GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אייל לב ארי: על פי פסקה (5), רק במחזור שנמוך ב-4.750 מיליון שקל, גם אם יש פיר, יש פטור מהתקנת מעלית, אבל הוא לא יהיה פטור בהכרח ממתקני הרמה חלופיים אחרים.
סמדר אונה: בסדר.
סמדר אונה: אז אולי היה כדאי להוסיף את החצי משפט הזה כדי להבהיר.
אייל לב ארי: אני מסייג את זה בתקנות - - - שאולי בעקבותיהן הוא יהיה פטור, אבל מבחינת התקנות האלה ממתקני הרמה חלופיים, כרגע במנותק מתקנות מקום קיים, הוא לא יהיה פטור.
נתי ביאליסטוק כהן: אולי צריך לשנות את סדר התקנות כדי שיהיה ברור שזה הולך מן הקל אל הכבד.
אייל לב ארי: יכול להיות.
איתן עמרם: עדיין יש לי חוסר הבנה.
איתן עמרם: הרי להתקין מעלית – האחריות היא על הבעלים.
איתן עמרם: זאת אומרת, יש כאן אדם שהמחזור שלו נמוך אבל הבעלים של המקום הקיים הוא כיס עמוק.
הדס אגמון: כל התקנות האלה יושבות על החובות של תקנות בניין קיים.
הדס אגמון: מי שאין עליו חובה להתקין מעלית כי הוא לא הבעלים, מן הסתם הוא גם לא נהנה מן הפטור.
הדס אגמון: גם הבעלים יש לו איזשהו מחזור, גם הבעלים הוא אולי עסק.
איתן עמרם: כלומר מקום קיים של 5 קומות או 7 קומות אבל את הנכס הוא קנה והוא לא שווה, ויש שם עסקים שמכניסים מיליונים, אז הם יחסו תחת הפטור שלו?
איתן עמרם: כי החובה היא עליו, לא עליהם.
קריאה: כן, זה מה שכתוב.
הדס אגמון: ממילא הם לא יכולים להנגיש.
איתן עמרם: אבל הם עסקים גדולים.
איתן עמרם: אנחנו ניצור מצב שכל בעלי הבניינים הישנים שיש להם פטור, יצוצו וייכנסו לשם כל המשרדים הגדולים.
איתן עמרם: למה?
איתן עמרם: כי הם חוסים תחת בעלי הבניין.
אילן גילאון: אתה מדבר על מרכז קניות?
איתן עמרם: אני מדבר על מצב שהחובה חלה על הבעלים של המקום הקיים.
איתן עמרם: צריך להפריד בין השוכרים לבין הבעלים.
איתן עמרם: אני רואה איך אתם סוטים לכיוון מתן פטור לשוכר.
איתן עמרם: הרי מה החוק אומר?
איתן עמרם: אם המקום לא נגיש והבעלים לא הנגיש אותו חלה - - -
אילן גילאון: איתן, אתה היית בדיון הזה.
אילן גילאון: אין מצב כזה שאתה פותח את קניון גבעתיים ואז אתה סומך על כך שכל מספרה תעשה לעצמה הנגשה.
אילן גילאון: זה לא לפי מה שכתוב.
אילן גילאון: מה הכוונה שלך?
איתן עמרם: אני אומר, הרי צריך לעשות אבחנה על מי חלה האחריות.
איתן עמרם: אם האחריות חלה על הבעלים - - -
אייל לב ארי: זה תקנות מקום קיים.
אילן גילאון: אז אתה תובע מבעל העסק.
איתן עמרם: אני תובע מבעל העסק?
אילן גילאון: מי בעל העסק בקניון גבעתיים?
איתן עמרם: יש חברות.
איתן עמרם: מדובר בהנגשה של השטח המשותף.
אייל לב ארי: כל מה שאתה אומר הוא נכון, אבל זה כבר קיים בתקנות מקום קיים.
אייל לב ארי: זה לא הדיון פה.
אייל לב ארי: לגבי האחריות במצב כזה – זה כבר קיים בתקנות מקום קיים.
אייל לב ארי: הוא פטור ממעבר למקום אחר.
נתי ביאליסטוק כהן: כשאתה אומר את הדבר הזה אתה חייב לשים ליד זה את כלי האכיפה נגד הבעלים החייב.
אייל לב ארי: זה קיים.
נתי ביאליסטוק כהן: אז תעשה הפניה.
יהודה דורון: אני אומר לך שמטלטלים אותנו.
הדס אגמון: הבעלים חייב.
אייל לב ארי: זה קיים מכוח התקנות של מקום קיים.
נתי ביאליסטוק כהן: אתם צודקים אבל אני רוצה להסב את תשומת לבכם שנוצר פה סוג של חלל ריק.
נתי ביאליסטוק כהן: בעל העסק, המחזיק, לא חייב, קיבל פטור, הוא לא צריך לעבור, הוא לא צריך לעשות כלום.
נתי ביאליסטוק כהן: אבל אתם מדברים על בעלים שכבר לא עמד בחובתו.
נתי ביאליסטוק כהן: אז או שתפנו את זה לשם ותגידו גם מה הנזק, כי אחרת אתם יוצרים מצב שלא זה חייב ולא זה חייב.
נתי ביאליסטוק כהן: מי, איך, כמה ולמה?
נתי ביאליסטוק כהן: תפנו למקום.
