GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאורה סולטן יעבץ: ואז, ברגע שהמוסד לביטוח לאומי יבקש את המידע הזה, או באמצעות העברה של ממשק טכנולוגי או ממש פיזית מהמשטרה, הוא יראה שזה לפי חוק המאבק בטרור.
ליאורה סולטן יעבץ: זה לא משהו שאי אפשר לראות אותו ולהבחין בו.
ליאורה סולטן יעבץ: לכן, אני מרגיעה אותך שהמידע הזה ייראה באופן בולט.
ליאורה סולטן יעבץ: אם זה יהיה לפי 300 - רצח, ולא מאבק, אז אולי הוא יצטרך לבדוק מדוע, אבל אם זה מאבק בטרור אין שום בעיה.
לילך וגנר: גם ברצח.
ליאורה סולטן יעבץ: אבל כנראה יהיה לזה עוד סעיף.
נעה בן-שבת: אם זה מעשה טרור.
נעה בן-שבת: אם זה מעשה טרור, אז בית המשפט ציין על הרצח הזה שזה מעשה טרור לפי 37(ד), בלי קשר ל-37(א), למגבלות שם.
נעה בן-שבת: אני רוצה לברר כי לי הנקודה הזאת לא הייתה ברורה.
נעה בן-שבת: את מתכוונת שהמוסד לביטוח לאומי, בעצם תעבירו לו את המידע הזה גם לגבי הרשעות סתם והוא יעביר את המידע הזה לקופות הגמל לפי פנייה שלהם?
נעה בן-שבת: כי הוא הרי לא ישלול.
נעה בן-שבת: במקרים האלה הוא לא שולל את פסק הדין.
נעה בן-שבת: הרי אלה אותם מקרים שבהם המוסד לביטוח לאומי עדיין לא שלל, כי אין פטירה.
ליאורה סולטן יעבץ: בסדר.
ליאורה סולטן יעבץ: אם המוסד לביטוח לאומי, נודע לו שיש אדם, נאשם כזה, כפי שאנחנו רואים האדם שפגע ברעננה, עובד בזק, כולם יודעים על מי מדובר.
ליאורה סולטן יעבץ: אני חושבת שבמקרים הקיצוניים האלה כל המדינה יודעת על מה מדובר.
חיים ילין: מה שצריך להוסיף פה זה מנוי לעיתון, זה הכול.
נעה בן-שבת: אבל הוא צריך הרשעה.
נעה בן-שבת: צריך לתת הרשעה.
ליאורה סולטן יעבץ: הרשעה מבחינת פרשנות זה גזר דין.
ליאורה סולטן יעבץ: גזר דין.
ליאורה סולטן יעבץ: לא כתוב שזה צריך להיות גזר דין חלוט.
נעה בן-שבת: הוספנו.
נעה בן-שבת: כן.
ליאורה סולטן יעבץ: יפה.
ליאורה סולטן יעבץ: אני אומרת שאצלנו הפרשנות היא גזר דין.
ליאורה סולטן יעבץ: ביום שמקבלים את גזר הדין, אמורים תוך 15 ימים על פי הנחיה להזין את גזר הדין למערכת המרשם הפלילי, זאת אומרת שהמידע יהיה קיים ממש בסמוך.
ליאורה סולטן יעבץ: אם יהיה ערעור על כך וישתנו דברים בעתיד, הוא יצטרך לבדוק שוב.
ליאורה סולטן יעבץ: זה בדיוק העניין, אבל הוא אף פעם לא יקבל מהמשטרה את הפרוטוקול.
ליאורה סולטן יעבץ: לזה הוא יצטרך לעשות צעד אחר ולפנות או לבתי המשפט או - - -
שי סומך: לא צריך פרוטוקול.
נעה בן-שבת: אנחנו מדברים כרגע על חברה מנהלת.
נעה בן-שבת: אם המוסד לביטוח לאומי לא קיבל החלטה – כמו שהסביר עורך דין שלומי מור, שהוא לא מעביר את המידע שהוא מקבל, הוא רק מעביר אינדיקציות שהוא שלל או לא שלל - -
ליאורה סולטן יעבץ: נכון.
נעה בן-שבת: - - במקרה הזה אין לו עדיין שלילה כי הוא דחה את הבקשה לגמלה, בגלל המעצר.
שלומי מור: לא הוגשה תביעה.
שלומי מור: פשוט הרבה פעמים לא מוגשת תביעה.
נעה בן-שבת: או לא תוגש תביעה אפילו, אז לא תהיה שלילה.
נעה בן-שבת: אז איך אנחנו מצפים?
נעה בן-שבת: אני הבנתי משהו אחר משי סומך, ש"נודע לחברה המנהלת" לא יסתמך על המרשם הפלילי, יסתמך על הפרקליטות, שהפרקליטות תעביר את המידע הזה לקופות הגמל, כי אחרת בסופו של דבר התברר שלא הצלחנו לסגור את זה פה.
שי סומך: קודם כול, היוזמה צריכה להיות של קופת הגמל.
שי סומך: אף אדם במדינה לא יודע אם האדם מבוטח בקופת גמל ובאיזו קופה הוא מבוטח, ולא יעבירו עכשיו מידע לכל קופות הגמל על ההרשעות.
ליאורה סולטן יעבץ: בטח.
