GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: אני שואל כי בסוף כולם עושים במכנסיים וכולם רוצים שנבוא לירושלים.
אלי אלאלוף: יהיה "נציג אגף התקציבים".
נעה בן שבת: אדוני, רק להבהיר: כאשר אנחנו דורשים את הסכמת שר האוצר, נציג אגף התקציבים, אנחנו בעצם מקטינים, אנחנו חוזרים לשאלת המינימום והמקסימום.
נעה בן שבת: זאת אומרת, למעשה אם רוצים לפזר את האחריות, נניח שצריך להפעיל את כל התחומים בצוות, יש פה הגדרה שהצוות צריך להיות עם כל התחומים, כולל תחום מטה, בעקבות הדיון הקודם.
נעה בן שבת: נניח שאנחנו מפעילים את הצוות כולו, אנחנו בעצם מאפשרים לאדם אחד בכל אחד מן התפקידים – כי אני מבינה שבצוות כל אחד משויך לתפקיד מסוים – ואנחנו בעצם לא מאפשרים רוטציה, אם אנחנו רוצים תחלופה ויש לנו דרישה של הרבה ימים - - -
אלי אלאלוף: חבר'ה, מרוב הגדרות בסוף נמנה צוות משותק.
ברוך שוגרמן: אני רוצה להתייחס בדיוק לזה.
ברוך שוגרמן: אני ממשרד העבודה והרווחה.
ברוך שוגרמן: אני רוצה להתייחס למספר.
ברוך שוגרמן: המספרים שקבענו כמינימום לצוות הם לא בתרחישים שאנחנו מדברים עליהם, התרחישים הקיצוניים.
ברוך שוגרמן: לכן בדיוק בנקודה שהיועצת המשפטית העלתה, אם אנחנו לוקחים תרחיש כזה, בישוב שיש בו יותר מ-100 בתי אב, אנחנו צריכים להפעיל את צח"י 24 שעות ביממה.
ברוך שוגרמן: זה אומר לפחות שני אנשים שמחליפים האחד את השני.
ברוך שוגרמן: זה אומר שאנחנו מגיעים בעצם ל-16 חברי צוות כמינימום שיכול להחזיק שבעה ימים, או אירועים כמו בהסלמות שחיים ילין דיבר עליהן.
ברוך שוגרמן: זה צריך להיות שמונה מתנדבים כפול שתי משמרות.
אלי אלאלוף: זו הייתה הכוונה שלך?
אלי אלאלוף: הולכים לסבך את העניין.
חיים ילין: כתבתי משהו שהוא מינימלי.
חיים ילין: בסוף יהיה פה חוק שיעבור את ה-10 מיליון שקל ולא יעבור בכנסת, ואז כולנו נצא מפה צודקים אבל בטח לא חכמים.
חיים ילין: אני מסתפק, כבוד היושב-ראש, יש 12 שעות שכולן על ידי אדם אחד, ומי שיש לו צורך להחליט – בשלב ראשון בואו נתחיל בזה.
חיים ילין: כרגע אין כלום.
חיים ילין: לשנות את החקיקה ולתקן אותה אפשר תמיד קדימה.
חיים ילין: בואו נתחיל ממשהו.
איה דביר: זה חוק של מדיניות.
איה דביר: שוב, אין מניעה משפטית באף אחד מן המודלים.
איה דביר: אבל בכל זאת, בכישרון רב, הנוסח שהיועצת המשפטית עבדה עליו הלך לכיוונים שביזרו את ההיעדרות בין כמה שיותר אנשים, לאו דווקא תמיד אותו אדם.
איה דביר: מנגנון שמאפשר בסופו של דבר, אם מגיעים ליום השמיני, לחזור לקבל כסף החל מן היום הראשון יוצר לכל אדם מערך תמריצים שמעודד אותו להיות זה שתמיד ייעדר כדי להגיע ליום השמיני ולקבל את הפיצוי.
איה דביר: יש לזה מחיר מן הצד השני.
איה דביר: אל"ף, זה יפחית את הביזור של הנזק מול כמה מעסיקים.
אלי אלאלוף: אני מוריד את זה.
אלי אלאלוף: אני חושב שאתם טועים.
אלי אלאלוף: אתם עושים מן המתנדבים פראיירים מדופלמים.
אלי אלאלוף: לא יבואו אליכם.
אלי אלאלוף: בשלב מסוים יכולים להגיד: חברים, תשלמו לנו מהיום הראשון, אחרת אנחנו לא מתנדבים.
אלי אלאלוף: אמר לכם חיים ילין, תבינו בין המילים שלו: מי שמוגן, מסודר ועובד במפעל של הקיבוץ לא יבקש את זה.
אלי אלאלוף: זה רק הכי חלשים של המערכת שנותנים להם פיצוי.
אלי אלאלוף: תחשבו עליהם, ואל תחשבו עליהם כנצלנים.
אלי אלאלוף: בבקשה, תחשבו עליהם בצורה חיובית.
אלי אלאלוף: אני מבקש ממשרד האוצר, זה התפקיד של האוצר, תבדקו בבקשה את עצמכם.
אלי אלאלוף: אני בעד להצביע על הצעת החוק בקריאה הראשונה ונתקן אותה בהמשך.
חיים ילין: כך אם לא תהיה כנסת אז לפחות תהיה לנו המשכיות, נוכל להחיל דין רציפות.