נתי ביאליסטוק כהן: את מבינה מה קורה?
איתן עמרם: אם אותו אדם הוא גם בעל העסק ויש לו מחזור של 10 מיליון שקל, אז הוא פטור.
איתן עמרם: אם הוא גם הבעלים והוא מרוויח פחות מ-9 מיליון שקל יש לו פטור.
נתי ביאליסטוק כהן: מישהו אחר חטא ואתם נותנים לזה פרס, אבל אתם לא אומרים מה קורה לחוטא.
אייל לב ארי: על החוטא יש סמכות אכיפה.
הדס אגמון: על החוטא – זה כתוב בתקנות בניין קיים.
נתי ביאליסטוק כהן: את צודקת, אבל את מאפשרת מצב קיים לא חוקי.
הדס אגמון: אני לא מטילה אחריות על השוכר בגין משהו שהוא לא באחריותו ולא בכוחו לבצע, אבל לא גרעתי מחובת הבעלים.
נתי ביאליסטוק כהן: תכתבי "מבלי לגרוע מחובתו של הבעלים".
אילן גילאון: על זה הם דיברו.
איתמר גזלה: אף שוכר בבניין לא יכול להתקין שם מעלית.
יהודה דורון: כל אחד מהם יכול להרוויח סכום מסוים.
יהודה דורון: מה שמנסה ידידי להגיד כרגע - - -
נתי ביאליסטוק כהן: אסתטית צריך את זה.
אייל לב ארי: אני לא כותב אסתטית.
אילן גילאון: על מה שאתה שואל הם הסבירו לך.
אילן גילאון: תקשיבו לו ותסבירו לו פעם נוספת.
יהודה דורון: תן לי לסיים את הנקודה.
יהודה דורון: כאשר כל אחד מבעלי העסק עושה שינוי כדי להסדיר את העסק ולהתאים אותו, זאת אומרת שהוא עשה שינוי במבנה.
יהודה דורון: חוק הנגישות אומר שאם יצרת בבניין ישן שינויים אתה צריך להתאים אותו לנכים.
יהודה דורון: זה מופיע.
יהודה דורון: מדוע אנחנו צריכים להתפלפל ולקבוע משהו כדי שאולי לא יעשו?
יהודה דורון: החוק השני שלנו אומר, אתה מכיר אותו, שאם אדם עשה שיפוץ במבנה ישן הוא חייב להנגיש אותו.
יהודה דורון: פה אנחנו אומרים שאם כל אחד ואחד עושה את השיפוץ אז לא צריך להנגיש.
יהודה דורון: זה אותו דבר, זה של אותו בעל בית.
יהודה דורון: בסוף הוא משאיר את זה, עם ההנגשה, לבעל הבית.
אייל לב ארי: ההנגשה חלה על מי שחייב.
יהודה דורון: הוא עונה על נקודה אחרת.
יהודה דורון: אילן גילאון הבין אותי.
יהודה דורון: הבנת את מה שאני אומר?
יהודה דורון: החוק השני אומר את זה.
אילן גילאון: הוא אמר פה הערה שהיא בדיוק העניין שאתה אמרת.
מרים בר-ניר: אילן, אל תכעס.
מרים בר-ניר: אני רוצה לבקש חוות דעת משפטית.
מרים בר-ניר: אם מסכמים את מה שנאמר עד עכשיו, ותקנות הנגישות של הבריאות תקועות בשאלה איך לפתור את בעיית ההנגשה אצל הרופאים הפרטיים, האם המסמך הזה יכול להיות בסיס לפטור של הרופאים, למשל רופאי שיניים או רופאים של קופות החולים?
יהודה דורון: בטח זה פוטר אותם.
הדס אגמון: הפטורים האלה - - -
אילן גילאון: אתה אומר למה כן.
אילן גילאון: היא תסביר לך שזה לא.
הדס אגמון: הפטורים האלה חלים רק על מי שחלות עליו תקנות בניין קיים.
הדס אגמון: מערכת הבריאות - - -
אילן גילאון: תנו לה להסביר, לעזאזל.
רחמים קייסי: מה יש להסביר?
אילן גילאון: אדוני, אני מבקש ממך, תעזוב את הישיבה.
אילן גילאון: לא מעניין אותך מה שיש לה להסביר, אתה לא מתעניין בזה.
רחמים קייסי: אתה רוצה בכל מחיר להעביר את זה.
רחמים קייסי: מה, זה פוליטי?
רחמים קייסי: אחרי כל מה שהשגנו אתה רוצה להראות לנו?
רחמים קייסי: אני מתפלא איך אתה עושה את זה בכלל.
אילנה בניש: אבל למה אתה כועס עליו?
רחמים קייסי: כי אני כועס עליו.
רחמים קייסי: הוא צריך להבין אותנו יותר מאחרים.
איתן עמרם: בואו נישאר ברמה העניינית.
אילנה בניש: אני לא הבנתי את מה שהיא מסבירה.
אילנה בניש: תן לה לדבר.
הדס אגמון: אגיד על האווירה, שההצעה שאנחנו מביאים פוטרת ממרכיבים בודדים עסקים בינוניים וקטנים.
הדס אגמון: אין סיבה לאווירת חורבן הבית הזאת.
הדס אגמון: אנחנו בסך הכול מביאים הצעה מתונה מאוד, שנועדה לאפשר לנו להשקיע את משאבי האכיפה שלנו במקומות הנכונים.