ליאורה סולטן יעבץ: זה מידע, מידע חסוי.
שי סומך: אז זו אמורה להיות יוזמה של קופת הגמל.
נעה בן-שבת: ולמי היא אמורה לפנות?
שי סומך: זאת שאלה.
שי סומך: אם המרשם הפלילי כבר יספק את המידע שדרוש כדי לשלול, ואני מבין שזה המצב, אז נשאלת השאלה - -
נעה בן-שבת: למי הוא יספק?
שי סומך: - - אם הם יכולים לבקש מהביטוח הלאומי את אותו מידע מהמרשם הפלילי.
שלומי מור: אין לנו אותו ואנחנו לא מבקשים אותו.
שלומי מור: זה העניין, שזה לא מידע שאני מבקש כיוון שלא הוגשה תביעה וזה לא אגב הטיפול שלי בסעיפים.
שי סומך: הבנתי.
שי סומך: אז הרעיון החלופי הוא – זה דבר שנבדק כרגע בפרקליטות – להעביר באופן שוטף את פסקי הדין.
נעה בן-שבת: זו נקודה מאוד חשובה שצריך לסגור אותה.
שי סומך: הרעיון שנבדק כרגע בפרקליטות – הרעיון הזה נבדק, אין כאן החלטה סופית – הרעיון שנבדק הוא שהפרקליטות תעביר פסקי דין שבהם אדם הורשע במעשה טרור ונגזרו עליו יותר מעשר שנות מאסר, ההעברה תהיה לביטוח הלאומי.
שי סומך: דרך אגב, הם יהיו מוכנים גם להעביר לרשות שוק ההון אם הם יסכימו, וקופת הגמל תוכל לקבל את המידע מאחד מהגופים האלה, אבל צריכים לסגור את הפרטים ועדיין הפרטים לא סגורים.
ליאורה סולטן יעבץ: גם זה כמובן – מה שאמרת – אי אפשר שמוסד לביטוח לאומי יעביר לרשות שוק ההון משעה שהם לא מוגדרים שמותר להם לקבל את המידע הזה.
שי סומך: פסקי דין.
ליאורה סולטן יעבץ: רק פסקי דין.
שי סומך: אני מדבר על פסקי דין.
ליאורה סולטן יעבץ: בסדר, אני לא מדברת על זה כי אתה עושה גוגל ורואה הכול, אבל בגדול - - -
שלי סבן: שי, באמת כמו שסיכמנו, כיוון שעושים גוגל ורואים הכול ורואים שסך הכול שומעים עליהם, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, אני חושבת שכדאי - - -
שי סומך: הפרטים לא סגורים.
אלי אלאלוף: אני אסכם בנקודה הזאת, ברשותכם.
אלי אלאלוף: אנחנו לא נספיק לסיים היום את החוק, נעשה פה הפסקה.
אלי אלאלוף: יש לכם עד שבועיים כדי להשלים את כל האינפורמציות הנדרשות.
חיים ילין: תיתן להם שבוע, לא שבועיים.
אלי אלאלוף: ככה אמרו לי, שיש פה כל מיני בירורים, כולל השב"כ.
חיים ילין: למה שבועיים?
חיים ילין: אתם לא יכולים בשבוע?
חיים ילין: אני למדתי, מה שלא עושים בשבוע, לא עושים גם בשבועיים.
אלי אלאלוף: אם סיימתם יותר קצר משבועיים, תעבירו את זה לנעה ואז אנחנו נתכנס מוקדם יותר.
אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם, היום אנחנו ב-26.11.2018, י"ח בכסלו התשע"ט.
אלי אלאלוף: אנחנו הזמנו דיון דחוף בנושא סגירת עמותת "אל סם".
אלי אלאלוף: לי יש רק דברים טובים להגיד על "אל סם".
אלי אלאלוף: בתפקידי הקודם בקרן רש"י ובכלל גם בסוכנות היהודית ראיתי את "אל סם" כשהתחילו לעבוד כשאף אחד לא התעניין בנושא.
אלי אלאלוף: זה אתגר בלתי רגיל שלקחתם על עצמכם ובעיניי גם אם כל מערכת ניתנת לטיפול ולשיפור וכו', אני לא יכול להבין למה צריך לסגור דבר כזה.
אלי אלאלוף: אולי לשפר אותו, אולי לבוא בטענות או בצורה של דוח.
אלי אלאלוף: חיפשתי בכתובים אצל החברים שלי ביקשתי מהם לראות אם יש דוח מזהיר על "אל סם".
אלי אלאלוף: לא ראיתי, אז פה ההחלטה כנראה נבעה מרצון של משרד העבודה להגדיל את ההיקף של הפעילות בזכות זה שאם זה יעבור לרשויות המקומיות, אז גם משתחררים מאחריות, דבר שאני לא אוהב, שאנשים משתחררים מאחריות, וגם זה יותר גרוע.
אלי אלאלוף: זה גם להשיג מצ'ינג של השלטון המקומי, של הרשות המקומית.
אלי אלאלוף: לעניות דעתי, ואם זה לא נכון, תתקנו, "אל סם" זה לא מרכז מקומי ברוב היישובים, זה מרכז אזורי.
אלי אלאלוף: אם "אל סם" נותן שירות ליישובים שבהם הוא לא נמצא, אבל מטפל בילד.
