GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סימונה שטיינמץ: אלה בדרך כלל התלונות הסובייקטיביות.
סימונה שטיינמץ: המוצדקות באופן חלקי זה אומר שהתלונה כללה מספר סעיפים ורק חלק מהסעיפים נמצאו מוצדקים, חלק מהסעיפים לא היו מוצדקים.
סימונה שטיינמץ: כמו שאמרתי, חלק מהן עדיין בבירור ושתיים מהתלונות, אי אפשר היה לקבוע אם הן מוצדקות או לא כי צריך לעבוד עדיין על המדיניות בעניינן.
סימונה שטיינמץ: שימו לב לשוני בין הפנימיות לאומנה.
סימונה שטיינמץ: בפנימיות מרבית הפניות היו של הקטינים עצמם.
סימונה שטיינמץ: יש מרחק שמאפשר לקטינים ליצור קשר באופן ישיר, יש יותר יידוע, וצריך לקחת את זה בחשבון.
סימונה שטיינמץ: בעיקר בפנימיות ילד ונוער המינהל לקח על עצמו לתת הנחיות, לוודא שההנחיה הזו מתבצעת ויש שלטים בתוך הפנימיות.
סימונה שטיינמץ: אנחנו עדיין לא במאה אחוז, לצערי הרב רק לפני יומיים גיליתי פנימייה שאין בה את המידע הזה, אבל אני כן יודעת שבמרבית הפנימיות יש את השלטים האלה שתלויים ואני חושבת שזה עושה את העבודה וילדים יכולים לפנות.
סימונה שטיינמץ: אז אלה מקורות הפנייה.
סימונה שטיינמץ: אחד הדברים שהיה לנו מאוד חשוב, כי אנחנו עדיין במצב של בניית מנגנון, המנגנון הזה עוד לא הושלם, הוא בסדר, אבל רחוק מלהיות מושלם, יש בהחלט עוד על מה לעבוד.
סימונה שטיינמץ: היה לנו חשוב לבדוק אם הקטינים - - -
אלי אלאלוף: תספרי לנו בשלב יותר מאוחר מה זה המנגנון הקיים היום?
סימונה שטיינמץ: אוקיי, כן.
סימונה שטיינמץ: זה יהיה מאוד קצר.
סימונה שטיינמץ: היה חשוב לנו לשאול את הקטינים איך הם ידעו על הנציבות בהינתן העובדה שאין פרסום רחב, אין יידוע רחב, שוב, למעט באמת אותם שלטים בפנימיות, בעיקר, כמו שאמרתי, בילד ונוער.
קארין אלהרר: גם הקמפיין שעשית באינסטגרם היה מאוד יעיל.
סימונה שטיינמץ: הקמפיין שעשיתי באינסטגרם זו הבת הגדולה שלי שהתמזל - - -
קארין אלהרר: אז תמסרי לה שהוא מאוד יעיל.
סימונה שטיינמץ: התמזל מזלי שהיא בתחום שהיא קשורה להרבה ידוענים בארץ והיא פשוט גייסה אותם ביום מתסכל שלי, היא רצתה לעודד ואז היא חיברה הרבה מאוד ידוענים ובקיצור יצא הרבה קמפיין.
סימונה שטיינמץ: טוב, זו הייתה עברית קלוקלת, אבל לא נורא, נמשיך.
סימונה שטיינמץ: בכל מקרה שאלנו את הילדים איך הם ידעו ואלה בעצם מקורות המידע.
סימונה שטיינמץ: חשוב לי לומר שמרבית הפניות שהביאו את הילדים לפנות זה כאשר היה מבוגר שסיפר להם, היה לצדם ועודד אותם.
סימונה שטיינמץ: זה מידע שהוא מאוד מאוד חשוב.
סימונה שטיינמץ: זה הסיפור.
סימונה שטיינמץ: מה הזה המנגנון?
סימונה שטיינמץ: המנגנון רצה לעמוד בשלושה יעדים עיקריים מבחינתי.
סימונה שטיינמץ: האחד זה שייתן ביטחון לילדים לפנות, הדבר השני זה שכל הילדים יידעו, ואני חשבתי ששנה זה מספיק זמן שכל ילדי ההשמה החוץ ביתית יידעו, אני לא בטוחה שעמדנו ביעד הזה, אני לא יכולה להגיד שעמדנו ביעד הזה ליידע את כלל ילדי ההשמה החוץ ביתית.
סימונה שטיינמץ: הדבר השלישי זה להיות נגישים בכל האמצעים עבור הילדים.
סימונה שטיינמץ: מה זה נגישים?
סימונה שטיינמץ: יש את כל הנגישות הטכנולוגית, יש את הנגישות הטלפונית, יש את הנגישות שנהיה שם כשהם מתקשרים ויש את הנגישות שנוכל לדבר איתם כאשר הם מתקשרים.
סימונה שטיינמץ: בחלק השלישי אנחנו עמדנו באופן חלקי ביעד הזה.
סימונה שטיינמץ: נכון להיום אנחנו נותנים מענה חלקי ביותר לילדים דוברי ערבית.
קארין אלהרר: מי עונה?
אלי אלאלוף: זה מוקד?
סימונה שטיינמץ: יש טלפון.
סימונה שטיינמץ: יהלי ואני אלה שעונות, יהלי בעיקר בשעות הבוקר.
קארין אלהרר: כמה שעות בשבוע?