אלי אלאלוף: אתם, תפסיקו לחלום.
אלי אלאלוף: תתחילו לעבוד.
חיים ילין: אני לא חולם.
חיים ילין: אני היחיד שאמר שהבחירות יהיו בנובמבר.
חיים ילין: כמעט זרקו אותי מן הסיעה כשאמרתי את זה.
אלי אלאלוף: תעבוד.
אלי אלאלוף: אף אחד לא יפרק אותנו.
אלי אלאלוף: איזו מדינה אהבלית: כמה שטוב לה אז היא מחפשת צרות ...
אלי אלאלוף: אלה דברים בין חברים פה, לא פוליטיקה.
חיים ילין: ממש ...
חיים ילין: הדיון בשידור.
חיים ילין: פרט לזה חברים טובים רואים אותנו.
אריאל סיזל: אני סגן היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים.
אריאל סיזל: אני מבקש להתייחס להגדרה "פעילות חיונית בשעת צורך".
אריאל סיזל: דובר על כך שראש המועצה יקבע שמדובר על שעת צורך "בהסכמת קצין בכיר שהסמיך שר הביטחון או קצין משטרה בכיר שהסמיך השר לביטחון פנים, לפי העניין".
אריאל סיזל: קודם כול לגבי ההערה שעלתה כאן בעניין "קצין משטרה בכיר" – זה מוגדר בפקודת המשטרה, זה מדרגת סגן ניצב ומעלה, כך שאין בעיה.
אריאל סיזל: יש לנו קושי עם המונח "לפי העניין".
אריאל סיזל: אנחנו חושבים שזה עמום מדי.
אריאל סיזל: לא יהיה ברור מתי יהיה צורך בהסכמה של שר הביטחון, או נציג של שר הביטחון, ומתי יהיה צורך בהסכמה של נציג השר לביטחון פנים.
אלי אלאלוף: בשטח זה לא מתואם?
אלי אלאלוף: היום זה סוּפר מתואם, למיטב ידיעתי.
אלי אלאלוף: כך ראינו בסיור של ועדת העורף של ועדת החוץ והביטחון, ראינו כמה תיאום יש ביניהם.
אריאל סיזל: יש אולי תיאומים אבל תחומי האחריות והסמכות שנויים במחלוקת.
אריאל סיזל: אלה נושאים שנידונים בכל מיני פורומים שונים.
אריאל סיזל: יש דוחות שעוסקים בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אם ממנים את שניהם אז יעשו תיאום בשטח.
אריאל סיזל: אנחנו מציעים לא להשאיר את זה עמום.
אריאל סיזל: שיהיה ברור: אם מדובר באירועים שנושאים אופי מלחמתי שיפנה לקצין בכיר שהוסמך על ידי שר הביטחון, ואם מדובר באירועים שנושאים אופי אזרחי שיפנה לקצין משטרה בכיר שהוסמך על ידי השר לביטחון פנים.
חיים ילין: קשה לי עם זה מאוד כי הדינמיקה המלחמתית שונה לגמרי.
חיים ילין: אי אפשר לכתוב את זה פה.
חיים ילין: הטילים נופלים לפני שמקבלים החלטות פה, צריך להבין את זה.
חיים ילין: לגבי המשרד לביטחון פנים דובר יותר על נושא של רעידות אדמה או אירועים שהם לא מלחמתיים.
חיים ילין: לזה התכוונת?
חיים ילין: אז בואו נעשה הפרדה של אירועים מלחמתיים.
חיים ילין: אבל אי אפשר עכשיו בחקיקה להתחיל להבחין, כי אם אתה רוצה שאנחנו נתקן את הדיבור בין שר הפנים לבין - - -
נעה בן שבת: אם זה כל כך מפריע למשרד לביטחון פנים, אני חושבת ש"לפי העניין" יכול להספיק על פי השכל הישר, אבל אם צריך בכל זאת לכתוב, אולי צריך להגיד שיפנו אל המשרד לביטחון פנים רק כשההיבטים הם אזרחיים, ולא נגיד מה ההיבט, כי ההיבט הצבאי יכול להיות רחב מאוד, אני לא יודעת מה לכתוב.
נעה בן שבת: ההיבט הצבאי יכול להיות היבט שהוא לא אירוע מלחמתי.
נעה בן שבת: אני לא יודעת מה זה אומר בדיוק "אירוע מלחמתי".
נעה בן שבת: אז להגביל את הפנייה לשר לביטחון פנים רק כשהאירוע הוא בעל אופי אזרחי.
מעיין רוזנשטוק: אני ממשרד הביטחון.
מעיין רוזנשטוק: יכול להיות שאפשר לחלק את זה לפי מה שחל עליו חוק ההתגוננות האזרחית ומה שחלה עליו פקודת המשטרה.
חיים ילין: נכון, בדיוק.
חיים ילין: זה מה שאמרנו עכשיו.
חיים ילין: מה שהגדרת הוא, בגדול, השורה התחתונה של ההפרדה בין שניהם.
אלי אלאלוף: קראנו את הכול?
נעה בן שבת: לא, אדוני, לא קראנו את הכול.
נעה בן שבת: אולי אקרא.
נעה בן שבת: יש פה עוד סעיפים שקיימים בחוק הגנה על עובדים בשעת חירום, סעיפים שאומרים שהוותק של העובד שנעדר בגלל הנסיבות שמפורטות בסעיף 2 לאותו חוק לא ייפגע אצל המעסיק.