אלי אלאלוף: אני זוכר את המרכז של רמלה שקיבל ילדים מכל האזור, לכן אני לא מבין למה ההחלטה הזאת להעביר את זה לרשויות המקומיות ולתת להם אחריות.
אלי אלאלוף: שמעתי שב-48 השעות האחרונות החליטו לא לסגור את זה.
אלי אלאלוף: אני לא סוגר, לא משנה צורת תפעול של מערכת שקיימת, שמתפקדת ושמטפלת בילדים.
אלי אלאלוף: אי אפשר לעשות הפסקה ולהעביר את התיק.
אלי אלאלוף: פה רוצים להעביר ילדים שהם זקוקים לכל דקה של עבודה אינטנסיבית איתם, לכן אני מצאתי לנכון להזמין לדיון דחוף אתכם, את אנשי האוצר, ואני שמח כפי שאמרתי, שחברי מאיר נמצא פה והשלטון המקומי נמצא פה.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה הכול כדי שמשרד הרווחה יקבל את ההחלטה האחרת הנדרשת לעניות דעתי.
אלי אלאלוף: יש פה מישהו ממשרד העבודה והרווחה?
אלי אלאלוף: בבקשה, נציג המשרד.
אהרון שבי: אהרון שבי, מנהל השירות לטיפול בהתמכרויות שבמסגרת השירות מופעלת העמותה ועמותות נוספות.
אלי אלאלוף: כמה עמותות יש?
אהרון שבי: בעיקרו של דבר עמותות בקהילה, יש לנו שתי עמותות שמופעלות.
אהרון שבי: הנוספת היא עמותת "אפשר" שמטפלת באוכלוסייה מכורה לאלכוהול והימורים.
מאיר כהן: כמה עמותות מטפלת בסמים?
אהרון שבי: בעיקרו של דבר יש לנו 11 עמותות, תשע מהן במסגרות חוץ-ביתיות ועוד שתיים שהן מטפלות בקהילה.
אהרון שבי: לאורך שנים התהליך של העברה מעמותות לקהילה, לרשויות המקומיות הוא לא תהליך שהתחיל עכשיו.
אלי אלאלוף: שתיים בקהילה?
אהרון שבי: שתיים בקהילה, "אל סם" ו"אפשר".
קריאה: בני נוער וצעירים בלבד, "אל סם".
אהרון שבי: "אל סם", בני נוער וצעירים, "אפשר", לבוגרים.
אהרון שבי: לאורך השנים כל פעם שהייתה איזושהי התחדשות של ההסכם או מכרז עם העמותות הללו, הרשויות המקומיות קיבלו הזדמנות לקבל לעצמן את הטיפול באוכלוסייה הזאת ובמשך השנים היו איקס תקנים או איך שנגדיר את זה, והם עברו בחלקם בכל תקופת זמן לרשויות המקומיות, אלו שהיו מוכנות לעשות את זה.
אהרון שבי: זו לא הפעם הראשונה, ובתהליך ארוך של שנים זה נעשה במקבץ.
אהרון שבי: הפעם הזאת, באמת סוג של התקבלה החלטה להפעיל את כל המערכת של הטיפול בבני נוער, גם מבוגרים, אבל אנחנו בענייננו כאן בנושא הנוער, ברשויות המקומיות גם בשביל לעבות את העשייה, לאפשר עשייה מורחבת יותר, ואני חייב לציין שבאמת העמותות ועמותת "אל סם", עמותה ותיקה, נתנה ונותנת שירות טוב לאורך השנים בהקשר הזה.
אהרון שבי: דרך אגב, מירב השירות פועל במסגרת הרשויות המקומיות.
אהרון שבי: השירות לטיפול בהתמכרויות מטפל בסך הכול ב-14,200 איש כאשר מתוכם כ-1,400 נמצאים במסגרות החוץ-ביתיות וכל היתר נמצאים ברשויות המקומיות ומקצתם בעמותות.
אהרון שבי: אם אני אכוון ואגדיר את סדר הגודל שקיים בעמותות, נעשה את זה בתקנים שזה לא יבלבל בסוגיית ההועדות, אנחנו מדברים בתקנים מלאים על סדר גודל של 48 בשתי העמותות ואנחנו מדברים על 15 תקנים.
אהרון שבי: כמובן שזה מפוצל לעובדים בחלקיות משרה ויש ורסיה מסוימת, אבל בגדול מדובר על 15 סוג של תקנים.
אהרון שבי: אפשר להגדיר את זה קצת יותר, תלוי איך זה נעשה.
אהרון שבי: בהקשר הזה הרעיון היה בעצם להשלים איזשהו מהלך ולאפשר לרשויות המקומיות לתת את המענה ולאפשר את זה בצורה של מתן תקנים לפעילות הקיימת, מעובה ברשויות.
אהרון שבי: שוב אני אומר, מירב המערכת פועלת ברשויות המקומיות לאורך הרבה מאוד שנים.
אהרון שבי: השנה הזאת הוקצו לרשויות המקומיות כ-90 מסגרות חדשות שכולן הלכו כמובן למחלקות הרווחה בהקשר הזה, זאת אומרת גם במקומות שהמערכת פועלת.
אהרון שבי: יש כאן איזושהי תמה שנמשכת לאורך - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: ברשויות המקומיות יש מצ'ינג?