איתן עמרם: מה זה קשור לאכיפה?
איתן עמרם: זה לא קשור.
איתן עמרם: אם שכחתי לשלם מס הכנסה, אז מה, מישהו יכול לעשות את זה?
הדס אגמון: כי זה ממקד את כולם בחייבים שיש להם יכולת כלכלית להנגיש.
הדס אגמון: לא רוצים שההנגשה תיהפך להיות נטל שממוטט עסקים.
הדס אגמון: גם זה מזיק למפעל הגדול של ההנגשה וצריך לקחת את זה בחשבון.
יהודה דורון: מי אמר שרופא שיניים מרוויח כל כך הרבה?
אילן גילאון: די, מספיק עם זה.
אילן גילאון: אתם לא מבחינים בין שום דבר לשום דבר, בין טפל ועיקר.
אילן גילאון: לא מדובר במבנה קיים, לא בדיור הממשלתי, לא בזה, לא בשירותים.
אילן גילאון: מדובר בעסקים.
רחמים קייסי: היא אומרת שזה בבניין קיים.
הדס אגמון: בבניין קיים אבל לא במערכת הבריאות ולא ברופאי שיניים.
נתי ביאליסטוק כהן: את בטוחה שמרפאה פרטית של רופא שיניים נופלת בתקנות שירות בריאות ולא נחשבת לעסקים קטנים?
נתי ביאליסטוק כהן: מרפאה פרטית של רופא שיניים?
אילן גילאון: כן, מרפאה פרטית.
אילן גילאון: זה נאמר שמונה פעמים.
נתי ביאליסטוק כהן: קודם כול, זה לא מחריג פה את מה שחלות עליו תקנות - - -
הדס אגמון: כי אנחנו רק מכוח הסמכות של תקנות בניין קיים.
נתי ביאליסטוק כהן: ברשימה שנתנו בעניין תקנות הבריאות לא היו מרפאות פרטיות.
הדס אגמון: נכון כי בינתיים הוא היה רק של שירותי הבריאות הממלכתיים, אבל בהמשך - - -
נתי ביאליסטוק כהן: אני לא בטוח שגם הם חושבים, אני לא בטוח שגם אתם חושבים שמרפאת שיניים פרטית או קליניקה פרטית - - -
אייל לב ארי: הנושא הזה נמצא בדיונים במשרד הבריאות וזה כן בטווח הראייה שלהם והטיפול שלהם.
פנינה בן דוד: והם לא יסתמכו על התקנות האלה.
פנינה בן דוד: זה מה ששאלתי.
אייל לב ארי: אם הם ירצו פטור הם צריכים פטור נפרד מכוח התקנות של סימן הבריאות, וזהו.
אייל לב ארי: לא מכוח התקנות האלה.
פנינה בן דוד: זה גם לא חל על בניינים שהיו חייבים להנגיש לפי חוק התכנון והבנייה.
פנינה בן דוד: תגידו את זה.
דורון יהודה: חייבים.
דורון יהודה: ברגע שיש התאמה ושינויים בבניין לצרכים שלו הוא חייב לעשות הנגשה.
הדס אגמון: זה כתוב בסעיף קטן (ה).
הדס אגמון: הקראנו את זה כרגע.
אייל לב ארי: זה ההנגשות הישנות מאוד.
סמדר אונה: בתקנת משנה 8(א), זו הגדרה שלא יכולה ללכת לשום מבחן בעולם הדיגיטלי.
סמדר אונה: אני באה מעולם ההייטק.
סמדר אונה: אין דבר כזה "חייב להחזיר קבצים דיגיטליים בפורמט שנהוג לעשות בו שימוש".
סמדר אונה: מה שהיום אפשר לעשות בו שימוש, בעוד שנתיים לא יוכלו לעשות בו שימוש.
סמדר אונה: אי אפשר היום לעשות שימוש בקובץ קיוטקסט למשל, וכך יהיה עוד מעט עם וורד וכולי.
סמדר אונה: צריך להגדיר פה משהו מאוד ברור, לפחות שיהיה שווה לפורמטים שעובדים במשרדי הממשלה, שלפחות בנציבות אפשר יהיה פעם לקרוא את זה.
סמדר אונה: העולם הדיגיטלי משתנה כל כך מהר שהדבר הזה הוא משפט ערטילאי.
הדס אגמון: צריך לשמור את זה שבע שנים.
סמדר אונה: שבע שנים בעולם הדיגיטלי שלנו זה המון זמן.
הדס אגמון: אבל אני לא רוצה לצמצם.
הדס אגמון: אני רוצה שהחייב יוכל לשמור את זה במשהו שאני יכולה לקרוא.
הדס אגמון: אם אגיד עכשיו משהו ספציפי - - -
סמדר אונה: כדי שתוכלי לקרוא, תגידי לו מה הפורמט שלך בנציבות.
הדס אגמון: "שנהוג לעשות בו שימוש.
הדס אגמון: "
סמדר אונה: הוא חייב שאת בנציבות תוכלי לקרוא את זה, לפי מה שאתם עובדים איתו בנציבות.
אילן גילאון: היא צריכה לקרוא בתאריך המסוים, לא משנה כיצד, אבל היא צריכה להיות מסוגלת לקרוא.
סמדר אונה: לא משנה, אבל יש פה בעיה אמיתית.