נעה בן שבת: זאת אומרת, אם סופרים לעובד מועדים עד זכאות לדמי לידה או כל ותק אחר, לחופשה או לכל דבר אחר, הוא לא ייגרע.
נעה בן שבת: אז זה ממילא חל.
נעה בן שבת: בסעיף 4 לאותו חוק מדובר על היפוך נטל ההוכחה.
נעה בן שבת: אם העובד פוטר במהלך אירוע ההיעדרות שלו או בתוך חודשיים לאחר מכן אז יש היפוך של הנטל להוכיח שהפיטורים לא היו בגלל ההשתתפות שלו בצח"י, בשל ההיעדרות הזאת.
נעה בן שבת: זה התיקון בסעיף 3.
נעה בן שבת: נעבור לחלופה ב'.
נעה בן שבת: היו לנו כמה חלופות, הבאנו פה שתי חלופות.
נעה בן שבת: אני חושבת שחלופה ב' הייתה מקובלת יותר.
נעה בן שבת: החלופה הזאת הולכת למנגנון כמו תגמול המילואים.
יוסף פולסקי: רק אציין שמבחינת הביטוח הלאומי הנוסח המועדף הוא חלופה א', בדומה לנוסח שמופיע - - -
נעה בן שבת: אבל משרד הביטחון לא היה מעוניין בחלופה הזאת.
נעה בן שבת: אולי תעירו אם יש לכם הערות לחלופה ב'.
נעה בן שבת: אדוני, אנחנו משאירים את זה "על התקופה שעולה על התקופה הראשונית" רק מעל שבעה ימים כרגע?
אלי אלאלוף: הייתי מעוניין שנציגת משרד האוצר תגיד לנו בכל מקרה מה התרחיש אם אנחנו משלמים רטרואקטיבית.
אלי אלאלוף: לא עכשיו אלא בהמשך.
אלי אלאלוף: גם אם נצביע עכשיו ללא תשלום רטרואקטיבי לשבעה ימים, תגידי לנו אחרי שתעשו את הבירורים שלכם, לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
נעה בן שבת: לקראת הקריאה השנייה והשלישית נדון באפשרות שזה יחזור.
חיים ילין: היושב-ראש אומר שמצביעים בלי זה, מצביעים על הנוסח במקור.
חיים ילין: אחרי הקריאה הראשונה, בהכנה לקריאה השנייה והשלישית ידונו בזה שוב.
אלי אלאלוף: הבנתם שאני מרוקאי וצריך שארגנטינאי יסביר אותי...
חיים ילין: זה אותו דבר, דרך אגב.
נעה בן שבת: אדוני, אני רוצה להדגיש שאותו חלק שבתקופה – אנחנו מדברים על חלק שבתקופה שבו הוא פעל בפעילות חיונית.
נעה בן שבת: אנחנו לא סופרים לפי ימי היעדרות מהעבודה דווקא.
נעה בן שבת: אנחנו דורשים דרישה שהוא נעדר מן העבודה אבל לא סופרים את ימי ההיעדרות מן העבודה.
נעה בן שבת: בסופו של דבר יספרו את ימי הפעילות שלו במסגרת הפעילות החיונית, ובלבד שהוא כמובן נעדר מן העבודה ולא יכול היה לבצע אותה.
איה דביר: לא הבנתי את ההערה.
נעה בן שבת: אנחנו לא סופרים רק ימי עבודה, אנחנו לא בודקים.
נעה בן שבת: אם אדם עובד רק יומיים בשבוע לא נספור לו, הוא לא יהיה זכאי לתגמול רק בעד אותם יומיים שבהם הוא לא עבד.
נעה בן שבת: בסופו של דבר אם הוא נעדר מן העבודה בגלל הפעילות החיונית שלו, יִספרו לו את כל - - -
איה דביר: שבעה ימי היעדרות מן העבודה?
נעה בן שבת: לא ידובר על שבעה ימי היעדרות.
נעה בן שבת: ידובר על שבעה ימי פעילות, כמה ימים הוא פעל.
חיים ילין: בשישי–שבת לא עובדים אבל הם פעילים כצח"י.
חיים ילין: אז מה?
איה דביר: אז יתנו לו זכות לפיצוי על אובדן שכר כאשר לא היה אובדן שכר?
נעה בן שבת: זה מה שקורה במילואים למעשה.
קריאה: במילואים לא עובדים בשישי–שבת.
מעיין ספיבק: החוק לא היה ברור לגבי הנקודה האחרונה.
נעה בן שבת: זה דומה למנגנון המילואים שסופר את כל הימים, כולל ימי שישי ושבת.
מעיין ספיבק: זה מובן לי.
מעיין ספיבק: אני לא מכירה את מנגנון המילואים.
אלי אלאלוף: אני מציע שניצמד לחוק המילואים.
הילה רענן: אמרתם - - -
נעה בן שבת: רק אחרי שבעה ימים.
נעה בן שבת: כרגע אנחנו משאירים את הנוסח כפי שהוא לקריאה הראשונה, ואחרי הקריאה הראשונה נדון באפשרות שזה יחול מהיום הראשון.
נעה בן שבת: זאת אומרת, כפי שחל לגבי מילואים.
נעה בן שבת: יש שם מינימום ויש שם מקסימום, כפי שקיים לגבי מילואים.