אהרון שבי: כן, 75% זה משרד, 25% רגיל, וגם דרך אגב במסגרת ההועדות אותו דבר.
אהרון שבי: גם כאן זה 75% ו-25% גם במסגרת העמותה.
אהרון שבי: בעיקרון של דבר היה תהליך גם מבחינת משרד האוצר, גם מבחינת החוק בשביל לקבל את זה כאיזושהי הוויה של תקנים.
אהרון שבי: נקודת המוצא הייתה שחלה איזושהי התעכבות בתהליך הזה של האישור שיאפשר זמן מספק בכדי לעשות העברה מסוימת.
אהרון שבי: אחת המחשבות היו וישנה עדיין, שהעובדים שנמצאים במערכת המסוימת הזאת של העמותה ושל העמותות יקלטו בתוך הרשויות המקומיות.
אהרון שבי: אני חושב שיש כאן אלמנט של ניסיון להתייחס למומחיות שהעובדים קיבלו אותה.
אלי אלאלוף: שבוע שעבר קיימנו דיון על אחת הדרישות שאתמול דיבר עליה אפילו ראש הממשלה ואשתו, על נושא של נשים מוכות, וכבר שנה וחצי נמצאים אצלכם אישור תקציבי, חוק של טיפול בנשים מוכות מחוץ למקלט לנשים מוכות, סל תמיכה, תקציב מלא.
אלי אלאלוף: היה ב-2017 וב-2018, כל פעם 11 מיליון שקל.
אלי אלאלוף: בתיקון של המכרז שאמור היה לצאת, בגלל טעות שמצאו, וכדי לתקן טעות זה עוד חודשיים.
אלי אלאלוף: מה שמפתיע אותי, שהחלטתם להתעלם מזה שיש 14 מקלטים לנשים מוכות שנותנים שירות יום-יום והם לא יוכלו לתת את השירות כי זה צריך ללכת לשירות ארצי, למכרז של גוף יחיד שיעשה את הפעולה.
אלי אלאלוף: איך יש היגיון כזה לעשות את זה עם נשים מוכות והיגיון אחר שמדברים בילדים מ"אל סם"?
אלי אלאלוף: למה פה זה משקל א' ושם זה משקל ב'?
אלי אלאלוף: איך תיאום בתוך המשרד?
אהרון שבי: כאן ההיבט הוא לא ללכת למכרז אלא ללכת לפעולה, וזה בעצם החלק שהיה בו עיסוק לנסות בעצם לייצר בתהליך של זמן.
אהרון שבי: שוב אני אומר, היה באמת עיכוב בהודעה שנוגעת למתי בעצם יש לנו את התקנים הללו, לעשות איזושהי פעולה יחד עם המשרד, מרכז השלטון המקומי בשביל לייצר בסופו של דבר איזשהו מועד להעברה המסוימת.
אהרון שבי: זה שונה מאוד ממכרז.
אלי אלאלוף: אבל התהליך המחשבתי-ארגוני הנדרש, לא להמשיך ברמה ארצית, להמשיך ברמה מקומית.
אלי אלאלוף: ובטכניקה כזו או אחרת.
אלי אלאלוף: אצל נשים מוכות זה לא אותו דבר?
אלי אלאלוף: 14 המקלטים, גם הם עשו עבודה שנים.
אלי אלאלוף: הם הקימו את המערכת ופתאום באה החלטה מנהלית שהורסת את התפיסה הטיפולית וזה הכי חשוב.
אלי אלאלוף: פה יש תפיסה.
אלי אלאלוף: זה לא רק פיונים.
מאיר כהן: אני מכיר את הנושא הזה.
מאיר כהן: יש כמה נקודות שצריך להתייחס אליהן, בראש ובראשונה זו הנקודה שאתה העלית עכשיו שהיא הנקודה החשובה ביותר.
מאיר כהן: חבריה, אני אמרתי את זה גם כשר רווחה כשהנושא הזה עלה.
מאיר כהן: א', אנחנו השארנו את זה לשיקול דעת של רשויות.
מאיר כהן: מעולם לא באנו ל"אם סם" ואמרנו, חבריה, אנחנו סוגרים אתכם, כי "אל סם" הצליחה לייצר מיומנויות שלא נמצאות ברשויות המקומיות, ובבקשה, כשראש רשות מקומית מצא את האנשים המוכשרים לכך, כי לטפל בבני נוער מכורים לסם זה פטנט גדול, זה לא איזה דבר שאם אני מעביר לרשות, בזה זה נגמר.
מאיר כהן: זה לא דבר שאם מישהו במערכת הרווחה הרשותית אומר לי, העו"סית הזאת או העו"ס הזה יכול לטפל, בזה זה נגמר.
מאיר כהן: אין מיומנויות היום יותר טובות בשום גוף במדינת ישראל חוץ מ"אל סם", לכן החיפזון הזה קצת מדליק נורה אדומה, ממה נפשנו?
מאיר כהן: לא לוותר על המיומנות.
מאיר כהן: ב', היות ובאמת מדובר ב-45 או 50 תקנים, בשברי תקנים, אז אני גם לא רואה מה ההתעקשות של המשרד לבוא וסגור את "אל סם"?
מאיר כהן: אלא אם כן יש דברים שאתם לא אומרים כאן.