סמדר אונה: אני באה מהתחום הטכנולוגי, הייתי בכירה בתחום הזה, הייתי יועצת בכמה מקומות.
סמדר אונה: אסור להשאיר את זה כמשפט.
סמדר אונה: אני חושבת שאם הגורם הנכון בארץ הוא הנציבות, אז הנציבות אומרת: מה שאנחנו יכולים לקרוא בפורמט שלנו, ושהיא תגיד מה הפורמט.
אילן גילאון: זה מה שהיא אמרה.
סמדר אונה: לא, זה לא כתוב כך.
נתי ביאליסטוק כהן: אבל אם היא תוסיף עכשיו בתקנות את הפורמט לפי דעתך, בעוד שלוש או ארבע שנים לא בטוח שאפשר יהיה לקרוא.
איתן עמרם: "חומר נגיש לפי חובת היידוע.
איתן עמרם: "
אילן גילאון: "חומר נגיש ומתאים לטכנולוגיה המתאימה.
סמדר אונה: יכול להיות שלצורך העניין הכי נכון שזה יהיה בכתב יד בכלל, בעט או בעיפרון.
אילן גילאון: סמדר, הנקודה ברורה.
אילנה בניש: זה לא רלוונטי.
אילנה בניש: יש לי הערה לגבי הדיווח האלקטרוני.
אילנה בניש: יש לי פה בעיה רצינית מאוד.
אילנה בניש: יש אוכלוסייה הולכת וגדלה של אנשים עם מוגבלויות שהם עצמאיים והמערכות האלקטרוניות לא נגישות להם.
אילנה בניש: רק אתמול היה לי ויכוח נוראי עם ממשל זמין בעניין הזה.
אילנה בניש: אני חושבת שצריך להכניס את זה, שלא אהיה חייבת להיות כבולה למערכת אלקטרונית שאין עליה חובת הנגשה.
אייל לב ארי: את רוצה מערכת אלקטרונית נגישה?
הדס אגמון: מדובר על מערכת אלקטרונית שהנציבות עובדת לייצר אותה עכשיו, ולכן התקנה נכנסת לתוקף רק ב-2020 כי אין חובה עד שתהיה המערכת הזאת.
הדס אגמון: המערכת הזאת נכנסת עכשיו, אחרי שתקנות נגישות אינטרנט כבר בתוקף.
הדס אגמון: מטבע הדברים היא תהיה נגישה.
אילנה בניש: אני מקווה מאוד.
הדס אגמון: גם אני מקווה שהמערכת האלקטרונית של הנציבות תהיה נגישה.
אילנה בניש: צריך נורא להיזהר עם זה כי, אתם יודעים, יש המון הצהרות על זה שאתרים מסוימים הם נגישים ב-AA וב-AAA וכולי.
אילנה בניש: אתמול חיפשתי את עצמי, כפי שאומרים, באתר ממשל זמין כדי לחפש מספר טלפון של רכז נגישות, כדי להתלונן על כך שהתוכנה של החיתום הדיגיטלי לא נגישה.
אילנה בניש: אני כספקית של משרדי ממשלה, למען השם, לא יכולתי להחתים כרטיס, וגם אמרו לי: אין לנו נוהל לתת לך סיוע מרחוק, אנחנו לא יכולים להשתלט לך על המחשב.
הדס אגמון: אשמח שתיפני אלינו.
אילן גילאון: הנה היא פנתה.
סמדר אונה: היא אומרת שצריכים מול הנציבות בכל צורה שהיא הנגשה של המערכת האלקטרונית.
אילן גילאון: א', אם מדובר בבעיה ספציפית, צריך לפתור אותה.
אילן גילאון: ב', זה ברור לגמרי.
אילן גילאון: כל מה שאנחנו עושים כאן הוא כדי שלך לא תהיה הטענה הזאת.
אילן גילאון: אחרת, מה עשינו?
איתן עמרם: למען הציבור אני חושב ש - - -
אילן גילאון: הכול למען הציבור.
אילן גילאון: בשבילנו אנחנו לא רוצים כלום.
איתן עמרם: כל אישור או פטור שנותנת הנציבות יפורסם באתר הנציבות.
איתן עמרם: אני לא יודע אם מתכננים את זה.
איתן עמרם: אם כן, זה נהדר, כי אז לנו יהיה קל לדעת לאן לא להגיע.
הדס אגמון: מצוין.
הדס אגמון: זו בדיוק המטרה של תקנה 9.
הדס אגמון: הפטור הזה, באופן כללי, הוא לא פטור באישור הנציבות אלא פטור ברגולציה עצמית.
הדס אגמון: המטרה של תקנה 9 היא בדיוק שמי שקיבל את הפטור יעדכן את המערכת של הנציבות כדי שאנחנו נוכל בהמשך לייצר מין מערכת GIS כזאת שתוכל לבדוק מראש.
הדס אגמון: זו בדיוק המטרה של תקנה 9, לרכז את המידע.
אילן גילאון: מאה אחוז, תודה.
איתן עמרם: אפשר לדעת לוחות זמנים?
הדס אגמון: בשנת 2020 אנחנו מקווים שתהיה המערכת.
נתי ביאליסטוק כהן: אני מבקש להעיר על הרשימה האחרונה שהוקראה.
נתי ביאליסטוק כהן: יש לי שאלה: הפטור ניתן לשלוש שנים.
