GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ד"ר תמר קלהורה: אל תכניסי לי מילים לפה.
ד"ר אורית קמיר: אבל זה מה שאתם אומרים.
ד"ר תמר קלהורה: לא אמרתי את זה.
ד"ר אורית קמיר: אוקיי, אז תגידי את.
ד"ר אורית קמיר: מה את כן?
ד"ר תמר קלהורה: אני לא מציעה.
ד"ר תמר קלהורה: אמרתי את מה שאמרתי.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אל תעשו מזה חוק מגוחך.
אלי אלאלוף: יש לי הצעה בשבילכן.
אלי אלאלוף: תלכו, זה זמן הארוחה, פתחו את המזנון.
מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל בזמן כי יש הרבה דוברים ואין לי הרבה זמן.
מירב בן ארי: אז אני אפתח בבקשה את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, היום 22 באוקטובר 2018, י"ג בחשון תשע"ט.
מירב בן ארי: הנושא הוא: חשש מהתפרצות מחלת החצבת בישראל של ח"כ יעל גרמן ושל ח"כ איילת נחמיאס-ורבין.
מירב בן ארי: אנחנו עוסקים בנושא החשוב הזה שבחודשים האחרונים נמצא בכל אמצעי התקשורת, נמצא בשיח הציבורי, ברשתות החברתיות.
מירב בן ארי: אנחנו שומעים עמדות ברורות מאוד של משרד הבריאות, חברות הכנסת שתכף יציגו את זה, חברי הכנסת שיצטרפו.
מירב בן ארי: ובמקביל, אנחנו שומעים עמדות – חלק מהם קיבלתי במיילים אתמול, גם היום ברשתות – של מתנגדי החיסונים.
מירב בן ארי: אני כבר רוצה לכוון, כדי שהדיון לא יתפזר.
מירב בן ארי: הדיון הוא לא בעד ונגד חיסונים באופן כללי.
מירב בן ארי: על זה אנחנו שצריכים לעשות דיון אחר, דיברתי גם עם יו"ר הוועדה.
מירב בן ארי: הדיון עכשיו הוא ספציפי, שחברות הכנסת הגדירו גם, בנושא התפרצות מחלת החצבת בישראל.
מירב בן ארי: אנחנו שומעים על הנתונים, שמענו גם אתמול שזה קרוב 900 כבר שנדבקו בחצבת.
מירב בן ארי: לכן דחיפות הדיון, ולכן הנושא עולה לסדר היום של הוועדה.
מירב בן ארי: אתחיל עם חברות הכנסת המציעות.
מירב בן ארי: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.
יעל גרמן: תודה רבה לך גברתי היושבת-ראש.
יעל גרמן: אני מאוד-מאוד מעריכה את המהירות, מפני שבמקרה כזה באמת המהירות היא קריטית.
יעל גרמן: אני רוצה להתחיל בדברי שבח ל"100 ימים של שקיפות".
יעל גרמן: אני חושבת שאנחנו לא היינו יודעות על כך שהדוח האפידמיולוגי לא מתפרסם מספר שבועות, אלא בזכות "100 ימים של שקיפות", יש פה נציג שלו.
יעל גרמן: אז אני בהחלט רוצה להביע את הערכתי.
יעל גרמן: והדבר הראשון שאני באמת ביקשתי לדעת זה מה קורה, למה הדוח לא מתפרסם.
יעל גרמן: ואולי לא בהפתעה, כשהוא התפרסם פתאום אנחנו גילינו שיש עליה של מאות אחוזים במחלת החצבת.
יעל גרמן: מחלת החצבת יכולה להיות מחלה רגילה, מחלת ילדים רגילה, יכולה להיות מסוכנת, הסיבוכים שלה יכולים להיות מאוד מסוכנים.
יעל גרמן: ויש לה פתרון מאוד-מאוד, וזה חיסון.
יעל גרמן: ברגע שמחסנים את הילדים, האוכלוסייה מחוסנת והיא לא מופיעה.
יעל גרמן: מסתבר שישנם איזשהם ריכוזים של אוכלוסייה שמסרבים לקבל את החיסון, ובגלל זה הייתה התפרצות מאוד-מאוד גדולה השנה.