נעה בן שבת: אלה ההוראות שאומרות שהמעסיק ממשיך לשלם לעובד את שכרו במועד לתשלום השכר והמוסד לביטוח לאומי משלם את התגמול למעסיק.
נעה בן שבת: המוסד לביטוח לאומי, כפי שאמר קודם עו"ד פולסקי, כדי שהמנגנון יהיה אותו מנגנון שפועל במילואים ולא מנגנון אחר, ביקש להחיל גם את הוראת סעיף 271 וסעיף 279 לחוק הביטוח הלאומי.
נעה בן שבת: תוכל להסביר מה הם אומרים?
יוסף פולסקי: סעיף 279 מדבר על סוג של גרירת שכר.
יוסף פולסקי: אם בין תקופות המילואים השונות היה פחות מתקופה מינימלית שקבועה בחוק, בעצם השכר הקובע הוא השכר הראשון, אלא אם כן התגמול המיטיב הוא שהחישוב ייעשה לפי השכר השני.
יוסף פולסקי: בגלל שאנחנו מבוססים על אותה מערכת והרעיון הוא אותו מנגנון מילואים, אנחנו רוצים שהמנגנון הזה יישמר.
יוסף פולסקי: וגם לגבי סעיף 271 – הוא מדבר על סוג של מנגנון.
יוסף פולסקי: אם הוא שירת פחות מתקופה של שבעה ימים אז הוא מקבל 1.4 על כל יום שירות שלו, על השכר שלו.
מעיין ספיבק: מעבר לשבעה הימים הראשונים.
יוסף פולסקי: מעבר לשבעה ימים.
יוסף פולסקי: על כל יום שירות שייקבע מעבר לשבעה ימים – היום במילואים אם אדם עושה שבעה ימים הוא מקבל את כל השבעה ימים לפי השכר שלו.
יוסף פולסקי: אם הוא עושה שבעה ימים ועוד אחד אז על היום הנוסף הוא מקבל פיצוי מוגדל של 1.4 מהשכר שלו.
יוסף פולסקי: אנחנו רוצים שאותו דבר, על החלק היחסי שייקבע בסוף על אותו מתנדב צח"י, ישולם גם לו באותו שיעור.
קריאה: אתה יכול לחזור על זה, בבקשה?
יוסף פולסקי: על אותה תקופה שתיקבע בסוף, בין אם זה יהיה שבעה ימים או תקופה אחרת – אנחנו רוצים שיהיה אותו מנגנון.
חיים ילין: מהיום הראשון, במקום שיהיה 100% יהיה 140%.
חיים ילין: יכול להיות שזה הפתרון, לוותר על השבוע הרטרואקטיבי ולהתחיל מהיום השביעי.
אלי אלאלוף: אבל זה לא כמו במילואים.
חיים ילין: אבל אפשר לאמץ את הרעיון מחוק המילואים.
חיים ילין: הדירוג נותן פיצוי רטרואקטיבי, אבל קדימה.
גליה עידן: הדירוג נותן תוספת שמפצה על שישי–שבת כביכול.
אלי אלאלוף: בכל מקרה נדון בזה בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.
מעיין ספיבק: אני צריכה לקבל על זה מידע.
אלי אלאלוף: תעבירו למשרד האוצר את החישובים שלכם.
נעה בן שבת: אז בשלב זה, אדוני, אנחנו לא מוסיפים את הסעיפים האלה של התוספת?
יוסף פולסקי: אנחנו מבקשים להוסיף אותם.
יוסף פולסקי: עוד פעם, אנחנו רוצים שברגע שהחוק הזה ייכנס לתוקף מייד נרוץ עם המערכת הקיימת ולא נְפתח מערכת חדשה.
יוסף פולסקי: אנחנו מבקשים שזה ייכנס.
אלי אלאלוף: אני בעד להשאיר כמו בביטוח הלאומי, פרט לשבעה ימים.
מעיין ספיבק: אני מצטערת, אבל המשמעות היא שכרגע אתה משקף שתהיה לזה עלות תקציבית נוספת.
מעיין ספיבק: נכון?
יוסף פולסקי: לא תהיה עלות תקציבית.
יוסף פולסקי: אני לא יודע מה העלות, אין לי את התרחישים השונים.
יוסף פולסקי: אני אומר: אותו מנגנון של מילואים יוחל פה אחד לאחד.
נעה בן שבת: יכול להיות שלא, בגלל שאת דיברת על תקופות ארוכות.
נעה בן שבת: יכול להיות שאם אנחנו מדברים על שבעה ימים ועוד חמישה, מגיעים ל-12 ימים ואז לא תגיעי למשך הזמן שחישבת שמגיע לעלות תקציבית.
אלי אלאלוף: למה צח"י זה לא יחידה בגיוס כמו במילואים?
חיים ילין: כאשר ניסינו אז משרד הביטחון אמר לנו: חבר'ה, זה לא אנחנו.
חיים ילין: הם צודקים.
חיים ילין: אין פה מה לעשות.
חיים ילין: הם לא מאמנים אותם.
חיים ילין: לעומת כיתות כוננות, שבהן הצבא אחראי מהתחלה ועד הסוף על ידי מילואים ועל הכול.
נעה בן שבת: זאת אומרת, אם זה ממש מפוזר על פני שלושה חודשים, רק אם הוא צבר 21 ימים יתחילו לשלם לו, רק מן היום שלאחר מכן.