נתי ביאליסטוק כהן: מה קורה אם במהלך שלוש שנים משתנה מצבו של העסק לטובה, כלומר הוא הפך להיות גדול, מ-7 מיליון שקל הוא עלה פתאום ל-13 מיליון שקל?
אילן גילאון: אז הוא מדווח על מחזור אחר.
הדס אגמון: יש לו פטור לשלוש שנים.
נתי ביאליסטוק כהן: הוא קיבל את הפטור לשלוש שנים גם אם הוא הפך להיות לא זכאי לפטור?
הדס אגמון: הוא קיבל פטור על סמך המחזור של שלוש השנים הקודמות.
הדס אגמון: בתום שלוש שנים הוא ייבחן מחדש.
הדס אגמון: זה עובד לשני הכיוונים – גם אם הוא הידרדר כלכלית.
נתי ביאליסטוק כהן: אני מניח שאם הוא הידרדר כלכלית אז הוא מייד יבוא ויבקש עוד פטור כי הוא נכנס לעוד רמה של פטור.
הדס אגמון: פרטני, אתה מתכוון.
נתי ביאליסטוק כהן: לא פרטני.
נתי ביאליסטוק כהן: הרי יש כאן מדרג.
נתי ביאליסטוק כהן: נניח שהוא עומד כרגע על 9.8 מיליון שקל והוא קיבל רק פטור ממעלית.
נתי ביאליסטוק כהן: אז הפטור הוא למשך שלוש שנים.
הדס אגמון: לטוב ולרע.
נתי ביאליסטוק כהן: בכל שיטת חישוב, במהלך אותן שלוש שנים אם השתפר מצבו והוא עבר מפטור על מעלית, כי אין פיר, אין בעיה, הוא לא צריך לשים את המעלית בפיר.
הדס אגמון: וגם להיפך.
נתי ביאליסטוק כהן: בואי, העסקים מספיק חכמים.
נתי ביאליסטוק כהן: אל תדאגי, כשזה יהיה להיפך הם יבקשו לקבל פטור.
אייל לב ארי: בגלל זה הבדיקה היא לפי מחזור ולא לפי רווח, בשביל לנטרל את זה.
נתי ביאליסטוק כהן: אני מדבר על המחזור.
נתי ביאליסטוק כהן: בואו נשים את זה על השולחן: זה עובד רק לכיוון אחד.
הדס אגמון: אני לא חושבת כך, אבל אנחנו צריכים לייצר ודאות.
אילן גילאון: גם אם יידרדר מצבו הוא לא יקבל פטור.
יהודה דורון: למה לא עושים את זה לשנה?
נתי ביאליסטוק כהן: הוא ירחיב את הפטור, בוודאי, הוא יודיע שמצבו הידרדר, אל תדאג, הוא יודיע שעכשיו המחזור שלו נמוך מ-5 מיליון שקל ולכן הוא לא צריך לעשות הנגשה.
אילן גילאון: כאשר הוא מידרדר, האם הוא יכול לבקש פטור פרטני בתוך תקופת שלוש השנים?
נתי ביאליסטוק כהן: פטור פרטני חי לבד לצד הפטור הזה.
הדס אגמון: הפטור הפרטני תמיד חי והוא נועד - - -
אילן גילאון: אז נתי צודק, שאם המצב שלו מידרדר הוא יבקש פטור פרטני, ואם המצב שלו ישתפר הוא זכה מן ההפקר, הרוויח.
הדס אגמון: זכה מן ההפקר לשנתיים–שלוש.
נתי ביאליסטוק כהן: השאלה השנייה שלי, הדס אגמון אמרה בפתיחת הדיון שהפטור לא חל על עסק חדש במבנה קיים לאחר כניסת התקנות לתוקף.
נתי ביאליסטוק כהן: האירי את עיניי.
אייל לב ארי: נגיע לתחולה.
אייל לב ארי: נקרא את זה.
איתמר גזלה: יש לי שאלה על תקנה 9.
איתמר גזלה: דבר ראשון, האם זה תנאי לפטור?
איתמר גזלה: זה לא תנאי.
איתמר גזלה: זה בא בנפרד.
איתמר גזלה: דבר שני, מה קורה עם עסק שלא מדווח?
איתמר גזלה: אנחנו יודעים שעסקים הרבה פעמים לא מדווחים.
הדס אגמון: זה הפרת חובה חקוקה.
אילן גילאון: בישראל לא קורה דבר כזה.
יהודה דורון: בחנות ירקות איך הוא מדווח?
יהודה דורון: הוא לא מדווח.
אילן גילאון: חבר'ה, מה קורה אם לוקחים לך את הארנק מן הכיס?
איתמר גזלה: כי לעסקים יש הרבה מאוד רגולציה.
איתמר גזלה: לא ניכנס לזה.
אילן גילאון: בואו נכמת את עצמנו באפשרויות האכיפה שיש לנו.
אילן גילאון: לכן הנורמה תמיד יותר חזקה מן החוק.
אילן גילאון: כשאתה תחשוב על נגישות – לא תהיה בעיה עם כל זה.
איתמר גזלה: אנחנו בעד, שלא ישתמע אחרת.
סמדר אונה: בעצם אמרת עכשיו שעיקר המאמץ צריך להיות על הדרכה אזרחית בתפיסה נגישה.
סמדר אונה: שהנציבות תצא יותר לתקשורת לדבר על זה, להסביר על זה.
סמדר אונה: אני לא רואה את זה בתקשורת.