סימונה שטיינמץ: יש טלפון במשרד ויש פלאפון שהוא של הנציבות.
סימונה שטיינמץ: בדרך כלל בבוקר יהלי עונה והפלאפון אצלי ולכן אני עונה בערבים ואחר הצהריים.
קארין אלהרר: זה מצלצל במקביל?
סימונה שטיינמץ: אל"ף, זה יכול לצלצל במקביל.
סימונה שטיינמץ: כן, יכול להיות שאני למשל מחוץ למשרד עם הפלאפון, רוב הפניות הן לפלאפון, צריך להגיד, זה ככה יותר משהו שמדבר אליהם.
סימונה שטיינמץ: רוב הפניות הן לפלאפון, בדרך כלל מי שמחזיק את הפלאפון הוא זה שמקבל את מרבית הפניות.
סימונה שטיינמץ: לאחרונה, בגלל שהטלפון הנייד לרוב אצלי אני כן בשעות הבוקר עושה הפניה ליהלי, כי אם אני למשל עכשיו בישיבה, אני לא יכולה לענות, אז השתכללתי, ביקשתי מיהלי שתלמד אותי איך עושים הפניה מהנייד אל הטלפון ואז יהלי נמצאת במשרד ועונה.
סימונה שטיינמץ: וכמו שאמרתי, מאחר הצהריים זה אני.
סימונה שטיינמץ: זה מה שיש בתוך הנציבות.
סימונה שטיינמץ: רגע, אני באה ואני אומרת שהקושי הוא כאשר עכשיו ילד דובר ערבית מדבר ומבקש כרגע תשובה, אני אגיד בכנות, אנחנו לא ממש זמינים.
סימונה שטיינמץ: למרות שיש לנו בהודעה הקולית יש גם הודעה דוברת ערבית - - -
קארין אלהרר: אבל זה הכי מתסכל.
ניבין אבו רחמון: הם גם לא יבינו את זה.
סימונה שטיינמץ: אני הכול אומרת בשקיפות, אנחנו ביעד הזה - - -
ניבין אבו רחמון: אבל יש לי שאלה, הנתונים האלה הם גם - - -
קריאה: הפרויקט הוא בשלב ראשוני, שנה ראשונה.
קריאה: אבל מה זה שלב ראשוני?
קריאה: אם נותנים לה את המנדט צריכים לתת את הכלים לנהל את המנדט הזה, מה זה שלב ראשוני?
אלי אלאלוף: שלום, בוקר טוב.
קריאה: זה לא לפרוטוקול.
אלי אלאלוף: לא לפרוטוקול לא מדברים.
סימונה שטיינמץ: כמו שאמרתי, היו לי יעדים - - -
אלי אלאלוף: לחברת כנסת מותר.
ניבין אבו רחמון: אני רציתי רק לשאול לגבי הנתונים, הם כוללים גם פניות של ילדים מהחברה הערבית?
ניבין אבו רחמון: יש לך את זה במובן - - -
סימונה שטיינמץ: מה שיש לנו, לא הצגנו את זה כפילוח בתוך הסיכום, אבל זה לא בעיה להוציא, יש לנו את הנתון הזה במחשב.
ניבין אבו רחמון: כן, זה חשוב, כי - - -
סימונה שטיינמץ: אני רוצה להגיד שמה שכרגע עשינו, עשינו איזה שהוא קווץ' כרגע בגלל הנתונים, בגלל שלא רציתי לוותר על הילדים דוברי הערבית אנחנו מקבלים עזרה ממפקחת של משרד הרווחה, שכמו שאמרתי זה לא אמור להיות, זה אמור להיות יחידה עצמאית - - -
קארין אלהרר: כן, מה קרה לעצמאות שדיברת עליה?
סימונה שטיינמץ: אני הכול אומרת בשקיפות.
סימונה שטיינמץ: זו אמורה להיות יחידה עצמאית, אבל בלית ברירה ומתוך רצון לקדם את הדברים אנחנו היום נעזרים במפקחת מטעם משרד הרווחה שדוברת ערבית שנמצאת לרשות הנציבות עשר שעות בחודש ולפחות - - -
ניבין אבו רחמון: לחודש, זה לא משמעותי.
קארין אלהרר: יכול לקרות מצב, לא נראה לי בלתי סביר, שהמצוקה שהילד או הילדה יחוו יהיו בשעות הלילה המאוחרות.
סימונה שטיינמץ: זה קורה.
קארין אלהרר: זה קורה, אוקיי, אז את עונה?
קארין אלהרר: בואי נאמר זאת כך, זה התחלתי וזה בהקמה והכול בסדר, מה החזון שלך לגבי הדבר הזה?
סימונה שטיינמץ: השאלה הזאת היא מאוד מאוד חשובה.
אלי אלאלוף: יש עוד שאלה לניבין.
ניבין אבו רחמון: לא, רציתי להדגיש גם ש – קודם כל תודה על נושא הדיון, זה מאוד חשוב ורואים שיש עבודה ממש רצינית, אבל חלק מהפתרון זה גם לתת הזדמנויות לילדים, כל הילדים, לדבר ולהביע דעה ומה עובר עליהם בדיוק.
ניבין אבו רחמון: לא יודעת איפה זה עומד עכשיו לגבי החברה הערבית, אבל רואים שיש בעיה רצינית בזה ולא יודעת עד כמה, בטח אתם דיברתם על זה כמה פעמים, אבל אני רוצה להבין איפה זה עומד ולמה זה לא - - -
אלי אלאלוף: לא, זו פעם ראשונה שיש דוח על הנושא.
