם יותר רגישות לאוכלוסיות המיוחדות, היות שמי שכביכול נורמלי יכול להגיע בלאו הכי.
אלי אלאלוף: אנחנו במצב שיש פשלה לאומית, יש חוסר טיפול לאומי, ורק בדיונים כאלה מדרבנים את כל המערכות, ואפשר לדרבן אותן לכיוון עשיית יתר.
אלי אלאלוף: זה מה שעשינו, ונתנו ולחצנו, ואם אתם חושבים שהתוצאה של היום הייתה מגיעה ללא לחץ של הוועדה, אתם טועים; ללא לחץ שלכם, אתם טועים.
אלי אלאלוף: להגיד לכם שזה מספיק?
אלי אלאלוף: זה לא מספיק גם לשלוש שנים אחורה.
אלי אלאלוף: מי שיבוא שידאג להלחיץ את המערכת כדי שתעמוד באתגר המוסרי הבסיסי ביותר שלנו, להעמיד לשירות כל אזרחי המדינה את השירותים בכל תחום שהוא.
אלי אלאלוף: אני מבקש מכם להמשיך לקיים התייעצויות, משרד הבריאות, אני מבקש שתיקחו את הרשימה - - -
אבנר עורקבי: הנה, אנחנו פה.
אלי אלאלוף: אבנר, תן לי.
אלי אלאלוף: אני לא רואה אותך?
נתי ביאליסטוק כהן: לא שמעו עלינו פשוט.
אלי אלאלוף: א', כל מי שפה ולא קיבל הזמנה.
אלי אלאלוף: ב', אנחנו מהוועדה ניתן לך את כל הרשימה שיש בוועדה, ואתם מתחייבים להזמין את כולם ולנסות לתאם איתם.
אלי אלאלוף: תעשו שניים-שלושה מועדים גם אחרי שנאשר את התקנות, כי אני רוצה לאשר את התקנות.
אבי בן זקן: בסדר גמור, אדוני.
אלי אלאלוף: תיקחו את זה ברצינות, קודם כול, כי יש סיכוי שזה יחסוך לכם כסף.
אלי אלאלוף: בניתי כמה פרויקטים בחיים שלי, ואני יודע שלפעמים מפריזים בבזבוזים של בנייה והתאמה לצורכי נגישות, אז זה טוב שהם יהיו.
אלי אלאלוף: ותתנו את התשובות, הם הפרטנרים שלכם, לא אנחנו.
אלי אלאלוף: הם אמורים להשתמש.
אלי אלאלוף: זה הקליינט שלכם.
אלי אלאלוף: תעשו את כל המאמצים לשכנע, להסביר, להביא לידיעה, להתנצל על טעויות, גם להודיע על מועד מאוחר.
אלי אלאלוף: התחייבתם למועד א', לא הצלחתם, תסבירו למה.
אלי אלאלוף: זה גם ביקורת עצמית טובה.
אלי אלאלוף: תחשבו, החבר'ה הם לא חס וחלילה הנודניקים של המערכת, הם המטרה של המערכת, אותם אנחנו צריכים לשרת.
אלי אלאלוף: אם תבינו, גם היחסים ביניכם יהיו אחרים.
אלי אלאלוף: יש להם מספיק על הראש עם המוגבלויות שיש להם.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לעבור לקריאה, ובקריאה יהיו הערות.
אלי אלאלוף: תתייחס גם אתה, דורון.
ענת מימון: בפניכם נמצא הצו, שזה החלק המקדים.
ענת מימון: למעשה כל הסט כולו זה המון מסמכים, ולא כולם מונחים בפניכם.
ענת מימון: יש לנו קודם כול את הצו המקדים, שקובע, כמו שעירית הסבירה, את המתווה מתי צריך לדווח, כמה אחוזים מכל סך המבנים, במרפאות ובבתי חולים, יצטרכו להיות מונגשים בתום כל תקופה, וגם מה יקרה אם לא יוגש דיווח ולא תהיה הנגשה מתאימה, שזה אני אקרא בעוד דקה.
ענת מימון: מעבר לזה יש התוספת המפורטת לגבי בתי החולים והמרפאות ויש הנספחים.