מאיר כהן: מה ההתעקשות?
מאיר כהן: אני מכיר את "אל סם", הוא לא השתנה בשנים שאני לא שם.
מאיר כהן: זה לא איזה גוף שהוא גוף שבע או גוף שיש בו תקנים מיותרים.
מאיר כהן: זה גוף איזוטרי, קטן, אנשים שעובדים עם הנשמה שעושים עבודה מצוינת.
מאיר כהן: גם כמנהל בית ספר 25 שנה, הם היו אורחים בבית הספר שלי באיזושהי עבודה יוצאת מן הכלל.
מאיר כהן: הדבר החשוב לא פחות, יש רשויות קטנות שיש להן, כמו עפר שיושב כאן, שיש לו שניים-שלושה ילדים שצריכים טיפול.
מאיר כהן: האם בשביל זה הוא יחזיק שמינית משרה?
מאיר כהן: יש לו את "אל סם" והוא יכול לפנות ל"אל סם" ו"אל סם" באים לרשויות.
מאיר כהן: אם אנחנו מחברים רשות קטנה ועוד רשות קטנה, אנחנו מגיעים למאות בני נוער שצריכים את הטיפול הזה, ואין טיפול.
מאיר כהן: שאף אחד לא יגיד לי שעובד סוציאלי שנמצא במגדל העמק יכול לעבוד בעוד שני רבעי משרה אצל עפר ברמת ישי או בעוד מקום אחר, לכן עמותה שיש בה את המיומנויות האלה, תשמרו עליה.
מאיר כהן: הדבר האחרון, תראו, אני משער שמי שיבוא לעבוד זה העובדים הסוציאליים.
מאיר כהן: כל עובד סוציאלי, העומס עליהם הוא מטורף.
מאיר כהן: אני שם את הכובע של ראש רשות.
מאיר כהן: הדבר הזה יהיה כל מיני רבעי וחצאי משרה בכדי להשלים ולהגדיל לעובדים סוציאליים טיפה את משרתם.
מאיר כהן: המסכנים האלה שממילא עבודתם היא קשה.
מאיר כהן: זה יוסיף עליהם עומס.
מאיר כהן: לסיכום הדברים, אדוני, צריך לקבל החלטה.
מאיר כהן: א', אני חושב שמשרד הרווחה טועה בגדול בזה שהוא מנחית מכת מוות על עמותת "אל סם".
מאיר כהן: ההיפך, ככל שאתה בוחן, ב-OECD תבדוק את זה, שבי, אתה מכיר את זה, יש היום חיזוק של עמותות שבאות עם מיומנויות.
מאיר כהן: מחזקים אותן, לא מפרקים אותן.
מאיר כהן: מה שעמותה כזאת יכולה לתת לעובדים שלה, אני כראש ראשות או מנהל אגף רווחה, אני אומר לך שבדרך כלל הוא לא יוכל לתת כי הוא צריך להתפרס על אלף ואחד.
מאיר כהן: אלה מפתחים מיומנות נקודתית.
מאיר כהן: אם בכל זאת תחליטו, אני חושב שצריך לחזור להצעה שלי לא לפגוע ב"אל סם", להשאיר את זה לשיקול דעת של ראשי הרשויות.
מאיר כהן: הדבר האחרון, יושב כאן נציג הרשויות, עפר.
מאיר כהן: הוא בא בשם השלטון המקומי.
מאיר כהן: השלטון המקומי מתנגד.
מאיר כהן: לא יעלה על הדעת שמשרד, את קבלני הביצוע שלו, את ראשי הערים ואת מרכז השלטון המקומי הוא לא שואל אלא הוא בא וכופה עליהם.
אהרון שבי: אני רוצה להשלים ולומר כך, בגדול, תראו, גם המיומנות שקיימת בעמותה היא מיומנות שנרכשת בתהליך שאנחנו בעצם כמשרד - - -
אהרון שבי: העובדים מחויבים להשתתף בתוכניות ההכשרה שהשירות מקצה, שהמשרד מקצה וכו', ויש גם את המיומנות שנרכשת במסגרת העמותה עצמה.
אהרון שבי: אני חייב לציין שגם המערכת הקיימת כיום ברשויות המקומיות עובדת בצורה אזורית ונותנת מענה על ידי הרשויות עצמן למקומות קטנים.
אלי אלאלוף: אני מכיר טוב את היחידה בבאר שבע.
אלי אלאלוף: יש לנו קצת "אצבעות" שם, נכון?
אלי אלאלוף: היא תקבל ילד מאופקים?
אהרון שבי: היא מקבלת אוכלוסייה מסביב.
אהרון שבי: היא מקבלת מרהט.
אלי אלאלוף: והיא תקבל משגב שלום?
אהרון שבי: היא מקבלת, לא תקבל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה חושב שישלחו משגב שלום לשם?
אהרון שבי: זו כבר סוגיה אחרת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דו סטרי כזה, לא חד סטרי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אין רשות שבאה ולוקחת את הילד ואומרת לו, אתה תטופל בבאר שבע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו צריך להעביר את הנער הזה לבאר שבע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי יעביר אותו?
אהרון שבי: זה בדיוק קו העבודה.
אהרון שבי: קו העבודה של המשרד, לרשת את כל הרשויות בכוח אדם.