אלי אלאלוף: פעם ראשונה, כי כל היחידה קמה לפני שנה בול.
ניבין אבו רחמון: כן, והם מדברים על עשר שעות בחודש, זה ממש ממש לא רלוונטי ולא עקרוני וזה לא - - -
אלי אלאלוף: ברור, הכול זה לא מספיק.
ניבין אבו רחמון: זה לא עניין של נציגה, זה עניין של שפה ותכנית עבודה שלמה.
ניבין אבו רחמון: צריכים לעבוד על זה באופן עצמאי, כאילו למען החברה כי בסופו של דבר את לא הכתובת לילדים מהחברה הערבית כי אין להם את השפה ואין להם איך להגיע אליכם.
ניבין אבו רחמון: זו בעיה רצינית.
סימונה שטיינמץ: לחלקם יש איך להגיע אלינו.
ניבין אבו רחמון: איך מגיעים?
סימונה שטיינמץ: יש להם איך להגיע, הבעיה זה הקצה השני, שכשאני עונה ואני לא דוברת ערבית, אז שם יש בעיה.
סימונה שטיינמץ: אז אני אומרת, כמו שהתפקיד שלי זה לבוא ולעשות ביקורת, גם אני עומדת כאן ואני אומרת שיש יעדים שאני שמתי לעצמי לגמור אותם בתוך שנה, מעבר לתקנות שהתחייבתי כשנכנסתי לתפקיד וכולם היו סקפטיים, אבל עשינו את זה, יש יעדים שטרם הצלחנו לעמוד בהם.
סימונה שטיינמץ: בטח לא באופן מלא, אני אגיד את זה בצורה כזו.
סימונה שטיינמץ: לשאלה שלך, קארין, השאלה שלך מאוד מאוד במקום.
סימונה שטיינמץ: אני בעצמי עוברת תהליך עם גיבוש תשובה מלאה לשאלה הזאת.
סימונה שטיינמץ: אני כן אגיד שבהתחלה עניתי לכל טלפון בכל שעה וכן הגיעו, כן הגיעו ב-11, ב-11 וחצי, לא סתם הם הגיעו, הם הגיעו כי לפעמים אז המדריכים לא נמצאים והם יכולים להתלחשש.
סימונה שטיינמץ: רוב הפניות האלה היו פניות של מצוקה של כאן ועכשיו ולא משהו יותר מהותי מתמשך ואז באיזה שהיא תקופה ניסיתי לחשוב האם הנציבות הזו היא קו חירום, האם המטרה שלה היא להיות קו חירום, אני לא בטוחה שהתפקיד שלה להיות קו חירום.
סימונה שטיינמץ: מצד שני, אני חייבת לומר שלפני שבועיים - - -
אלי אלאלוף: כבר יש קו חירום לילדים במשרד הרווחה.
קארין אלהרר: לא לילדים.
קריאה: יש קו חירום, לא בהכרח של ילדים.
קריאה: למשרד יש קו חירום.
קריאה: אני לא משוכנעת שילדים יודעים את קו החירום הזה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם ממשיכים לדבר בלי אישור, בלי להגיד את שמכם.
סימונה שטיינמץ: אז זאת שאלה וצריך לתת את הדעת אם רוצים להפוך את זה גם לאיזה שהוא קו חירום - - -
קארין אלהרר: לא, אני רק אומרת כי בסופו של דבר מבחינתי הייתה מטרה מאוד מאוד גדולה שלילדים תהיה כתובת.
קארין אלהרר: יכול להיות שהמצוקה היא באמת רגעית, שהיא יכולה להשפיע גם להמשך, ויכול להיות שלא, והשאלה מה באמת נגיד לילד הזה: זה לא אני, תלך למישהו אחר?
אלי אלאלוף: ב-11 בלילה.
סימונה שטיינמץ: לא, זה לא יקרה.
קארין אלהרר: לא, אני יודעת שאת לא תעני ככה, אבל אני חושבת שככל שתגבר המודעות לקיום הנציבות מספר הפניות יעלה, לצערי, כי יש תקלות בכל מקום.
קארין אלהרר: אני לא רואה, באמת, אני לא חושבת שגם תהיי מסוגלת לעמוד בזה, בעשרות פניות שהן לתוך הלילה, אני גם לא חושבת שזה התפקיד שלך.
קארין אלהרר: מה שמחבר אותי, אדוני היושב ראש, לשאלה איך משרד, שלצערי לא הצלחתי שזה יהיה עצמאי לחלוטין, זה עדיין המשרד סוג של אחראי מבחינת תקנים וכסף, אז אני אשמח לדעת, אל"ף, מה התקציב שייעדתם לנציבות - - -
אלי אלאלוף: אני מציע שנשאיר, ברשותך קארין, את הדברים האלה.
אלי אלאלוף: כשנשב על התקנות, לפני הדיון אפילו, אנחנו נבקש הבהרות.
קארין אלהרר: אז גם לגבי התקציב וגם לגבי כוח האדם.
קארין אלהרר: ואם חשבתם על חלוקה או שאתם משאירים לנציבה לעשות את החלוקה.
סימונה שטיינמץ: אני רוצה, ברשותך, שני משפטים לסיום.