אילנה בניש: בטח הם עושים את זה בתקשורת אבל כל אחד מרוכז בעניינים שלו.
אילן גילאון: נקיים דיון על כמה הם בתקשורת.
אילן גילאון: יש להם רייטינג גדול ואולי נציע שיהיה להם ערוץ טלוויזיה משלהם ...
אייל לב ארי: יש עוד נושא שרוצים להוסיף אותו.
אייל לב ארי: רוצים להוסיף הוראה של הצמדת סכומים למדד כדי שסכומי המחזורים יעודכנו.
אילן גילאון: זה גם פותר את השאלה של שלוש השנים, במידה מסוימת, עניין ההצמדה.
אבנר עורקבי: אתה מצביע על זה היום?
אילן גילאון: רק אני מצביע.
אילן גילאון: אתה רוצה גם להצביע?
אילן גילאון: אתן לך גם ...
אבנר עורקבי: אנחנו רוצים עוד לדון על זה.
אבנר עורקבי: זה לא בסדר.
אילן גילאון: על מה, על התחולה אתה רוצה לדון?
אבנר עורקבי: על כל התקנות.
אילן גילאון: בסדר, בפעם הבאה ... אתה רשאי להתנגד לזה.
אילן גילאון: זאת מליאת הוועדה אז רק מי שהוא חבר כנסת יכול להצביע.
אבנר עורקבי: יש מה לעשות.
אני קורא שוב: התחילה היא בעצם עם הפרסום במקרה הזה, העניין של בניין קיים, ההנגשות הפיזיות.
אני קורא שוב: כלומר הפטור לקטן, קטן, קטן, לעוסק הפטור עובר כחוט השני לאורך התקנות.
נתי ביאליסטוק כהן: הפטור חל רק על עוסק פטור או על עוסק פטור ועל מי שהכנסתו לא עולה על - - -
הדס אגמון: מי שהכנסתו אינה עולה.
אילן גילאון: אם יש כאן חברי כנסת הם מצביעים.
אילן גילאון: התקנות נתקבלו.
יהודה דורון: אנחנו כולנו נגד.
רחמים קייסי: אתה עושה מעצמך צחוק.
רחמים קייסי: אתה דואג לנכים?
רחמים קייסי: כך אתה דואג לנכים?
רחמים קייסי: שתהיה בריא.
עמיחי דרורי: אפשר הערה כללית, בבקשה?
עמיחי דרורי: אני ממרכז השלטון המקומי.
אילן גילאון: רחמים קייסי, אני אומר לך, אתה לא צריך לבוא לדיון הזה כי באת לחבל בו.
רחמים קייסי: - - -
אילן גילאון: אתה האחרון שתלמד אותי.
אילן גילאון: תוציא אותו.
רחמים קייסי: עכשיו זה הבחירות אז אתה - - -
אילן גילאון: אל תצביע בעדי, לא צריך.
אילן גילאון: תצא, תצא.
אילן גילאון: יהודה דורון, אני לא יכול להיענות למשוגות ולגחמות של כל אחד שיש לו דבר מה.
אילן גילאון: בתוך התחומים המקצועיים האלה אין שום סיבה.
אילן גילאון: זה לא פוליטיקה ואני מרגיש שכל מה שעשיתם בדיון הזה הוא לנסות לעכב את העניין.
אילן גילאון: אני מודה לכם מאוד.
יהודה דורון: נכון, אנחנו רוצים לעכב כי אנחנו רוצים לדעת מה קורה.
יהודה דורון: אתה ממהר.
אילן גילאון: אני לא ממהר.
יהודה דורון: למה לא נתת לנו הזדמנות לקרוא את התקנות.
אילן גילאון: הייתה לכם הזדמנות לקרוא את החומר.
אילן גילאון: לא היה לכם מה להגיד על החומר.
אילן גילאון: הדיון הסתיים.
אלי אלאלוף: היום ד' בטבת תשע"ט והשעה 09:35.
אלי אלאלוף: בוקר טוב במיוחד לחברי יהודה גליק על הבאת הנושא הזה לדיון.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שלצערי אף פעם לא דנתי לא בכנסת ולא מבחוץ על נושא היתומים.
אלי אלאלוף: לדעתי זה ביחד עם אלמנות כפי שיש בערכים היהודיים שלנו וודאי גם באיסלאם, יש יחס מיוחד גם ליתומים וגם לאלמנות.
אלי אלאלוף: אמרתי ליהודה, מה אתה עושה לי פה?
אלי אלאלוף: אתה מעורר איזה עניין אישי.
אלי אלאלוף: אני מודה שאני יתום מגיל ארבע, מספר תשע בבית של עשרה ילדים עם אימא מדהימה שהתגלתה ענקית, בת 38 ואחריות כוללת על עשרה ילדים ולא הסכימה לוותר על סמכויות מוחלטות אצלה.
אלי אלאלוף: נלחמה נגד הרבנות בפאס במרוקו ודרשה שהיא תהיה אפוטרופוס של ילדיה ולא אף אחד אחר גם כשרבנים בגישתם הפתוחה יחסית אז הציעו לה את האח, את הגיס, רק שיבואו לעזור לה.
אלי אלאלוף: "רק אני.
אלי אלאלוף: אף גבר לא יכנס לביתי יותר".