מעיין ספיבק: אני מצטערת, אבל הבקשה של הביטוח הלאומי תקפיץ ב-40% את העלות.
יוסף פולסקי: לחלק מהימים, לא לכל הימים.
חיים ילין: תעשו חישוב גם של זה וגם של זה.
מעיין ספיבק: כרגע אתם מצביעים עם או בלי ההצעה של הביטוח הלאומי?
חיים ילין: נצטרך להצביע בלי בשביל שזה יעבור בקריאה הראשונה, ואז שני הנושאים האלה יעברו בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.
חיים ילין: אין לנו בררה.
אלי אלאלוף: למה לא נדחה הכול בשבוע?
אלי אלאלוף: תעשו את הבדיקות ונצביע בעוד שבוע.
חיים ילין: איך שאתה רוצה.
חיים ילין: אני לא בעל הבית.
אלי אלאלוף: החיפזון פה – אתם יודעים את המשך המשפט.
אלי אלאלוף: לא הייתי רוצה שזה יהיה בחיפזון.
נעה בן שבת: אדוני, אולי רק נקרא מהר כדי שאם יעלו עוד הערות ועוד אי-הבנות אפשר יהיה להעלות אותם.
קריאה: מה הוא החלק היחסי?
יוסף פולסקי: רק הערה: נבקש להיצמד לנוסח שמופיע היום בשיפוי המנהלי, שמופיע בסעיף 284ב לחוק הביטוח הלאומי.
יוסף פולסקי: לא "על החלק היחסי" אלא "ההוצאות המנהליות הנובעות מביצוע הוראות חוק זה".
אלי אלאלוף: אז גם על זה יבקשו כסף.
אלי אלאלוף: אז תעשו את כל החישובים.
קריאה: מה זה יחסי?
נעה בן שבת: יכול להיות שהמילה "יחסי" בעייתית.
חיים ילין: חבר'ה, אי לכך שאנחנו יכולים לשבת פה ליד השולחן, וזה נורא נחמד, ולהקריא ולהעיר הערות, בסוף אם בעוד שבועיים נצטרך את צוותי הצח"י האלה אין חקיקה ואין כלום, אין שום דבר.
חיים ילין: לכן אני מנסה להגיד לכולם פה: בואו נתגייס כדי שלפחות זה יעבור כמה שיותר מהר.
איה דביר: אזכיר לוועדה שגם לפי החלטת הממשלה זה צריך לחזור לפני הקריאה הראשונה במליאה לממשלה.
איה דביר: צריך להביא את זה בחשבון מבחינת סדרי הזמנים.
אלי אלאלוף: זאת הייתה ההחלטה של ועדת השרים?
איה דביר: זאת הייתה החלטת ועדת השרים, שלפני הקריאה הראשונה חוזרים אליה.
נעה בן שבת: גם אם יש הסכמה של משרדי הממשלה?
איה דביר: זאת החלטת ועדת השרים.
איה דביר: צריך לקיים אותה גם אם כולם מסכימים.
איה דביר: לכן אנחנו מוסיפים את זה ללוח הזמנים של הוועדה.
אלי אלאלוף: אז אין בכלל אפשרות להצביע היום.
נעה בן שבת: למעשה פה אנחנו מבקשים – זו הערה שחלה רק על עובדים, כי רק לגביהם יש את אותן הפרשות שהמעסיק חייב בהן לתשלומים סוציאליים.
נעה בן שבת: הן מחייבות את המעסיק, כמו במילואים וכמו בעוד חוקים, בתקופה שהעובד זכאי לתגמול המעסיק חייב להמשיך להפריש לו תשלומים סוציאליים לקופת גמל, בתנאי שהעובד משלם כמובן את חלקו.
נעה בן שבת: אנחנו מדברים רק על התקופה שבה הוא זכאי לתגמול.
נעה בן שבת: כלומר אם אנחנו מדברים על תגמול רק מהיום השביעי אז זה רק התקופה הזאת.
נעה בן שבת: בסיפה נכתב: "ובכלל זה לעניין אופן הגשת בקשה לתגמול לפי פרק זה.
נעה בן שבת: " המוסד לביטוח לאומי ביקש שתהיה אותה תוספת שתאפשר לרשום כמה ימים פעל העובד בפעילות חיונית וממילא תייתר את הצורך בהתקנת תקנות.
נעה בן שבת: אז הסיפה הזאת תתייתר.
נעה בן שבת: במקום זה נוסיף טופס מתאים.
הילה רענן: לא הבנתי.
הילה רענן: החלטתם להוריד את זה?
נעה בן שבת: החלטנו להוריד את הסיפה, שאומרת: "לעניין אופן הגשת בקשה לתגמול".
הילה רענן: אני זוכרת שרצית לשמור על הוראה כללית.
נעה בן שבת: הוראה כללית של ביצוע ותקנות.
נעה בן שבת: היא תישאר, אבל הסיפה - - -
הילה רענן: לאו דווקא לגבי הפרק הזה.
נעה בן שבת: רק לגבי הפרק הזה.
נעה בן שבת: לגבי הפרק הראשון הכללי נדמה לי שיש הוראה בחוק.
הילה רענן: מקסימום זה יידון בהכנה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
הילה רענן: בסדר, זה לא צריך לעכב.