סימונה שטיינמץ: אחד הדברים שאני רוצה להביא זה איזה שהוא אני מאמין של תפקיד הנציבות וחשוב לי לומר את זה.
סימונה שטיינמץ: כנציבה אני לא רואה את התפקיד שלי כנציבה ולא של הנציבות שאני עומדת בראשה, לבוא ולערוף ראשים ולתפוס אנשים לא מוכנים.
סימונה שטיינמץ: אני רואה בפניות האלה זרקור שעוזר למנהלי הפנימיות ולמנחות האומנה ואולי גם למשפחות האומנה לראות איפה הילדים נמצאים ומה הם צריכים.
סימונה שטיינמץ: אני אשמח גם שהם יקבלו את הדברים ואת התוצאות של הפנייה כרצון להביא את הדברים לשינוי כדי שכולם ירגישו טוב, כי אם אנחנו מוציאים ילד מביתו ומעבירים אותו למקום שהוא לא מרגיש בו טוב אז לא עשינו בעצם שום תועלת עבור הילד הזה.
סימונה שטיינמץ: זה מסר שחשוב לי מאוד שייאמר בקול רם, כי לצערי הרב לעתים אנשים מקבלים את הדוחות כביקורת על עצמם ולא כזווית ראייה של הילד וניסיון, כמו שאנחנו כהורים, גם אם הילדים שלנו מבקרים אותנו בסופו של דבר אנחנו רוצים שיהיה להם טוב ואנחנו מגיעים איתם לאיזה שהיא התדיינות ומשא ומתן.
אלי אלאלוף: נציגת משרד הרווחה רוצה?
רקפת בן גיא: כן.
רקפת בן גיא: אני פה אייצג את החלק הארי שהתקיים הדוח הזה, פנימיות ילד ונוער, למרות שבשלב זה אני לא יכולה לענות על החלק של האומנה.
רקפת בן גיא: אני רוצה קצת מבחינת מספרים, כי מאוד חשוב לי, יש בדוח הזה דברים לא פשוטים וחשוב לי שגם מבחינת פרופורציות לא ניצבע באיזה שהיא דרך חס וחלילה, אחת, שאין טיפול בנושא, ושתיים, גם האתגרים שזה מציב לנו.
רקפת בן גיא: בפנימיות ילד ונוער יש 7,000 ילדים ובמחזור שנתי יש 8,658 ילדים, זאת אומרת יש לנו 1,558 ילדים שמתחלפים מדי שנה.
רקפת בן גיא: כפי ששמעתם מסימונה אנחנו רואים בכניסה של הנציבות דבר חשוב מאוד, איזה שהוא חלון הזדמנויות וגם עשינו עבודה מאוד מסיבית כדי להטמיע את עבודת הנציבות בתוך הפנימיות, עד כדי כך שאנחנו הכנסנו את זה לתוך תהליך הרישוי שלנו, כשאנחנו עושים בדיקה, שאכן פרטי הנציבה נמצאים בשני מקומות בפנימייה, שני מקומות גלויים לחניכים, כמו חדר האוכל והמועדון.
רקפת בן גיא: אנחנו עצמנו כצוות עובדים בצורה מאוד ישירה עם הנציבה, כמעט שאין תלונה שמגיעה לנציבה ואנחנו - - -
אלי אלאלוף: הצוות של המטה?
רקפת בן גיא: הצוות של המטה וגם צוות הפיקוח.
רקפת בן גיא: אנחנו עשינו חשיפה מוחלטת של כל מסגרת על ידי איזה מפקח היא מפוקחת ואני גם אומר שהרבה פעמים בחדר הזה יש טענות על הפיקוח, אבל מרבית הפניות שהגיעו לנציבה היו ידועים גם כן לפיקוח.
רקפת בן גיא: מאוד חשוב לי גם להתייחס לפרופיל.
רקפת בן גיא: באמת אלימות כלפי ילדים זה דבר לא נסבל בכל צורה שהיא, אני חושבת שגם המילה אלימות, אנחנו נצטרך לפצח אותה.
רקפת בן גיא: יחד עם זאת אני גם רוצה לומר עוד משהו, אנחנו מטפלים באוכלוסייה מורכבת, אני רק אציין מספרים, אנחנו מדברים על 1,500 ילדים שנמצאים על הרצף של פוסט אשפוזי וקצה.
רקפת בן גיא: פוסט אשפוזי זה ילדים שנמצאים מרמה של מניעה וכניסה לאשפוז ועד רמה של ילדים ששהו בין שבעה לעשרה חודשים באשפוז פסיכיאטרי.
אלי אלאלוף: יש שתי צורות אשפוז, לא רק פסיכיאטרי?
רקפת בן גיא: לא, יש מניעה מאשפוז, מניעת אשפוז, שילד נכנס לטיפול - - -
אלי אלאלוף: זה מה?
אלי אלאלוף: באיזה מסגרת?
רקפת בן גיא: אצלנו.
רקפת בן גיא: כשילד נכנס לטיפול - - -
קארין אלהרר: זה על רקע פסיכיאטרי כולם.
אלי אלאלוף: כולם על רקע פסיכיאטרי?
רקפת בן גיא: כולם על רקע פסיכיאטרי.
רקפת בן גיא: אני רק אחזק ואומר שיש לנו 300 ילדים שהם ילדים שהיו גם במערכות של חסות הנוער, ובגלל שפרצה מחלה פסיכיאטרית או סממנים פסיכיאטריים, הם הוצאו מהמערכת הלכאורה עבריינית ועברו אלינו.