ענת מימון: כל זה אמור להיות מצורף לצו.
ענת מימון: ואני מבקשת, אדוני, מהוועדה להסמיך אותנו, אחרי שכמובן נאשר את זה, להחליט איך בדיוק זה יעלה ויפורסם, כי מדובר בהרבה נספחים שהגיעו בפורמטים שונים מהמרפאות ובתי החולים.
ענת מימון: אנחנו רוצים להעלות את כל זה ולהראות לציבור, אבל צריך להחליט בדיוק מה תהיה דרך הפרסום.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה להזכיר את מספר המבנים, מעל 4,000.
אבי בן זקן: 4,500.
אלי אלאלוף: זה לא מסמך לכל אחד.
אלי אלאלוף: זה יותר ממסמך אחד לכל אחד.
אלי אלאלוף: זה רק אומר לכם איזה היקף אדיר, וכפי - - - לפני כמה חודשים.
אלי אלאלוף: אני אומר לך, אני מסכים איתך, נתי.
נתי ביאליסטוק כהן: אני רק מבקש שכאשר המסמכים יפורסמו, שיפורסמו גם בפורמט נגיש, שניתן יהיה גם לקרוא אותו.
ענת מימון: צו שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (הארכת מועד תחולת חובת הנגישות למוסדות בריאות קיימים), התשע"ח – 2018.
ענת מימון: זה יהיה "התשע"ט 2019".
ענת מימון: הטבלה בפניכם.
ענת מימון: כעיקרון כמו שנאמר אנחנו מדברים על שלושה שלבים.
ענת מימון: בשלב הראשון 20%, שזה יהיה עד נובמבר 2019, 50% מהמבנים בבתי החולים יונגשו עד נובמבר 2020, ו-100% עד נובמבר 2021,שזה יהיה סיום תום השלמת מועד ההנגשה.
ענת מימון: אדוני, נאמר שיש מוסדות שאין לגביהם מידע.
ענת מימון: מדובר על מאות מוסדות בסך הכול, גם בבתי החולים וגם במרפאות.
ענת מימון: השאלה אם האחוזים האלה שנאמרים פה, ה-20%, ה-50%, אחוזים ממה?
ענת מימון: ממה שאתם יודעים?
אבי בן זקן: מכלל המוסדות.
אבי בן זקן: אומנם יש מידע על 2,500 מוסדות וחסר מידע על בערך 2,000.
אבי בן זקן: 2,500 מוסדות, צריך להבין, לדעתי זה מעל 90% מהמערכת.
אבי בן זקן: בסופו של דבר לגבי כל בתי החולים, לגבי כל הסניפים של מכבי, מאוחדת, לאומית וכללית יש מידע מלא.
אבי בן זקן: המידע שחסר הוא בעיקר על שירותים שניתנים בבתים של רופאים למשל, ששם חסר המידע.
אבי בן זקן: גם בצו נאמר שנדרש להשלים את המידע הזה בפרק זמן של חצי שנה, אם אני לא טועה, ובתוך חצי שנה אם הם לא יתבקשו להשלים, זה ייחשב כמונגש באופן מלא, ואז התקנות כבר חלות.
אלי אלאלוף: אתם ממשיכים לעבוד על זה כל הזמן?
אבי בן זקן: הקופות בעצמן יצטרכו להשלים לנו את המידע, לגבי כל אחד מנותני השירותים שלהם.
אלי אלאלוף: ובניינים שלא שייכים לקופות, המשרד עובד עליהם?
אבי בן זקן: כמובן.
דורון יהודה: אני מכיר גם בניינים חדשים שנבנו ולא הותאמו לנכים.
דורון יהודה: אני רוצה להסתייג ולהגיד שהמבנים החדשים שנבנו לא יכללו במסגרת הזאת, זאת אומרת, הם היו צריכים עם הבנייה שלהם כבר להיות מוכנים לקראת עיוורים, נכים וכו'.
אבי בן זקן: זה נכון על פי חוק.
דורון יהודה: זה לא בוצע במקומות שראיתי.