אהרון שבי: בגדול, הכוונה היא להקצות כוח אדם חדש, לא תוספת על העומס הקיים בהקשר הזה.
אהרון שבי: אני חייב לציין שמרכז השלטון המקומי תומך ברעיון הזה ככלל בתהליך מסוים של זמן.
אהרון שבי: הוא כמובן לא ראה את הזמנים שהם היו באמת בעייתיים בהקשר הזה.
אהרון שבי: גם ציין שהרעיון הזה שהרשויות המקומיות יטפלו הוא בהחלט הגיוני לחלוטין, זאת אומרת מסגרת שלטונית שעושה את זה, אבל שוב, הריווח בתהליך מסוים של זמן.
אהרון שבי: מה שבסופו של דבר סוכם הוא לתת את הארכה עד ה-30.6 למסגרות בכדי לקבל את התקנים הללו, להקצות אותם בזמן בתאום עם מרכז השלטון המקומי ועם עוד - - -
אלי ליכטר: אבל לא עשיתם את זה מראש.
אלי ליכטר: עכשיו בלחץ שלנו פתאום אתם התעוררתם.
אהרון שבי: בעיקרו של דבר אני אומר שאכן היה כאן לוח זמנים בעייתי בהקשר המסוים הזה.
אהרון שבי: דרך אגב, מייד לאחר מכן גם כאשר ציינו את העניין הזה, נאמרו גם בשיחות פנימיות שמתוכננת אורכה מסוימת.
אהרון שבי: בסיום העניין אני רוצה לומר שהכוונה של המשרד היא להקצות תקנים חדשים.
אהרון שבי: הם יהיו אזוריים, הם יהיו תקנים שבעיקרו של דבר יאפשרו אולי עיבוי מסוים של התהליך, ולציין שוב שבעיקרו של דבר זה כבר תהליך ארוך שנים.
אלי אלאלוף: יש לי שאלה משפטית.
אלי אלאלוף: אתה רשאי לפרק עמותה?
אהרון שבי: העיסוק הוא לא עיסוק בעמותה.
אהרון שבי: יש כאן איזושהי פעילות מסוימת שמשרד העבודה והרווחה הפעיל וההחלטה שלו כמו שאמרתי, לאורך שנים, היא להפסיק את הפעילות הספציפית הזו בהקשר הזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי כמה שאלות אליך.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המשרד החליט שבתחום הזה של הטיפול בנערים שמכורים לסמים הוא לא רוצה לטפל?
עבד אל חכים חאג' יחיא: האם עדיין את אותו תקציב שהוא מעביר ל"אל סם" הוא יעביר למקומות אחרים או שהוא רוצה לחסוך בתקציב הזה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא מעביר את זה מהרשויות המקומיות ואנשים ברשויות המקומיות אומרים לך, תשמע, אנחנו רוצים להמשיך לעבוד עם העמותה, אז מה ההיגיון בזה שאתה מעביר?
אלי אלאלוף: הרשות תוסיף מצ'ינג.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, עוד לא הגענו למצ'ינג אבל אני אומר, אם המשרד, את אותו סכום איקס כסף שהוא מעביר היום לעמותה הוא יעביר לרשויות, אז למה להעביר את זה לרשויות?
עבד אל חכים חאג' יחיא: עד שהם מכינים את האנשים המומחים שידעו לטפל בזה אנחנו נפסיד הרבה נערים, אלא אם אתם באים ואומרים, תשמע, התחום הזה לא מעניין את המשרד ואנחנו רוצים לקצץ בו, אז אנחנו נתחיל להתווכח בצורה אחרת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, אם אנחנו מעבירים לרשויות המקומיות, רשויות מקומיות חלשות, אין להן את המצ'ינג.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי הן מפסידות הרבה כסף ותקנים בתוך לשכות הרווחה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הן מפסידות כי אין להן את המצ'ינג כדי להשלים את העלות של המשרה לאותו עובד סוציאלי, ואפילו גם פעולות הם מפסידים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של אזורי – באזורי אתה תמצא כי זה מגוון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברנו על באר שבע כדוגמא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי שגב שלום שזה לא רחוק, שזה ממש ליד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שגב שלום, יהיה שם עובד סוציאלי או עובדת סוציאלית שידברו את השפה הערבית?
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הנער הזה בגיל הזה גם צריך אנשים שיבינו את המנטליות, שיבינו את הבעיות שלו, שיבינו את השפה שלו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם תשקיעו גם בזה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם נתחיל בתשובה על העניין התקציבי, כי המצ'ינג זה אומר לסגור.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המצ'ינג אומר חלקיות של המשרה של עובד סוציאלי מסוים שאי אפשר לבוא היום ולהגיד על זה, אני מתעסק עם הנערים, כי העבודה הזו היא לא היום הזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לו גם תיקים אחרים שהוא צריך ואנשים יגיעו אליו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש לקבל תשובות.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אתן ל"כלה".
אלי אלאלוף: היום זה "אל סם", אז הייתי שמח שקודם כול נשמע.
אלי אלאלוף: אלי ליכטר, בבקשה, יושב ראש "אל סם".
אלי ליכטר: בוקר טוב, אני מודה לכבוד היושב ראש חבר הכנסת אלי אלאלוף שזימן אותנו היום בדחיפות, כי בהחלט הנושא הוא ראשון במעלה בסדר היום החברתי.