אלי אלאלוף: גידלה עשרה ילדים, אני חושב, בהצלחה, ודאי אחרי מה שאני רואה אצלנו, ובנכדים שלה, כמה עשרות, יש בוגרי הרווארד ויש בוגרי פוליטיקלי ובוגרי טכניון ובוגרי מונטריאול.
אלי אלאלוף: כל הקשת האדירה של ההשכלה הגבוהה בכל התחומים, בריאות ופיננסים וכל העולם המדהים שאפשרה לנו, כי היא דחפה בדבר אחד, לא התפשרה על דבר אחד.
אלי אלאלוף: על הכול אפשר היה.
אלי אלאלוף: מי צריך ביצה שלמה?
אלי אלאלוף: מספיק חצי ומספיק ככה ומספיק ככה, העיקר לימודים.
אלי אלאלוף: תעשו הכול אבל תלמדו.
אלי אלאלוף: אם צריך משהו, אנחנו נמצא.
אלי אלאלוף: אי-אפשר להגיד שמישהו מאיתנו בגלל בעיות כלכליות שהיו, וכשכתבתי עם 40 חברים את דוח העוני, אז התחלתי להבין את ההגדרות שאמי הייתה צריכה להיות בתוכם.
אלי אלאלוף: אנחנו אף פעם לא הרגשנו עניים למרות שלא היה, למרות שהתפשרנו ולא קיבלנו.
אלי אלאלוף: לא הרגשנו עניים, מפני שמה שהיה אמור להוביל אותנו זה חינוך ואז כל השאר זה שולי, שולי במיוחד כשיש אחריות משפחתית.
אלי אלאלוף: האחים שלי למעלה, עד היום אני לא מעז להסתכל להם בעיניים.
אלי אלאלוף: אחי הגדול במעמד סופר מיוחד, ואנחנו הקטנים היינו רק אמורים ליהנות מהאהבה הנפלאה ששררה ביניהם.
אלי אלאלוף: האמת, אני רק 50 ומשהו שנים בארץ, יותר זמן מכמה ילידי הארץ פה, והנושא הזה אף פעם לא תפס אותי למרות שזה חלק מחיי, למרות שאני חייב להגיד לכם שמעמד היתום מאב שלי, אנחנו קיבלנו הרבה חיזוק אישי, יכולות אישיות שאפשרו לנו להתמודד עם החיים, גם איזו עצמאות אישית.
אלי אלאלוף: אימא אמרה, רק תעשו מה שאתם רוצים, אבל כל עוד שהיינו במרוקו, שיהיה לא יותר מקילומטר אחד, שבשבת נוכל להיפגש, וכל השאר, אם תצאו לחוץ לארץ אז תדאגו שאני אדע להגיע אליכם גם אחרי שמצבנו הכלכלי ישתפר.
אלי אלאלוף: היא פיזרה את הילדים שלה לקנדה ולצרפת ולארץ ולמרוקו, יש לה בת שם, אחותי, לכן אני קודם כל רוצה שנבין: יתום זה לא מעמד חלש בתנאי שגם החברה תדע להתייחס לזה.
אלי אלאלוף: יתום, יש לו חוזקות שבחלקן תלויים בחברה.
אלי אלאלוף: אני זוכר את עצמי בבית ספר אליאנס בפאס.
אלי אלאלוף: היחס ליתומים כמוני היה שונה, היה מחזק.
אלי אלאלוף: החינוך היה מחזק אותנו, בית הספר.
אלי אלאלוף: המורים ידעו להתייחס אלינו אחרת.
אלי אלאלוף: כשהגיעו מתנות מיהדות אמריקה, אז באופן טבעי הראשונים זה אנחנו.
אלי אלאלוף: לא שאהבנו את המתנות, כי המכנס לא היה כמו שאנחנו רוצים, אבל היחס של מערכת החינוך הייתה בהתאם.
אלי אלאלוף: אנחנו אף פעם לא ראינו את עצמנו שייכים למערכת הרווחה, בלי לפגוע חס וחלילה.
אלי אלאלוף: לא ידענו שיהיה חיזוק כלכלי, אז כל הדברים האלה, והמדינה שלנו לשמחתנו היום, יש לה, אבל האם אנחנו עושים את זה בצורה האופטימלית?
אלי אלאלוף: קראתי את המסמך שה"אמיצים" שלחו לנו.
אלי אלאלוף: זה נכון מה שאתם ממליצים פה, אבל לא ידענו שזה חייב להיות.
אלי אלאלוף: יש הבדל מאוד מהותי בין יתום מהורים, מאב ואם מאשר יתום של חלק אחד.
אלי אלאלוף: עדיף להיות יתום מ"אבא" מאשר מאימא, כי אימא, יש לה חוזקות מדהימות הרבה יותר.
אלי אלאלוף: אל תפרשו את המלחמות המגדריות.
אלי אלאלוף: זו לא הכוונה.
אלי אלאלוף: הכוונה זה שמי שמחזיק בית, האימא, נרצה או לא נרצה.
אלי אלאלוף: זה לא מתוך זלזול בתפקידים של הבית אלא מתוך ההערכה, הערצה ליכולות של האימא להחזיק בית, ואני ראיתי את זה בהשוואה לבני דודים שלי שקרה להם גם כן אסון כזה.
אלי אלאלוף: תודה באמת יהודה שגרמת לפחות לי אישית, מזה כמה שבועות מאז ששוחחנו פעם ראשונה על הנושא, אני כל הזמן רואה שלא נתנו התייחסות רצינית.