רקפת בן גיא: אני מזכירה שלילד ונוער אין כלי טיפול שקיימים במנגנון בריאות הנפש, מותר שם לסגור ילדים, מותר לקשור ילדים, לצערנו, מותר לסגור אותם בחדר סגור, ואין לנו גם את המנגנון שקיים בחסות הנוער שבו מותר על פי הממונה להכניס ילד ל - - -
אלי אלאלוף: גם בהתייעצות עם רופאים?
רקפת בן גיא: גם בהתייעצות עם רופאים.
רקפת בן גיא: אנחנו מסגרות פתוחות לחלוטין.
רקפת בן גיא: לאיש, גם לי, אם מגיעה אליי מצוקה על ילד, מה שהיה לנו השנה, ילדה שבורחת מפנימייה, עוצרים את כל כביש 4 בגלל שהיא מאיימת להתאבד, עצרו משני הכיוונים את כביש 4 ולנו אסור לגעת בילדה.
רקפת בן גיא: זאת אומרת יש כלים שקיימים לרשות בריאות הנפש שלא קיימים לרשות עובדי פנימיות ואנחנו נדרשים הרבה מהפעמים להפעיל כל מיני שיטות, עד כדי להוכיח לעצמנו ולאחרים שהילד או הילדה נמצאים בסכנת חיים ורק אז מותר לנו לעשות איזה שהוא אקט פיזי.
קארין אלהרר: אין רופא לפנימייה, לבוא ולהגיד מה המצב של הילדה?
רקפת בן גיא: יש רופא לפנימייה, מה שהרופא רשאי לעשות זה להפנות לאשפוז.
רקפת בן גיא: אני משערת שחבריי ידברו פה, אז אני אספר לכם שהמצבים הקיצוניים שאנחנו מגיעים לאשפוז ושולחים את הילדים חזרה הביתה באמתלה שהילד לא נמצא במצב פסיכוטי ולא מהווה סכנה, כי אנחנו מתמודדים עם אוכלוסייה לא פשוטה ועדיין אני חוזרת ואומרת, אלימות לא נסבלת בכל צורה שהיא, ואני רק אומר, דוח הנציבה חשוב, אבל אני חייבת לומר שיש גם תוצאות לדוח.
רקפת בן גיא: המקרים של האלימות שהובאו לידיעתנו, מיידית, על פי נוהל - - -
אלי אלאלוף: הגבתם בכתב לדוח שלה?
רקפת בן גיא: הגבנו גם בכתב, השר גם הקריא את זה על בימת הכנסת, אבל אני רק אומר שהמקרים שהגיעו אלינו - - - את לא ידעת את זה?
רקפת בן גיא: הוא נדרש על ידי חבר הכנסת יעקב מרגי - - -
קארין אלהרר: לא, הייתה הצעה לסדר.
רקפת בן גיא: אנחנו הגבנו בכתב, אני גם אשמח לצרף לפרוטוקול את התגובה שלנו בכתב.
רקפת בן גיא: אנחנו, מיידית, כשהנציבה אמרה על נושא של אלימות, שנמצאה, הפעלנו את נוהל 5.11 וביקשנו מאותן פנימיות שהנושא הזה קרה להרחיק את איש הצוות.
רקפת בן גיא: זה קרה לנו גם - - -
אלי אלאלוף: בדרך כלל התגובות שלהם מהירות לממצאים של הנציבה?
רקפת בן גיא: זה אתה צריך לשאול את הנציבה.
אלי אלאלוף: לא, אני שואל אותך.
רקפת בן גיא: בעיניי מהירות מאוד.
קארין אלהרר: אפשר לקבל זמנים?
קארין אלהרר: מה זה מהירות?
רקפת בן גיא: אנחנו עובדים ממש און ליין.
רקפת בן גיא: ישנם מקרים שבהם אנחנו נדרשים על ידי - - -
אלי אלאלוף: באמצעות הפיקוח שלכם?
רקפת בן גיא: באמצעות הפיקוח לחלוטין.
אלי אלאלוף: כן, זו זרוע ממשיכה, זה טוב.
רקפת בן גיא: אני רק אומר, אני בכל זאת כן רוצה לגעת ב - - -
סימונה שטיינמץ: גם לפי סעיף 56ח לחוק מחייב את הפיקוח לטפל.
אלי אלאלוף: אני חייב להזכיר לך, במקרה הייתי מעורב בהקמה של פנימייה אחת, לא אחת, אבל זאת, פוסט אשפוזית, כשהתחלנו אני קיבלתי טלפון ממנהל בית החולים הפסיכיאטרי של באר שבע שהודיע לי שיש לו 30 ילדים שאין שום סיבה שהם שם.
אלי אלאלוף: הוצאנו אותם בשניים-שלושה שלבים, בעבודה מדהימה, בניית פנימייה, מדהימה גם לדעתי, אבל אחר כך היה המשך טיפול של בית החולים הפסיכיאטרי של באר שבע, על פי הזמנה של מנהל הפנימייה.
אלי אלאלוף: איך יכול להיות ש - - -
רקפת בן גיא: טוב, זה לא המצב היום.
אלי אלאלוף: זה לא המצב?
אלי אלאלוף: אין המשכיות בטיפול?
רקפת בן גיא: זה לא המצב היום, הרפורמה בבריאות הנפש החמירה את מצבנו.