אלי ליכטר: אני אלי ליכטר, אני משמש כיושב ראש עמותת "אל סם" מזה שש שנים.
אלי ליכטר: עמותת "אל סם" פועלת מעל 40 שנה ב-18 סניפים ברחבי הארץ.
אלי ליכטר: העמותה הוקמה על ידי גברת עדה מכנס לזכר ביתה שניסתה להתאבד כתוצאה משימוש יתר בסמים ונשארה נכה עד עצם היום הזה.
אלי ליכטר: במהלך שנות קיום העמותה טיפלנו בהצלחה יתרה באלפי בני נוער אשר נפלו לסמים, אלכוהול והימורים.
אלי ליכטר: החל משנת 2010 אנו פועלים במסגרת מכרז חוזר של משרד הרווחה.
אלי ליכטר: ב-1 בנובמבר 2018 נפלו עלינו השמיים.
אלי אלאלוף: סליחה אדון ליכטר, מתי היה המכרז הקודם?
אורנה לשם: 2010, אחר כך ב-2015 והמכרז הוא עד 2020 אמור להיות.
אלי ליכטר: יש תאריך יציאה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את האופציה של ההארכה.
אורנה לשם: בדיוק, ולא חידשו את ההארכה.
אלי אלאלוף: בבקשה גברת, רק את השם שלך לפרוטוקול.
אורנה לשם: אורנה לשם, מנכ"לית "אל סם".
אלי ליכטר: ב-1 בנובמבר הודיעו לנו במפתיע כי המשרד לא ימשיך להשתמש בשירותי "אל סם" כספק שירות לאחר 31 בדצמבר 2018.
אלי ליכטר: למה?
אלי ליכטר: איך משרד שאמור להיות רגיש ובקיא בתחום הטיפולי עושה מעשה נמהר כזה?
אלי ליכטר: יש בטיפולנו בעת הזאת כ-300 מטופלים שנמצאים באמצע תהליך טיפולי וחלק המחכים לתחילת טיפול.
אלי ליכטר: משרד שמסוגל כך להתנהג עם העמותה שרק טובות אפשר לומר עליה ולזרוק לרחוב 300 בני נוער שנמצאים בסיכון, פשוט לא יאומן.
אלי ליכטר: שלא יגידו לנו כי הם יקלטו אותם מיידית במחלקות הרווחה של הרשויות המקומיות.
אלי ליכטר: אי אפשר.
אלי ליכטר: משרד הרווחה כנראה חושב שבני הנוער המטופלים הם פיונים בלוח השחמט, שניתן להזיזם ממקום למקום בלי התרעה ובלי הכנה מראש.
אלי ליכטר: אנחנו, עמותת "אל סם" עם כל העובדים הסוציאליים המומחים שלנו, עד שהצלחנו להגיע לנער, לשכנע אותו לבוא לטיפול, ליצור קשר חם עם המטפל, לעבור תהליך טיפול ממושך ומוצלח, ומשרד הרווחה רוצה למוטט מפעל חיים זה בהינף גרזן אחד.
אלי ליכטר: פשוט לא אנושי בעליל.
אלי ליכטר: אותו משרד רווחה הונה אותנו לאורך כל הדרך החל מחתימה על ההסכם הראשוני שכלל סעיף תגמול של 740 שקל בגין הועדה ו-328 שקל בגין טיפול בהורים.
אלי ליכטר: מייד לאחר חתימת ההסכם התנער המשרד מסעיף תגמול בגין טיפול בהורים והחליט פשוט לא לשלם לנו.
אלי ליכטר: כל אדם שמבין קצת בטיפול בבני נוער מבין כי ההורים הם חלק אינטגרלי וחיוני בהצלחת הטיפול, אבל המשרד לא עוסק בהצלחות אלא בטכניקות.
אלי ליכטר: בשנת 2008 בעידוד ובהמלצת המשרד פתחנו סניפים חדשים בפריפריה הרחוקה, מג'דל שמס, גליל עליון, ועמדנו לפתוח בימים אלה סניף בגן יבנה.
אלי ליכטר: כל פתיחת סניף חדש מהווה עבורנו הפסד כלכלי ניכר למשך שנתיים לפחות, אך אנו כמובן עושים את העבודה הנדרשת למען בני הנוער ללא חישובים כלכליים ולמשרד פשוט לא אכפת.
אלי ליכטר: אחרי כמה חודשים הודיע לנו במפתיע על סגירת העמותה.
אלי ליכטר: זה הגיוני?
אלי ליכטר: זה מקצועי?
אלי ליכטר: זה הוגן?
אלי ליכטר: זה אנושי?
אלי ליכטר: הרי אתם הנציגים שלנו בממסד.
אלי ליכטר: איך אתם יכולים להתנהג ככה?
אלי ליכטר: אנחנו צברנו ידע, ניסיון, הצלחה ושביעות רצון מצד כל הגורמים.
אלי ליכטר: כך זורקים לפח פעילות של 40 שנה?
אלי ליכטר: המשרד פשוט לא מבין משמעות טיפול בבני נוער.
אלי ליכטר: בני הנוער רוצים אותנו ופחות את לשכות הרווחה.