אלי אלאלוף: אחת הנקודות שמאוד מדאיגות אותי זה למשל יתום שאמור לצאת למוסד חוץ-ביתי, לחינוך חוץ-ביתי, למסגרת חוץ-ביתית.
אלי אלאלוף: איך בוחרים את זה?
אלי אלאלוף: הוא לא בא בגלל מקרה כזה או אחר אלא רק בגלל שאין מי שיחזיק אותו יותר בבית.
אלי אלאלוף: זה לא אומר שהוא "בעייתי" בתחום ההתנהגותי, בתחום הטיפולי וכו', ואז הוא מגיע למסגרת ולרוב המסגרות שמטפלות ברוב הזמן בצורה טובה, ברוב הזמן יחד עם ילדים שזה לא הבעיות שלו, ואני באמת מתלבט.
אלי אלאלוף: הייתי עם חברים, מבדיל אלף הבדלות, בחוף השנהב, ולקחו אותנו לבית יתומות, והמילה של בית יתומות, זה זעזע אותי.
אלי אלאלוף: למה לתת להם מסגרת כזאת שמראש משפיל אותם, פוגע בהם?
אלי אלאלוף: אני שמח שאצלנו אין דבר כזה.
אלי אלאלוף: כל בתי היתומים למיטב ידיעתי נסגרו והפכו למוסדות חינוך, מוסדות רווחה, אבל ברור שבבחירה של המוסדות, כדי להביא ילד יתום למסגרת הזאת חייב להיות מלווה במערכת שלמה.
אלי אלאלוף: זה לא עוד אחד בתוך הבית הזה, אז ודאי שזה נושא שעמותת - - - שהיא לקחה את הנושא הזה כנושא בלעדי ומרכזי, וה"אמיצים", באמת אתם בחרתם בשם מתאים לכם ואני מקווה שאנחנו כוועדה נוכל בזמן שנשאר לנו לעמוד לרשותכם ולתקן כמה עוולות שגילינו בזכות העבודה שנעשתה על ידי גליק, שוב תודה, ועל ידי עמותת "אמיצים".
אלי אלאלוף: גליק, אתה רוצה להמשיך?
יהודה גליק: תודה רבה לך אדוני היושב-ראש, א, גם על הדברים המאוד מרגשים האישיים שאמרת פה.
יהודה גליק: אני ראיתי שלא הייתי היחיד שמחיתי דמעה כששמעתי אותך מדבר.
יהודה גליק: אני לא יודע על כל העשרה אחים, אבל מספר תשע מתוך עשר יצא דמות מרשימה.
יהודה גליק: אתה משמש עבורנו בהרבה עניינים כמודל בכל הנושא של האכפתיות בכל נושא של הרווחה.
יהודה גליק: לא יודע אם זה קשור ליתמות, לא קשור, אני משוכנע שזה קשור גם למה שעברת וגם לאימא שלפי מה שהתרשמנו, הייתה באמת מרשימה.
יהודה גליק: אני גם מודה לך שמהרגע שבאתי אליך ועד היום לקחת את זה כל כך ברצינות ואמרת לי, שמע, אי-אפשר לעשות דיון אחד, צריך להבין את העניין, לשמוע את העניין.
יהודה גליק: אני גם מודה לעמותת "אמיצים" שהם באמת הסבו בפניי את העניין למרות שאני לצערי התאלמנתי.
יהודה גליק: בדיוק שבוע הבא אנחנו מציינים שנה לפטירתה של אשתי ובמובן מסוים התמזל מזלי, אם אפשר לומר, שהוכרנו כנפגעי איבה ולכן אנחנו מהיום הראשון מלווים על ידי הביטוח הלאומי.
יהודה גליק: יש לי הרבה מילים טובות לומר עליהם, על ידי גורמי רווחה ועל ידי עמותות שעוזרות לנפגעי איבה, אבל כשנחשפתי לדברים שסיפרו לי, דבר ראשון שזעזע אותי, יש עמותות שמטפלות בחולי סרטן, "זיכרון מנחם", להביא את הילד חולה הסרטן.
יהודה גליק: עושים להם ימי כייף, עושים להם הכול.
יהודה גליק: הילד, האבא היה חולה סרטן.
יהודה גליק: יום למחרת כשהאבא נפטר כל עמותות לחולי הסרטן נעלמות, אין אף אחד שמטפל בילד הזה.
יהודה גליק: הילד יושב שבעה, למחרת מגיע לבית ספר.
יהודה גליק: כמו שאמרתם, יש מערכת חינוך תומכת ומחבקת.
יהודה גליק: אם יש יועצת שמודעת לעניין, היא תיתן, אבל אין חוזר מנכ"ל.
יהודה גליק: למשל, לילדים להורים גרושים חוזר מנכ"ל.
יהודה גליק: יש ילדים עם אלרגיות, דיברנו פה על נושא אלרגיות לא פעם.
יהודה גליק: יש חוזרי מנכ"ל.
יהודה גליק: לגבי יתום אין הנחיה מה עושים, מה קורה לילד הזה.
יהודה גליק: הילד הזה איבד את הדבר היקר לו.
יהודה גליק: לפעמים זה בבת אחת, אם זה באירוע פשע או בעקבות טביעה או באירוע של דום לב או בתאונת דרכים.
יהודה גליק: אין מערכת שנותנת תשובה מה קורה.