דורון יהודה: גם מבנים שעשו שיפוץ על פי חוק, גם הם כבר היו חייבים על פי החוק להיות מותאמים.
דורון יהודה: אני מכיר כאלה שגם עשו את השיפוץ, אבל לא הביאו בחשבון את הנושא של הנכים על כסאות גלגלים.
דורון יהודה: תארו לכם שאנחנו מגיעים למקום וצריכים לעבור צילום, ואנחנו נתקלים במקום שאנחנו לא יכולים להגיע אליו.
דורון יהודה: איזו מין צורה זאת?
דורון יהודה: אני שואל אותך, איזו מין צורה זאת?
אלי אלאלוף: זה עניין של הפיקוח.
אבי בן זקן: האדון פה צודק.
דורון יהודה: אני לא יכול לקבל טיפול.
אלי אלאלוף: זה ברור, דורון.
אבי בן זקן: האדון פה צודק, מבנה חדש, מבנה שעובר שיפוץ בהיתר בנייה, חייב להיות - - -
דורון יהודה: זה לא נעשה, אז אני רוצה להחריג אותם?
אבי בן זקן: לא צריך להחריג אותם, הם לא חלק מזה.
עירית שביב שני: יהודה, אתה מוזמן לפנות לנציבות על כל בניין כזה שלא נגיש לפי החוק.
עירית שביב שני: ואתה יכול גם להגיש תביעה.
אבי בן זקן: לא צריך להחריג אותם, זה לא קשור אליהם.
אלי אלאלוף: פה נאמר לך משהו.
אלי אלאלוף: תחזרי בבקשה, גברת.
דורון יהודה: כשאני מגיע לטיפול - - -
אלי אלאלוף: הבנו, אתה יודע להתבטא טוב.
עירית שביב שני: אם יש בניין שצריך להיות נגיש לפי החוק, והוא לא נגיש, אתה יכול להגיש תביעה ואתה יכול לפנות לנציבות שתטפל בזה.
עירית שביב שני: אתה מוזמן.
אלי אלאלוף: הם יודעים לעשות את זה.
דן מיכאל קדרון: בחודש האחרון הייתי בכמה סופרים עם כמה אנשים בכיסאות גלגלים - - -
אלי אלאלוף: אנחנו בבריאות.
דן מיכאל קדרון: לא.
דן מיכאל קדרון: הגענו לשם - - -
דן מיכאל קדרון: הגעתי לקופה הנגישה ולא היה אף אחד שיטפל בנו.
אלי אלאלוף: אתה יודע כמה אני אוהב אותך, ואתה חבר טוב של הוועדה, אבל זה לא הנושא היום.
נתי ביאליסטוק כהן: אני רק רוצה לחזור ולהעיר לפתיח שאומר שהתקנות האלה הותקנו בין היתר לאחר התייעצות עם ארגונים, ולא כך הוא.
נתי ביאליסטוק כהן: אולי כדי - - -
אלי אלאלוף: הצענו שההתייעצות תימשך גם אחרי.
נתי ביאליסטוק כהן: אבל שהתקנות יותקנו לאחר התייעצות עם ארגונים.
אלי אלאלוף: חבר'ה, בשביל זה יש גם חברי כנסת, אומנם לא רבים, אבל עם סמכויות.
נתי ביאליסטוק כהן: אתם תאשרו - - -
אלי אלאלוף: אמרת מה שאתה רוצה להגיד, ואתה רוצה להשיג מה שאתה רוצה להגיד, אבל אני אשיג מה שאני רוצה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להיות חיובי, אני רוצה להתקדם, אני רוצה לקדם את זה.
אלי אלאלוף: בבקשה, עד כאן.
נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, בסופו של דבר - -
נתי ביאליסטוק כהן: - - הנייר יכול לסבול הכול.
נתי ביאליסטוק כהן: אני מעיר את הערותיי.
אלי אלאלוף: בסדר, אמרת.
אלי אלאלוף: אמרתי שהפרוטוקול סובל הכול.
אלי אלאלוף: בבקשה תמשיכו בפרוטוקול המאוד אמין שאנחנו מוציאים מהוועדה.