אלי ליכטר: לקחת משהו טוב שעובד בהצלחה ולעשות ניסיונות על גבם של בני הנוער?
אלי ליכטר: אנו מעסיקים כ-40 עובדים חדורי מוטיבציה וביניהם עובדים סוציאליים שעובדים עם הלב והנשמה ואשר התמחו בטיפול בהתמכרויות בבני נוער.
אלי ליכטר: למה להרוס מפעל כל כך טוב רק כדי לסדר את המשבצת לשכות הרווחה של הרשויות המקומיות?
אלי ליכטר: מה יקרה אם עמותה כל כך משמעותית תמשיך לפעול ולטפל בהצלחה בבני הנוער?
אלי ליכטר: למה לסגור דבר טוב כזה?
אלי ליכטר: בענווה אומר, אנחנו עושים עבודתנו טוב יותר, יעיל יותר מכל לשכות הרווחה של הרשויות המקומיות.
אלי ליכטר: הרשויות המקומיות שאמורות לקלוט את המטופלים שלנו שלא יגיעו אליהם, לא ערוכות, לא יכולות ואף חלקן לא רוצות בכך.
אלי ליכטר: ראה מכתבם מתאריך 13 בנובמבר 2018 למנכ"ל משרד הרווחה.
אלי ליכטר: במדינה פועלות כ-47,000 עמותות שאנחנו בתוכן.
אלי ליכטר: מה עושות עמותות אלה?
אלי ליכטר: הן פועלות בתחומים רבים וחשובים, עושות עבודת קודש שהמדינה הייתה צריכה לטפל בהם ולהיות שם, והיא לא שם, ורק אותנו רוצים לסגור?
אלי ליכטר: המדינה סגרה לאחרונה את הרשות למלחמה בסמים.
אלי ליכטר: עכשיו הם רוצים לסגור את עמותת "אל סם" וגם את עמותת "אפשר".
אלי ליכטר: מה המסר שהמדינה משדרת לאוכלוסיית המטופלים?
אלי ליכטר: אתם לא מעניינים אותנו.
אלי ליכטר: לסיכום, למען הבת של עדה מכנס ז"ל, שניסתה להתאבד ונשארה נכה, למען שחף בר ז"ל, בנם של ורדה ויהודה בר, חבר הנהלת "אל סם", שגם התאבד לאחר שימוש יתר בסמים, ולמען אלפי המטופלים שטופלו במסירות על ידנו עד כה ולמען המטופלים הרבים שיבואו אלינו בעתיד, עזרו לנו בבקשה למנוע את סגירת העמותה.
אלי אלאלוף: תודה רבה, אדוני היושב ראש, אלי ליכטר.
אלי אלאלוף: דברים מרגשים בנוסף לזה שהם מאוד אמיתיים.
אלי אלאלוף: נעשה הכול כדי שלא יקרה.
אלי אלאלוף: מותר לי לשאול אחרי נאום כל כך מרגש גם קצת דברים טכניים?
אלי אלאלוף: תקציב כולל של "אל סם", כמה הוא?
אלי ליכטר: 4.5 מיליון שקל.
אלי אלאלוף: כמה משרד הרווחה?
אלי ליכטר: בערך 60%.
אלי ליכטר: היתר מתרומות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לכם סניפים ביישובים הערביים?
אלי ליכטר: יש לנו סניף בסח'נין ושלוחות מסח'נין, בעראבה, במג'דל שמס.
אורנה לשם: בועיינה, במג'דל שמס, במג'ד אל-כרום, כל האזור כולו.
אלי ליכטר: כל האזור כולו מטופל על ידנו עם עובדים סוציאליים מהמגזר הערבי שהתמחו בטיפול.
אורנה לשם: כולם דוברי ערבית.
אלי אלאלוף: עפר.
עפר בן אליעזר: עפר בן אליעזר, ראש המועצה המקומית רמת ישי, בשם השלטון המקומי.
עפר בן אליעזר: קודם כול, אלי, תודה רבה על הדיון הדחוף.
עפר בן אליעזר: זה לא מובן מאליו שמרימים דגל ואומרים, רגע, יש פה קרייסס.
עפר בן אליעזר: אלי, אני רוצה להגיד לך, ריגשת אותי בנאום שלך.
עפר בן אליעזר: פשוט כל הכבוד.
עפר בן אליעזר: בואו נעשה קצת סדר בכל האמירות שנאמרו פה.
עפר בן אליעזר: אחד, משרד הרווחה על דעת עצמו החליט שהוא מוציא הודעה והוא סוגר את "אל סם".
עפר בן אליעזר: לא התייעץ לא עם שלטון מקומי.
עפר בן אליעזר: הוא פשוט הוציא הודעה, מה-1 בינואר אין "אל סם".
עפר בן אליעזר: הדבר השני, עמדת השלטון המקומי בצורה חד משמעית אומרת שהרשויות החליטו, מי שרוצה לעבוד עם "אל סם", שיעבוד עם "אל סם".
עפר בן אליעזר: מי שלא רוצה לעבוד עם "אל סם", שלא יעבוד עם "אל סם".
אלי ליכטר: זה גם היה בעבר כך.
עפר בן אליעזר: תודה רבה על החיזוק, אלי.
עפר בן אליעזר: זו עמדת המרכז.
עפר בן אליעזר: היא לא השתנתה.