יעל גרמן: על פי הנתונים, 623 ישראלים אובחנו כחולים בחצבת מאז תחילת שנת 2018.
יעל גרמן: אני רוצה להפנות את תשומת לבך, גברתי היושבת-ראש, שאשתקד, כלומר, לפני שנה, 2017, אובחנו 34.
מירב בן ארי: ראיתי את הנתונים, כן.
יעל גרמן: אז את מבינה מה קורה.
יעל גרמן: זאת אומרת, אם בקצב האקספוננציאלי הזה זה יעלה אז אנחנו נגיע למגפה.
מירב בן ארי: אגב, אתמול בלילה כבר זה הגיע ל-890, אם אני לא טועה.
יעל גרמן: זאת אומרת, אנחנו בהחלט יכולים להיות על סף מגפה.
יעל גרמן: ויש כאלה שכבר אומרים שאנחנו נמצאים במגפה.
יעל גרמן: לכן ביקשתי את הכינוס הזה, המהיר, כדי לדעת מה עומדים לעשות.
יעל גרמן: אני רק רוצה לבוא ולומר: אישית, אני מתנגדת להכריח אנשים להתחסן.
יעל גרמן: אני חושבת שצריך לעשות את הכול, צריך לשכנע.
יעל גרמן: במקרה הזה מפני שהריכוז הוא בירושלים ובריכוזים שאנחנו יודעים של אנשים דתיים, אני חושבת שצריך לעשות את מה שאנחנו עשינו בזמן - - -
איילת נחמיאס ורבין: זה לא רק במקומות של אנשים חרדים.
מירב בן ארי: רגע, תני לה לסיים ואחרי זה את תתייחסי.
איילת נחמיאס ורבין: לא, היא הצביעה עלי פשוט.
יעל גרמן: לא רק, אוקיי.
יעל גרמן: אבל מכיוון שיש גם - - -
ענת כהן שמואל: יש שתי קצוות.
מירב בן ארי: כן, יש שתי קצוות לאירוע הזה.
יעל גרמן: וישנם גם רמת אביב, כן.
איילת נחמיאס ורבין: פרדס חנה-כרכור.
יעל גרמן: ופרדס חנה-כרכור.
מוריה אשכנזי: יש גם בבני ברק, 900 - - -
שולי מועלם-רפאלי: בני ברק היא ממש חרדית.
יעל גרמן: בדיוק, כן.
שולי מועלם-רפאלי: יעל צודקת.
יעל גרמן: כן, אז זהו.
יעל גרמן: ומה שאנחנו עשינו בזמן התפרצות הווירוס של הפוליו, גברתי היושבת-ראש, הוא ששכנענו וביקשנו מרבנים שיוציאו קול קורא להתחסן.
יעל גרמן: אז אני פה, מעל הבמה החשובה הזאת של הכנסת, פונה למשרד הבריאות ופונה לרבנים: אנא, הוציאו קול קורא לחסן את הילדים.
מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת גרמן.
מירב בן ארי: בבקשה, חברת הכנסת איילת נחמיאס-ורבין.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חברתי חברת הכנסת בן ארי על הדיון.
איילת נחמיאס ורבין: ובאמת גם אני, כמו יעל, מודה על הדיון המהיר.
איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד לך שאני עוסקת בהתפרצות של החצבת – בערך מינואר-פברואר התחילו להתרבות המקרים.
איילת נחמיאס ורבין: ומאז בעצם אני התחלתי לעסוק בזה גם מול משרד הבריאות וגם פה בכנסת.
איילת נחמיאס ורבין: ואני אגלה לכם מדוע.
איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי חולה בחצבת.
איילת נחמיאס ורבין: אני סיפרתי לך?
מירב בן ארי: אוי ואבוי.
מירב בן ארי: באיזה גיל?
איילת נחמיאס ורבין: אני חליתי בחצבת בגיל 13.
מירב בן ארי: לא, לא סיפרת לי את זה.
איילת נחמיאס ורבין: כי חשבתי שסיפרתי את זה.
איילת נחמיאס ורבין: למה אני מספרת את זה?