רקפת בן גיא: אנחנו למעשה נדרשים היום, משרד הרווחה עושה את כל העבודה הפסיכיאטרית גם כן, אנחנו - - -
קארין אלהרר: מה, אין לכם נציגים של משרד הבריאות שיושבים איתכם?
אלי אלאלוף: אל"ף, אנחנו אשמים בוועדה הזאת, גם חוק הבריאות הנפש עבר פה, ההחלטה, אני מציע שאנחנו נקיים דיון משותף עם שני המשרדים.
רקפת בן גיא: אל"ף, אני אשמח מאוד.
אלי אלאלוף: אז תפני בצורה מסודרת ותגידי מה הנקודות שרוצים לדון ביחד איתם ואנחנו לוקחים על עצמנו דיון בוועדה.
אלי אלאלוף: פוסט אשפוזי שלא בקשר עם משרד הבריאות, זה נראה חכמי חלם פה שחזרו לשלטון.
אלי אלאלוף: אז בואו נטפל בזה.
רקפת בן גיא: אבל אני עדיין בכל זאת מתעקשת להגיד מה אנחנו עושים.
רקפת בן גיא: מאחר שאין לנו - - -
אלי אלאלוף: לא, לא כרגע, כי אנחנו ממהרים, עוד שש דקות צריך לסגור.
רקפת בן גיא: אני רק רוצה להתייחס לדברים המרכזיים שעלו פה ולהגיד גם מה עשינו כי הייתה לנו תגובה מאוד מיידית.
רקפת בן גיא: אז קודם כל לגבי האלימות, עשינו שני דברים מרכזיים, אחת, לגבי האלימות- - -
אלי אלאלוף: אני מתנצל, תסלחי לי, יש לי בעיית זמן שלא תלויה בכם וגם לא בי, אני חייב לסיים.
אלי אלאלוף: אנחנו אמרנו שנעשה דיון ארוך, של שעתיים לפחות, במסגרת בדיקת התקנות והאישור שלהן, נעשה את זה בהקדם האפשרי, אני מאמין שתוך חודש נוכל לעשות את זה ושם תוכלו לפרט יותר.
רקפת בן גיא: בסדר.
עופר ירום ישי: אני אעשה את זה מאוד קצר.
עופר ירום ישי: שמי עופר, אני אב אומנה.
עופר ירום ישי: בנוסף להיותי אב אומנה אנחנו הקמנו לאחרונה ועד של הורי האומנה, ראינו פה את האחוז הקטן של הפניות לנציבה.
עופר ירום ישי: אנחנו מאורגנים, יש לנו כמה מאות משפחות שמאורגנות ביחד, אני חושב שזו פעילות מאוד מבורכת ומה שאנחנו לוקחים על עצמנו לעשות זה לפרסם את הדבר הזה כי יש המון תלונות שאנשים לא יודעים למי לפנות.
עופר ירום ישי: אז אנחנו ננסה לעזור ולקדם את הדבר הזה.
קארין אלהרר: בשים לב שהתלונות הן של הילדים.
סימונה שטיינמץ: זהו, רק לחדד שאלה לא תלונות של הורי אומנה.
אלי אלאלוף: את זה אני אגיד בסיכום, בהחלט.
אלי אלאלוף: סוף סוף שלחו לנו נציגה?
קארין אלהרר: לא, היא הייתה פה.
אלי אלאלוף: ראיתי אותך בוועדה לביקורת המדינה.
כרמית פולק כהן: בדיוק, אני רצה, ולפני זה בוועדת חינוך.
כרמית פולק כהן: אני מולטי.
אלי אלאלוף: לא שהייתי שם, אבל הטלוויזיה המקומית.
כרמית פולק כהן: בכל אופן מה שרציתי לומר זה שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם סימונה באמת לאורך השנה וקודם כל תודה על העבודה.
אלי אלאלוף: אין לכם ברירה, הייתם בין היזמים של החוק.
כרמית פולק כהן: קודם כל תודה רבה על העבודה המדהימה.
כרמית פולק כהן: ראינו ש-24 מהפניות, שזה מספר לא מבוטל, היו באמת מריצ'ינג אאוט שלה ומנסיעות שלה.
כרמית פולק כהן: אמרת שנקיים דיון ארוך, אז אני כן הייתי רוצה לשים על השולחן למשרד הרווחה, הנתונים שאת דיברת עליהם פה, הם רק מוסיפים על הצורך בתקנים לסימונה, על הצורך בתקציב.
כרמית פולק כהן: לא יכול להיות שהנציבות, שבאמת מביאה פה נתונים, אמנם 110 ילדים, אנשים יגידו שזה קצת, אבל זה לא קצת, זה המון - - -
סימונה שטיינמץ: כל ילד הוא עולם.
כרמית פולק כהן: ובעיניי זה ממש תמונת ראי על מה שהיא יכולה להביא לנו עוד ועל מה שהיא יכולה לתת לילדים האלה.
כרמית פולק כהן: את אומרת שהפיקוח ידע, אם הפיקוח ידע אז, עוד פעם, הילדים האלה לא היו מרגישים שהם צריכים לקבל מענה.
כרמית פולק כהן: הנציבות הוקמה על בסיס רציונל של שמיעת הילדים, יש פה רציונל מדהים ולא יכול להיות שיהיו 7,000 פנימיות, אבל נציבה אחת ויהלי.
סימונה שטיינמץ: 7,000 ילדים, לא 7,000 פנימיות.