נעה בן שבת: עכשיו יש לנו את התוספות.
נעה בן שבת: ההוראה הראשונה יותר קצרה.
נעה בן שבת: האישור הראשון הוא אישור פרטני.
נעה בן שבת: זה יכול להיות המועצה הקולטת שצוות צח"י שלה צריך לפעול, או המועצה של הישוב שנמצא בסכנה.
נעה בן שבת: מצוינים בטופס שמונה התחומים שבהם מדובר.
נעה בן שבת: ראש מועצה בהסכמת – פה יצוין או קצין בדרגת אלוף ששר הביטחון הסמיך או קצין משטרה בכיר שהסמיך השר לביטחון פנים.
נעה בן שבת: לא מדובר דווקא על אותו ישוב שצוות הצח"י שלו נדרש, אבל ישוב מסוים.
נעה בן שבת: יש גם אפשרות לציין את אחד מן התחומים.
נעה בן שבת: ניתנה הסכמת נציג אגף התקציבים במשרד האוצר לחריגה מהמספר המזערי, זה במקרה שהייתה חריגה, עם פירוט של המספר המזערי.
יוסף פולסקי: בתוספת הראשונה תהיה הוספה של ראש המועצה או ראש הרשות שיפרט את תקופת ההתנדבות.
נעה בן שבת: זה יהיה בדיעבד.
נעה בן שבת: אני מציעה שיהיה טופס נפרד שידבר על התקופה בדיעבד.
נתן בביוף: אז צריך להוריד באותה מידה את "ההודעה הזאת תהיה בתוקף".
נתן בביוף: הרי ראש המועצה לא יידע עד מתי תהיה הפעילות המלחמתית.
נתן בביוף: צריך שיהיו שני אישורים, אחד מתחיל ואחד מסיים.
נעה בן שבת: השאלה אם לא נכון – ההודעה הזאת יכולה להיות ויכולה להתחדש.
נעה בן שבת: נניח שנתתי בהתחלה את ההודעה לארבעה ימים, ולאחר מכן ראש המועצה נותן את ההודעה לעוד שבעה ימים.
נעה בן שבת: הוא יאריך את זה מזמן לזמן לפי הצרכים.
נעה בן שבת: הרי אין טעם שהוא מראש ייתן.
נתן בביוף: לפי אילו פרמטרים?
נתן בביוף: איך הוא יידע?
נעה בן שבת: אתם אומרים שלא צריך בכלל תוקף.
נתן בביוף: כן צריך "החל מיום".
נתן בביוף: צריך שיהיו שני אישורים.
נתן בביוף: בטופס שכאן אני מאשר לו, ולאחר מכן בדיעבד יינתן אישור שהוא היה.
נעה בן שבת: זה ברמה היישובית ולא ברמה של המועצה, כי היישוב יידע כמה ימים הוא פעל בפועל.
נתן בביוף: יישובי.
אלי אלאלוף: כדי להרוויח זמן, להחזיר את החומר לוועדת השרים, אנחנו לא צריכים לאשר לקראת הקריאה הראשונה.
נעה בן שבת: אין טעם שהוועדה תאשר, אדוני.
נעה בן שבת: ועדת השרים יכולה עוד להפוך את כל הדברים, אז מדוע שהוועדה תאשר?
איה דביר: אולי דווקא הפוך, אולי אם הוועדה תאשר מה היא רוצה להניח במליאה יהיה לנו מה להעלות לוועדת השרים ולהראות לוועדת השרים לאן הכנסת הולכת.
אלי אלאלוף: אני מציע שיהיה נוסח.
חיים ילין: כלומר אתם רוצים לעשות קריאה ראשונה, שנייה ושלישית ביחד.
אלי אלאלוף: לפני הקריאה הראשונה שלנו פה נעביר לכם את הנוסח שנראה לנו, תעבירו את זה לוועדת שרים ואחר כך אם יש להם הערות אנחנו נתחשב בהן לקראת הקריאה הראשונה.
נעה בן שבת: אולי את הנוסח שדובר עליו היום, נעביר לכם נוסח נקי שלו, הוא הנוסח שעומד על השולחן.
איה דביר: אני מבינה שהוועדה מבקשת טרם הצבעתה לקבל את עמדת ועדת השרים לנוסח.
אלי אלאלוף: נעביר לכם את הנוסח המתוקן של היום, ואתם תעבירו את זה לוועדת השרים, ואחר כך נחזור לדיון להכנה לקריאה ראשונה.
איה דביר: אנחנו נפנה את הבקשה הזאת לוועדת השרים.
אלי אלאלוף: משרד המשפטים, אני מודה לכם.
אלי אלאלוף: היום ה-30 בדצמבר 2018, כ"ב בטבת תשע"ט, והשעה 10:07.
אלי אלאלוף: אנחנו פה מגיעים לנושא מאוד חשוב: הצעת תקנות לנושא הפיגומים.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהנושא הוא רגיש, אבל יהיה לנו גם את הזמן הנדרש וגם את הסבלנות לקיים דיון מאוד תרבותי.
אלי אלאלוף: אני מבקש, זכות הפגנות וזה – מותר במקומות הנכונים.
אלי אלאלוף: אז ברשותכם, העבודה נעשתה פה על ידי משרד העבודה.
אלי אלאלוף: אני מזכיר לכם שהיה דיון כזה בשנת 2014.