איילת נחמיאס ורבין: כי כתוצאה מהחצבת אני קיבלתי דלקת פרקים קשה, שהייתי מושבתת ממנה תקופה די ארוכה.
איילת נחמיאס ורבין: ומי שלא יודע, דלקת פרקים היא מחלה עם השלכות ארוכות טווח.
איילת נחמיאס ורבין: בהתחלה, אגב, החצבת לא תמיד כל כך קלה לזיהוי.
איילת נחמיאס ורבין: מחלות ילדות בכלל יש להם מאפיינים מאוד-מאוד דומים.
איילת נחמיאס ורבין: מזל שיודעים שזה באמת חצבת ולא - -
יעל גרמן: ולא אדמת.
איילת נחמיאס ורבין: - - ולא מחלת ילדות אחרת.
איילת נחמיאס ורבין: לא משנה, זו הייתה חצבת מאוד קשה.
איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי מאושפזת.
איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על זה אגב היום – זה פשוט זיכרון מאוד-מאוד חזק של הילדות שלי.
איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על זה כי אני רוצה שאנשים יבינו שחצבת היא לא המחלה, מחלת ילדות שרק מדברים עליה, זה לא אבעבועות רוח אפילו, בסדר?
איילת נחמיאס ורבין: זו מחלה מאוד-מאוד קשה שהרבה פעמים יש לה השלכות ארוכות טווח.
איילת נחמיאס ורבין: אני מניחה שפרופ' גרוטו יאשר את דבריי אם אני אומר שאני לא היחידה שמספרת על מחלות נוספות שהתפרצו כתוצאה מהחצבת.
איילת נחמיאס ורבין: וזאת הסיבה בעצם שאני התחלתי בכלל להתעסק בזה, כשראיתי שמתחילות להיות התפרצויות בכל מיני ריכוזי האוכלוסייה כתוצאה באמת מהתנגדות לחיסון.
איילת נחמיאס ורבין: אני נולדתי בתקופה שעוד לא היה חיסון בכלל.
מירב בן ארי: חיסון של החצבת.
איילת נחמיאס ורבין: החיסון של החצבת, כן.
איילת נחמיאס ורבין: בדיוק עכשיו אבל החלטתי ללכת לבדוק אם אני עדיין מוחסנת.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אם בגלל שחליתי – כי לא בטוח שאני מחוסנת כנגד המחלה.
מירב בן ארי: אז בדקת?
איילת נחמיאס ורבין: כן, אני הולכת לבדוק בשבוע הבא.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לשתף אתכם בפגישה שהייתה לי עם משה בר סימן טוב, מנכ"ל משרד הבריאות, ופרופ' גרוטו בסוף חודש יולי כשבאמת כבר ראינו – אני בעצם הלכתי לשאול את פרופ' גרוטו: האם יש אפידמיה, מה שנקרא?
איילת נחמיאס ורבין: האם יש התפרצות אפידמיולוגית?
איילת נחמיאס ורבין: באותה נקודת זמן, צריך להגיד, פרופ' אני לא מגלה כאן שום סוד, משרד הבריאות עמד על כך שעדיין זו לא התפרצות אפידמיולוגית.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו נמצאים היום בסיטואציה שונה, חברת הכנסת בן ארי, ואני רוצה להעלות שלוש סוגיות שבעיניי הן מאוד-מאוד חשובות.
איילת נחמיאס ורבין: אחת, מוכרחים לדבר על טיפות חלב וכמות האחיות בריאות הציבור.
איילת נחמיאס ורבין: יושבת כאן מוריה אשכנזי, מוכרחה לומר להגנתה ולזכותה שהיא כל הזמן, כל פעם שיש חולה נוסף היא דואגת שאני אדע אם אני לא שמעתי, אם אני לא הספקתי לשמוע קודם.
איילת נחמיאס ורבין: אבל אני חושבת באמת שמדובר בבעיה שאי אפשר להתעלם ממנה.
איילת נחמיאס ורבין: במיוחד במקומות, למשל באלעד, אנחנו מדברים על מחסור קשה באחיות, שצריך לתת כמות מאוד-מאוד גדולה של חיסונים.