ענת מימון: למעשה התקנה הזאת קובעת שצריך להגיש את כל המידע לפני שתם פרק הזמן לביצוע הנגישות, וגם מתווה שיקול דעת בקביעה של איזה בניינים להנגיש לפני, כדי ליצור סדר בדבר הזה.
ענת מימון: לגבי פרט 13(ב), האם אתם רוצים להסביר מהבריאות?
ענת מימון: המועד שם הוא 1 בנובמבר 2019.
ענת מימון: מישהו רוצה להסביר את זה?
יהודה מירון: בתקנות הללו יש גם סעיף שמחייב בית חולים לספק ליווי אנושי לאדם עם מוגבלות, שביקש זאת, כדי להתמצא באותו בית חולים.
יהודה מירון: עשינו לא מעט בירורים בתחום כחלק מההיערכות, גם זה סיפור מורכב, ולכן ההצעה כאן מדברת שבתוך שנה מהיום הנושא הזה יהיה מושלם.
יהודה מירון: מה זה מושלם?
יהודה מירון: כלומר, החובה הזאת תחול במלואה בתוך שנה מהיום.
אלי אלאלוף: בעוד שנה יתחילו ללוות אותם?
אלי אלאלוף: למה זה לא יכול להיות קצר?
אלי אלאלוף: זה עניין של כוח אדם.
יהודה מירון: זה לא רק כוח אדם.
יהודה מירון: בואו נחשוב רגע על בית חולים שכולל עשרות מבנים, ואדם עם מוגבלות שצריך להגיע לתחנה אחת ויותר מתחנה אחת בבית החולים.
יהודה מירון: הסיפור הזה מאוד לא פשוט, ודורש כמו כל דבר היערכות.
יהודה מירון: כדי שלא נספר סיפורים שזה יהיה ממחר, ויתחילו מייד תלונות - - -
אלי אלאלוף: לא בעוד שנה, במהלך השנה הקרובה.
אלי אלאלוף: תחכו עוד שנה לחגוג שנה חדשה ואז זה יתחיל?
אלי אלאלוף: השירות הזה יכול להתפתח פרוגרסיבית.
ענת מימון: אדוני, כתוב "לא יאוחר".
יהודה מירון: "לא יאוחר מתום שנה" הוא יושלם.
נתי ביאליסטוק כהן: מה צריך כדי שזה יקרה?
נתי ביאליסטוק כהן: בית החולים צריך לכתוב נהלים וכללים ולפרסם אותם ברבים, כדי שאנשים ידעו איך לצרוך את השירות הזה.
נתי ביאליסטוק כהן: כמה זמן צריך לכתוב נייר כזה?
אלי אלאלוף: כוח אדם ותקציב לכוח אדם.
נתי ביאליסטוק כהן: יש מתנדבים ויש בנות שירות.
אלי אלאלוף: הוא אמר ואמרנו "במהלך השנה הקרובה".
נתי ביאליסטוק כהן: כמה צריך בשביל להיערך לזה?
אלי אלאלוף: אמרנו "במהלך השנה".
נתי ביאליסטוק כהן: שישה חודשים זה לא מספיק?
אלי אלאלוף: יכול להיות שחלק יתחיל גם בעוד חודש.
אבי בן זקן: חלק גדול כבר קיים, ברמב"ם במאיר.
אלי אלאלוף: בתוך שנה הכול יהיה מלא.
אלי אלאלוף: אתם נותנים לי הרגשה, כאילו אני מחפש את האינטרס של הגופים.
אלי אלאלוף: לא, אני מחפש את האינטרס שלכם, אבל בצורה אפקטיבית, מעשית, לא באשליה.
נתי ביאליסטוק כהן: נקצוב את לוחות הזמנים.
נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, לרגע אין בליבי חשש שזה מה שאתה עושה.
אלי אלאלוף: אני קצת מבין בארגון.
נתי ביאליסטוק כהן: אתה ניהלת ארגונים גדולים.
נתי ביאליסטוק כהן: שנה בשביל לכתוב נוהל?
אלי אלאלוף: לא לכתוב נוהל, בעוד חודש זה יכול להיות, בעוד חודשיים יהיה.