אלי אלאלוף: הנושא של הפיגומים הוא גם אחת הסיבות הקשות לתאונות עבודה ולהרוגים, כמעט שליש מההרוגים השנה היו בתאונות עבודה הקשורות לנפילה מגובה.
אלי אלאלוף: מותר לי גם להגיד, בביקורים שעשיתי, חלקם עם החברים, במגזר הערבי, ראיתי כמה נפגעו עובדים מהמגזר הערבי.
אלי אלאלוף: בנושא הזה, ואני בטוח שאף אחד מאיתנו לא רוצה לראות אנשים נפגעים ונהרגים בגלל ליקויי בטיחות, כמו מצב של פיגומים לא ברמה נדרשת.
אלי אלאלוף: אני חושב שפה נעשתה עבודה אדירה על ידי משרד העבודה שהגיעו, אף אחד לא תכנן את הקדמת הבחירות.
אלי אלאלוף: ולכן כשזה הוחלט, משרד העבודה בצדק ולבקשה שלנו לסיים את העבודה, כדי שהתקנות יבואו לפה.
אלי אלאלוף: אני רוצה גם להודות פה להסתדרות על מעורבותה, ולגופים הציבוריים השונים שעזרו להשלים את זה.
אלי אלאלוף: ב-2014 כבר דובר על הצורך לעשות את התיקונים הנדרשים.
אלי אלאלוף: וגם הממ"מ כתבו דוח בנושא הזה, בעקבות גם דוח של מבקר המדינה.
אלי אלאלוף: ואני אשמח מאוד שדווקא אתה תפתח, גדעון.
גדעון זעירא: כמו שאמרת, כתבתי יחד עם רוני בלנק, שנמצא גם כן כאן, מסמך במאי 2018, לבקשת חבר הכנסת בן ראובן, בעצם כחלק מליווי עבודה אינטנסיבית שנעשתה בכנסת, עבודה של חברי הכנסת, הוועדה הזאת וועדת המשנה לעניין בטיחות בבניין.
גדעון זעירא: לפני שאני אציג, חשוב להבחין בין המסמך שלנו לבין מסמך RIA, מסמך הערכת השפעת רגולציה שערך משרד העבודה לאחר כתיבת המסמך שלנו.
גדעון זעירא: לפי מקורות שונים, עבודה עם פיגומים היא מרכיב מרכזי בעבודות בנייה, וכך גם הבטיחות בעבודה עם פיגומים.
גדעון זעירא: ועולה שפעמים רבות העבודה איתם היא לא בהתאם להוראות בטיחות.
גדעון זעירא: במסמך עסקנו בהיבטים שונים של הסדרת הבטיחות בעבודה עם פיגומים.
גדעון זעירא: כיום שיש שלוש תקנות שמסדירות עבודה עם פיגומים.
גדעון זעירא: המרכזית שבהן אלה התקנות שמובאות כעת לאישור הוועדה, כשהתיקון האחרון בנושא של פיגומים נעשה למעשה בשנת 1998, לפני קצת יותר מ-20 שנה.
גדעון זעירא: אין נתונים רשמיים על השכיחות בשימוש בפיגומים והיקף השימוש בהם.
גדעון זעירא: אני אציין שבתקנות השונות יש יותר מעשרה סוגים שונים של פיגומים שמוגדרים.
גדעון זעירא: אני כן מציין שבמקורות שונים יש התמקדות בפיגומי זקפים, ואני מבין שגם בתקנות שלנו יש התמקדות בהם.
גדעון זעירא: אנחנו ניסינו גם לאפיין את שוק הפיגומים, אבל גם בנושא הזה אין נתונים רשמיים, כלומר כמה פיגומים הם בשכירות, כמה הם בבעלות וכמה הם מתורת עצמית.
גדעון זעירא: ההערכה של גורמים שונים היא שרוב הפיגומים הם בעצם בשכירות, מבצעי הבנייה שוכרים אותם מקבלני פיגומים.
גדעון זעירא: כמה נתונים מרכזיים.
גדעון זעירא: קיבלנו ממינהל הבטיחות נתונים על תאונות קטלניות ב-2015 וב-2016 שהיו קשורות לפיגומים.
גדעון זעירא: אז בעצם רבע מהתאונות בענף הבניין באותן שנים היו קשורות לפיגומים, אנחנו לא יודעים עד כמה הנתון הזה מייצג שנים נוספות.
גדעון זעירא: בנוסף, קיבלנו נתונים על ליקויים בקשר לפיגומים בביקורי הפיקוח של מפקחי מינהל הבטיחות במהלך של שמונה שנים, בין 2010 ל-2017 כולל.
גדעון זעירא: בכ-28% מביקורי הפיקוח נבדק פיגום, וקצת יותר מ-60% מהביקורים שנבדק בהם פיגום גם נמצא ליקוי בו.
גדעון זעירא: למעשה בממוצע ליקוי של קצת משלושה ליקויים לביקור.
גדעון זעירא: בסך הכול בין 2010 ל-2017 נרשמו 29,185 ליקויים בפיגומים או בעבודה איתם, כאשר יותר ממחציתם נרשמו לפי סעיפים של החלק בתקנות שעוסק בפיגומי זקפים.
גדעון זעירא: כל הליקויים האלה הם לפי החלק שעוסק בפיגומים בתקנות שאנחנו דנים בהם היום.