איילת נחמיאס ורבין: וצריך לתת לעניין הזה את הדעת, בטח שאנחנו כבר נמצאים בעיצומה של הבעיה.
מירב בן ארי: פשוט הזכרת לי לשלוח הודעה לאחות טיפת חלב.
מירב בן ארי: נזכרתי שיום שישי יש לנו תור לחיסונים.
איילת נחמיאס ורבין: את רואה.
איילת נחמיאס ורבין: ואני יודעת ממילא.
איילת נחמיאס ורבין: כיוון שיש לי אחריות משנית שיורית על פיצוש, אז אני שמחה שהזכרתי לך את הדבר הזה.
איילת נחמיאס ורבין: זאת ילדה של המליאה, הילדה הזאת.
איילת נחמיאס ורבין: אז באמת אנחנו חייבים לדבר על הבעיה הזאת של אחיות בריאות הציבור.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לדבר על שני דברים נוספים שדיברתי עליהם עם פרופ' גרוטו וזה נוגע גם למי שמסתייג מחיסונים, חברת הכנסת גרמן.
איילת נחמיאס ורבין: אחד, החיסון כנגד חצבת בעיניי לא קשור בכלל למחאה כנגד החיסונים.
איילת נחמיאס ורבין: יש חיסונים מסוימים שמעלים מתנגדי החיסונים כבעיה בגלל סוגיות של מה שיש בתכולה שלהם, בגלל סוגיות של בטיחות, בגלל סוגיות של סדר החיסונים שניתנים.
איילת נחמיאס ורבין: למשל, האם צריך לתת את כל החיסונים האלה בבת אחת, האם צריך לדרג אותם וכו'.
איילת נחמיאס ורבין: זו סוגיה שבעיניי לא קשורה לחצבת בעת הזו.
איילת נחמיאס ורבין: דבר נוסף שעליו דיברתי עם פרופ' גרוטו זה מידת הדיווחים.
איילת נחמיאס ורבין: ככל שבאמת יש ילד שהוריו טוענים שהוא הגיב אחרת לפני החיסון מאשר הוא מגיב אחרי החיסון ראוי – מה זה ראוי?
איילת נחמיאס ורבין: – חובה שמשרד הבריאות יקבל על כך דיווח מבית החולים, בוודאי אם ילד הגיע במצב כזה לבית חולים.
איילת נחמיאס ורבין: אבל אלה באמת בעיניי סוגיות נפרדות מהדילמה סביב החצבת.
איילת נחמיאס ורבין: אגב חברת הכנסת בן ארי, צריך להגיד שזה נוגע בדרך כלל לחיסונים אחרים.
איילת נחמיאס ורבין: יש טענות רבות, אבל זה לא החיסון כנגד חצבת.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא החיסון.
מירב בן ארי: זה לא החיסון.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, זה לא הבעיה הזאת.
איילת נחמיאס ורבין: והסוגיה באמת של חיוב בחיסונים היא סוגיה שאנחנו נידרש לה בחקיקה.
איילת נחמיאס ורבין: איך עושים את זה, מה עושים עם זה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שצריך לתמרץ את זה, ולא לשלול זכויות.
איילת נחמיאס ורבין: זה בסדר, כל הצעה יכולה להיות יותר קיצונית מהשנייה.
איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, אנחנו צריכים לזכור שבכל זאת צריך להותיר להורים אוטונומיה על הילדים שלהם.
איילת נחמיאס ורבין: אבל, הזכירה בצדק חברת הכנסת גרמן, שרת הבריאות לשעבר צריך להגיד, את מגפת הפוליו.
איילת נחמיאס ורבין: מה מדהים בדברים האלה?
איילת נחמיאס ורבין: שהמחלות חוזרות.
איילת נחמיאס ורבין: והמחלות חוזרות בתצורה לפעמים קשה הרבה יותר.
איילת נחמיאס ורבין: וכדי לוודא שהציבור במדינת ישראל יהיה בריא – ואני שאלתי את פרופ' גרוטו, בערך 95% מהציבור מחוסנים לפי המספרים שלכם.
איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר כדי לגרום לזה שהציבור במדינת ישראל באמת יהיה בריא ולא יסבול מדברים שמסכנים אותו, אגב לאורך שנים, חייבים לתת את הדעת לעניין הזה ולטפל בזה בהקדם.
מירב בן ארי: תודה לחברת הכנסת נחמיאס-ורבין.
מירב בן ארי: פרופ' גרוטו, עכשיו תדבר קצת על מחלת החצבת.
מירב בן ארי: לאחר מכן נעשה דיון ואתה גם תתייחס בסיכום לנקודות.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים כמה מילים שלך על המצב היום של המדינה מבחינת התפשטות החצבת, המחלה.
מירב בן ארי: לאחר מכן, חברת הכנסת שולי מועלם.
איתמר גרוטו: אני פרופ' איתמר גרוטו, המשנה למנכ"ל משרד הבריאות.
איתמר גרוטו: אני רק אתחיל בזה, כמו שאמרה חברת הכנסת נחמיאס-ורבין לידי, שהמחלות הזיהומיות חוזרות.
איתמר גרוטו: לארגון הבריאות העולמי הייתה תוכנית לאלימינציה של מחלת החצבת, זאת אומרת, להעלים אותה.
איתמר גרוטו: "אלימינציה" זה הביטוי שלהם, הכוונה היא להעלמה.
איתמר גרוטו: והתוכנית הזאת התבססה על זה שהמחלה הזאת היא רק מחלה של בני אדם, היא לא בבעלי חיים.
איתמר גרוטו: ולכן ככל שכולם יתחסנו המחלה הזאת יכולה להיעלם לחלוטין.
איתמר גרוטו: הסיבה שזה לא קרה היא בגלל – לא רק בארץ, אלא בכל מיני מקומות – שיש אנשים שאינם מתחסנים.
איתמר גרוטו: אנחנו כרגע מצטרפים לרשימת מדינות ארוכה – ארצות הברית ואירופה, בעיקר באירופה כי הזן שיש לנו עכשיו הגיע מאירופה – שבהן יש תחלואה.
איתמר גרוטו: באירופה היו בשנה האחרונה מעל 13,000 מקרים של חצבת, שוב, בגלל כיסים של אנשים שלא מתחסנים.
איתמר גרוטו: אני אגיד שבישראל 95% מתחסנים בשני החיסונים שניתנים בגיל שנה ובכיתה א'.
איתמר גרוטו: העניין הוא אם 95% היה בכל המקומות אז היינו יכולים להיות שקטים, כי הייתה בעצם הגנה, מה שאנחנו קוראים חסינות עדר, על ידי אלה שמתחסנים על אלה שלא מתחסנים.
איתמר גרוטו: הבעיה היא שיש כיסים, יש מקומות שבהם יש פחות מ-90% מחוסנים.
איתמר גרוטו: כשמגיעים לפחות מ-90% אז שם יכולה להופיע התפרצות.
איתמר גרוטו: וזה יכול להיות גם ביישובים, כמו שהוזכר פה, חרדיים וגם במקומות אחרים שיש כאלה מעין קבוצות ששיעור הכיסוי החיסוני לא מספק.
איתמר גרוטו: לגבי האירוע הנוכחי, הוא באמת התחיל בתחילת 2018.
איתמר גרוטו: כמו שאמרתי, הוא הגיע מאירופה.
איתמר גרוטו: אנחנו רואים עליה משמעותית בעיקר בחודשיים האחרונים, ואנחנו מפרסמים כמעט כל יום את מספר המקרים.
איתמר גרוטו: מדובר על כ-850 מקרים נכון לאתמול.
איתמר גרוטו: כמעט כולם, מעל 90% מהם, לא חוסנו אפילו מנה אחת.
איתמר גרוטו: זאת אומרת, לא קיבלו מנה אחת כשמומלץ לקבל שתי מנות.
מירב בן ארי: גם לא בגיל שנה.
איתמר גרוטו: יש כמובן כאלה שלא הגיעו לגיל שנה אז לא יכולים עוד להתחסן, אבל יש הרבה שהיו יכולים להתחסן, זאת אומרת, נמצאים בקבוצה שהיו אמורים להתחסן ולא חוסנו.