כרמית פולק כהן: 7,000 ילדים.
כרמית פולק כהן: ואגב, אני רוצה להתייחס למה שאתה הערת קודם, שזה שלב ראשוני.
כרמית פולק כהן: אני לא מקבלת את זה שזה שלב ראשוני, ואני אומרת את זה במחילה.
כרמית פולק כהן: להגיד שזה שלב ראשוני כשבשנת 2016 החוק נכנס לתוקף ולפני שנה הנציבות התחילה לעבוד, זה לא בסדר.
כרמית פולק כהן: אם החוק נכנס לתוקף תיישמו, תביאו לנו עובדים מהמגזר הערבי, עובדים שיוכלו לתת מענה למגזר האתיופי.
אלי אלאלוף: את רוצה חוקים שלא יושמו?
כרמית פולק כהן: לא, לי אתה לא צריך להגיד.
אלי אלאלוף: עוד מעט היא תקבל קנס על מהירות מופרזת, הנציבה הזאת.
כרמית פולק כהן: לא, לי אתה לא צריך להגיד, אבל אני חושבת שיש פה משהו מדהים שעשינו, שאנחנו רואים את היתרונות שלו ומשרד הרווחה צריך לתת את המענה בדיון של השעתיים שיהיה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, באמת, סימונה, אני לא יודע איך להודות לך.
אלי אלאלוף: לא יודע איך להודות לך מפני שפה אותי בלבלת באופן מוחלט על היחס שלי למערכת הממשלתית והמנהלית שלה.
אלי אלאלוף: פה הצגת לנו דוח שלא הייתי מאמין שזו עבודה, של כמה חודשים?
אלי אלאלוף: לא
קריאה: ושל בן אדם אחד.
אלי אלאלוף: של בן אדם אחד.
סימונה שטיינמץ: שניים, יש לנו גם את יהלי.
אלי אלאלוף: אז אל"ף, להודות לך מכל הלב.
אלי אלאלוף: שתיים, אני רוצה לפנות למשרד הרווחה ולכל המנגנון שלו, להשאיר את המנגנון הדל הנוכחי זו חבלה בעבודה של הנציבות, ואני לא אשתמש בשום מילה אחרת מאשר חבלה.
אלי אלאלוף: זה אומר שלא מעוניינים בעבודה שלה, כי אין שום סיבה שלא יימצאו תקנים ראשונים, לעניות דעתי, ולא קראתי את התקנות כי הן הגיעו הבוקר, בין חמישה לשבעה תקנים מידיים, גם בלי אישור התקנות.
אלי אלאלוף: כשהמשרד רוצה להזיז משהו הוא יודע לעשות את זה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה מאוד דחוף.
אלי אלאלוף: אני קורא למשרד ואני אפנה באופן אישי לשר ולמנכ"ל, על מנת להעמיד מיידית בין חמישה לשבעה תקנים לעבודה הקדושה של הנציבות.
אלי אלאלוף: שתיים, אני רוצה להזכיר דבר אחד שאותנו תפס, אני מרשה לעצמי להגיד גם בשם ידידתי קארין, אנחנו באנו לחפש את טובת הילד, בכל מחיר מה שטוב לילד, כי בסוף מה שטוב לילד טוב למערכת ולא ההיפך.
אלי אלאלוף: אם הילד ירגיש טוב המערכת תרוויח, תחסוך, תעלה את הילד על דרך המלך ואז כל המנגנון המתקן עיוותים חברתיים לא יצטרך להתקיים.
אלי אלאלוף: לכן המהירות של התגובה כלפי הילד היא מאוד מרכזית ואני שמח שכבר אנחנו רואים פה שיתוף פעולה מיידי, כמעט און ליין, בין השירות של משרד הרווחה לבין ההערות וההתייחסויות של הנציבה.
אלי אלאלוף: אבל אני מזכיר, לא צריך להיבהל מלבקר את המערכת, גם ברמה המקומית, זאת אומרת הפנימיות, או המשפחתית, כי לילד אין זמן לסבול, אין לנו זכות לתת לילד לסבול, לחכות עד ש- ועד ש-.
אלי אלאלוף: תארו לכם שכל אחד מהילדים האלה זה הילדים האישיים שלנו, הייתם משאירים אותו סובל?
אלי אלאלוף: נבהל?
אלי אלאלוף: נקודה מאוד מרכזית שאני מגלה מהדיון בזכותך, אי אפשר להיות רק גוף שמגיב ואין לו כלי ואין לו מערכת מחוברת קשורה לטיפול מיידי של הפניות של הילדים.
אלי אלאלוף: ילד שמתקשר ב-11 בלילה הוא במצוקה, להגיד 'רגע , אני אפנה ל-', זו בעיה.
אלי אלאלוף: לכן צריך למצוא את המנגנון הנדרש בתוך המערכת, אם יש כבר מענה טלפוני במשרד בואו נתחיל לעבוד עליו כדי שיהיה מענה שנותן תשובה מיידית כמה שיותר.
אלי אלאלוף: זה המחבר של שירותי הרווחה, חייבים להגיב לילד.
אלי אלאלוף: אז יש כאלה שזה סתם ילדים שקצת מתפנקים, זכותם אפילו, אבל זה יכול להיות מקרים של ילדים שסובלים מאוד ולכן צריכה להיות יכולת תגובה, לא דרך הנציבה, זה לא תפקידך לתת טיפול אישי, אבל דרך מנגנון שקיים במשרד שצריך להמשיך את העבודה ואת התגליות.