גדעון זעירא: וברשותך אני אעביר את זכות הדיבור עכשיו לרוני.
אוסאמה סעדי: מה סוג הליקויים, אם אפשר לדעת.
אלי אלאלוף: רגע, תן להם להציג.
אוסאמה סעדי: לא, הם מדברים על 29,000 ליקויים.
אלי אלאלוף: נגיע אליך.
אלי אלאלוף: בוא נציג את הדברים, תן להם להציג, אחר כך תשאל מה שאתה רוצה.
רוני בלנק: רוני בלנק, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
רוני בלנק: אני אמשיך מאיפה שגדעון עצר.
רוני בלנק: בעצם לפי חוק התקנים מכון התקנים הישראלי זה הגוף שאחראי על קביעת תקנים לישראל.
רוני בלנק: התקנים שקובע המכון הם וולונטריים, אבל אפשר לחייב אותם בשתי דרכים: משרד הכלכלה והתעשייה יכול להכריז על תקן מסוים בתור תקן רשמי שחייבים לעמוד בו בכל מצב, או משרד או רשות ממשלתית יכולים להתייחס לתקן מסוים בחקיקה, ובכך להפוך אותו לתקן מחייב לצרכי החקיקה הספציפית שבה מדובר.
רוני בלנק: סדרת התקנים הישראליים, ת"י – תקן ישראלי – 1139, שעוסקת בפיגומים, היא בת ארבעה חלקים, המבוססים על תקנים אירופיים ועוסקים בפיגומים שונים.
רוני בלנק: חלק שתיים של הסדרה הזאת, שעוסק בפיגומים ממוכנים תלויים הוא תקן רשמי.
רוני בלנק: חלקים 1, 2 ו-3 הם תקנים מחייבים לפי התקנות לעניין מכירה והשכרה משנת 2001.
רוני בלנק: נכון לזמן כתיבת המסמך התקנות האלה חייבו את המוכרים והמשכירים של הפיגומים, אבל כמו שעלה פה בדיונים קודמים, הם לא חייבו את המשתמשים, כלומר השוכרים או הרוכשים של הפיגומים.
רוני בלנק: מינהל הבטיחות מסר לנו שלשיטתו יש לעדכן את התקנות כך שיחייבו גם את המשתמשים.
רוני בלנק: אני רוצה להבהיר שלפי מכון התקנים תקן פיגומים בעצם כולל שני ממדים: הראשון זה החומרים שמהם עשוי הפיגום, שאת זה מכון התקנים יכול לבדוק; והשני זה אופן ההתקנה של הפיגום באתר, שאת זה מכון התקנים לא יכול לבדוק כרגע.
רוני בלנק: כמו כן, אציין שכיום חברות המשכירות או מוכרות פיגומים לא נדרשות לרישוי.
רוני בלנק: וניתן לשאול: האם חובת רישוי תאפשר פיקוח טוב יותר וקשר יותר טוב עם החברות שמשכירות או מוכרות פיגומים?
רוני בלנק: במסמך עצמו עסקנו כאמור בסוגיות נוספות שניתן להרחיב עליהן לפי הצורך.
רוני בלנק: בין השאר, הניסיון לתמרץ קבלנים לרכישת פיגומים העומדים בתקן; השאלה אילו אנשי מקצוע יכולים לבצע בדיקות לפיגומים; והשאלה האם יש להתייחס לעבודה על פיגומים הבנויים לפי התקן כעבודה בגובה או לא.
רוני בלנק: תודה.
אלי אלאלוף: רצית, אוסאמה, לשאול שאלה?
אוסאמה סעדי: לא, אני שאלתי על הליקויים, כי אתה מדבר על היקף אדיר של ליקויים.
אוסאמה סעדי: והשאלה מה נעשה עם הליקויים האלה מבחינת אכיפה, אם נעשו דברים כאלה.
גדעון זעירא: אז קודם כול, אני מפנה לעמוד 22 במסמך שלפניכם או המסמך שגם עלה לאתר כחומר רקע לדיון.
גדעון זעירא: טבלה 7 גם עשויה לשמש אותנו במהלך הדיון על התקנות.
גדעון זעירא: יש את עשרת הסעיפים השכיחים ביותר שנרשמו לגביהם, רובם עוסקים באופן שבו מותקן פיגום או הוראות כלליות נוספות, כמו למשל החובה לבדוק את הפיגום.
גדעון זעירא: בנוגע לאכיפה, אז אנחנו קיבלנו נתונים חלקיים על אכיפה.
גדעון זעירא: אני יכול לציין שבאותן שנים בוטלו 160 צווי בטיחות בגין ליקויים בפיגומים, אבל אלה נתונים חלקיים, כי לא קיבלנו נתונים על צווי שיפור או נתונים על צווים כלליים שהוטלו באתר שפיגומים היו חלק ממנו.
ג'מעה אזברגה: אפשר שאלה?
ג'מעה אזברגה: כמה מפקחים מטעם משרד העבודה שעושים את הפיקוח על האתרים, על הפיגומים?
גדעון זעירא: אני חושב שהמינהל יכול לעדכן.
גדעון זעירא: עד כמה שאני מבין המספר גדל לאחרונה.
ג'מעה אזברגה: בוא נגיד שיחסית לכמות האתרים שפועלים שם.
אלי אלאלוף: זה יכול להיות רק יותר חמור מהנתונים, לאור המספר הקטן יחסית.