קארין אלהרר: פשוט לחבר בין הקווים.
אלי אלאלוף: כן, וזה מאוד חשוב.
אלי אלאלוף: אני לא ראיתי, האמת, שהמערכת של הפנימיות מגיבה כל כך מהר, בראבו, לא ראיתי שהמפקחים כבר בתמונה, בראבו, אבל זה לא מספיק, אנחנו צריכים תגובות באמצעות ההערות של הילד, הקריאות לטיפול דחוף, שתמצאו את שאר המערכת בתוך המשרד.
אלי אלאלוף: ולא תמיד דברים חדשים, תנצלו את הקיים, אני חושב שאין יותר טוב מאשר לנצל את הקיים.
אלי אלאלוף: אני אסיים במשפט אחד לגבי הפנימיות.
אלי אלאלוף: הפנימיות, זה לא יילך קל שיקבלו את הביקורת, אבל הם צריכים להבין שבזכות הביקורת יהיה להם טוב יותר, גם להם.
אלי אלאלוף: מאוד חשוב שיבינו, לכן בלי להגיד עריפת ראשים, חס ושלום, אבל אתם גם צריכים להשקיע בקרב הפנימיות כדי שיבינו את הסיבות לתלונות, כדי שישתפרו, כדי שיתקנו את עצמם.
אלי אלאלוף: לא עם מקל ביד, אלא עם הסברים, ולכם, הפנימיות, יש לכם תפקיד לקבל את ההדרכה הנדרשת ואת ההבנה של המנגנון החדש, שהוא לא מנגנון נגדם, הוא מנגנון איתם, כדי לשפר את תנאי הילד.
אלי אלאלוף: את רוצה להגיד מילה?
קארין אלהרר: קודם כל להודות לך.
קארין אלהרר: שלא תגידו שאני כל הזמן רק אומרת דברים שלא בשבחו של המשרד, נאמר זאת כך, אני רוצה להודות למשרד, לעורך דין נועם פליק, על זה שהתקנות הגיעו.
קארין אלהרר: אני יודעת שנעשתה עבודה מאוד רצינית, היה שולחן עגול והמשרד עשה חשיבה בראשות הנציבה.
קארין אלהרר: הייתה חשיבה מאוד מאומצת בדבר הזה.
קארין אלהרר: אני באמת מצפה לדיונים בוועדה, כפי שאתה, אדוני, יודע לעשות ולקיים דיונים שהם מאוד משמעותיים כדי לתת בידי הנציבה לעשות את העבודה שלה.
קארין אלהרר: מעבר לזה שזה אינטרס של הילדים זה אינטרס של המשרד וחשוב שיידעו את זה כדי שנוכל באמת לקדם את הנושא מהר ככל שניתן.
אלי אלאלוף: ניבין, רוצה לדבר?
אלי אלאלוף: אנחנו לא שוכחים את ההערה לגבי השפה, היא מהותית.
ניבין אבו רחמון: כן, זה חשוב, אבל אני רציתי להגיד שוועד ההורים זה צעד מאוד חשוב, כל הכבוד לכם.
ניבין אבו רחמון: ועוד דבר שאני רוצה להדגיש, שמה שחשוב לי שכל ילד בסופו של דבר יידע שיש לו כתובת משלו, שהקשר עם הילד יהיה מהעולם שלו, בשפה שלו וזה חשוב וכך נוכל לקדם כמה שיותר ולתת יחס טוב מאוד לכל ילד בלי שום הבדל מאיפה הוא בא ובאיזו שפה הוא מדבר.
ניבין אבו רחמון: בסופו של דבר מה שמעניין אותנו, שילד יהיה שמח ועם ביטחון חיים שלם.
אלי אלאלוף: היום יום שלישי, 27 בנובמבר 2018, י"ט בכסלו התשע"ט, השעה 10:22 דקות.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור שנבע מדיון רגיש מאוד בנושא טיפול במשפחות אחרי שסבלו מהשפעות של אובדנוּת.
אלי אלאלוף: היום אנחנו דנים בתקנות הרוקחים ומוסיפים התמודדות עם נושא קשה מאוד, שהוא הסיגריות האלקטרוניות.
אלי אלאלוף: אל תצפו ממני להבנה סלחנית.
אלי אלאלוף: אני מודיע מראש שאני לא אוהב סיגריות בכלל, וסיגריות אלקטרוניות הן חלק מכל המערך ההורג, פוגע, גורם למחלות ואין שום הנאה בזה.
אלי אלאלוף: כל מי שמתיימר, כולל הלוביסטים, שסבלנו מהם בשבועות האחרונים, לחשוב שאנחנו ניגש בצורה סלחנית לנושא הזה, שיידע שהוא לא בפורום הנכון.
אלי אלאלוף: זה בצורה חד-משמעית.
אלי אלאלוף: אני גם ממליץ שלא תבזבזו יותר מדי זמן על המערכת שלנו בנושא הזה.
אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני מנכ"ל משרד הבריאות, מר בר סימן טוב.
סימן טוב: דבר ראשון, אני רוצה להודות לך על ההיענות המהירה שלך לקיים את הדיון ממש באופן מידי כאשר הוא הגיע אליך, ועל השותפות שלנו עם הוועדה שאתה עומד בראשה במלחמה בעישון.