איתמר גרוטו: ואלה אותם אנשים שהם מרבית החולים.
איתמר גרוטו: יחד עם זאת, אני חייב שוב להדגיש כי בגלל שיעור הגבוה של החיסונים – א', זה הגיע אלינו באיחור מאירופה, שם זה מסתובב כבר לא רק שנה ולא שנתיים, כמעט שלוש שנים.
איתמר גרוטו: ואני מאמין שהאירוע נמצא בשליטה ומטופל על ידינו.
איתמר גרוטו: עכשיו אני אתאר קצת מה אנחנו עושים כדי להרחיב טיפה.
איתמר גרוטו: אז הבסיס זה באמת השיעורים הגבוהים מאוד של חיסוני שיגרה.
איתמר גרוטו: הרבה מאוד השלמות עשינו.
איתמר גרוטו: עד עכשיו למעלה מ-40,000 חיסונים, וזו ההזדמנות להודות לאחיות בריאות הציבור כאן.
איתמר גרוטו: הן באמת התגייסו למשימה בצורה מצוינת כמו בכל פעם שיש לנו איזה אירוע ומיד מתגייסות.
איתמר גרוטו: ובאמת מעל 40,000 חיסונים, שזה שוב כמעט כולם לאנשים, או כולם, לאנשים שהיו צריכים להתחסן ולא חוסנו.
איתמר גרוטו: זאת אומרת, זו השלמה מאוד גדולה.
איתמר גרוטו: יש לנו מספיק מלאי של חיסונים.
איתמר גרוטו: אנחנו נערכנו לעניין, לאפשרות כזו, ויש מספיק מלאי של חיסון פעיל.
איתמר גרוטו: נושא של תגבור כוח אדם ותמריצים, אז באמת במקומות מסוימים כמו באלעד, בבית שמש, חסרות לנו אחיות.
איתמר גרוטו: אנחנו הגענו להסכם עם משרד האוצר שנקבל תקנים ב-2019.
שולי מועלם-רפאלי: לא, זה לא מספיק.
איתמר גרוטו: ואנחנו כרגע פועלים להקדים את זה ל-2018, כבר באופן מיידי, זאת אומרת לעכשיו.
איתמר גרוטו: אני מניח שנוכל לקבל וגם נושא של תמריצים.
איילת נחמיאס ורבין: פרופ' גרוטו, למה לא לגייס, למשל, גמלאיות כדי שיסייעו?
מוריה אשכנזי: משרד הבריאות לא יכול לקלוט.
מוריה אשכנזי: המדינה לא יכולה לקלוט גמלאיות.
איילת נחמיאס ורבין: שיסייעו - - -
איתמר גרוטו: ועדיין, זאת אומרת, אנחנו יכולים לבדוק באמת את האפשרות, אבל בדרך כלל זו בעיה לגייס גמלאיות.
איתמר גרוטו: כמו שאמרה חברת הכנסת גרמן, באמת יצא קול קורא של רבנים לחיסון וחשיבות החיסון.
איתמר גרוטו: ואנחנו מתחילים ממחר מבצעים, זאת אומרת, היו כבר מבצעים מסוימים שממש קראו לאנשים לבוא לטיפות חלב ולמרכזים.
יוליה מלינובסקי: ולמה זה לא קרה קודם עם הרבנים?
יוליה מלינובסקי: למה עד היום היינו צריכים לחכות לתופעה.
איתמר גרוטו: לא, זה לא "עד היום", זה כבר לפני כמה ימים ובהחלט זה מתבצע גם באופן שוטף.
איילת נחמיאס ורבין: בשביל זה הרי באתי אליכם - - -
איתמר גרוטו: יש לנו מספר קבוע אבל צריך לרענן אותו מדי פעם.
איתמר גרוטו: בכל אופן, כרגע אנחנו מפעילים ניידות שילכו אל האנשים, אפילו למי שירצה יבואו אליו הביתה ויחסנו את אותם אנשים כדי לסייע בסוף לאותם אנשים שרוצים.
איתמר גרוטו: קיימנו דיון מקצועי.
איתמר גרוטו: יש לנו ועדה מייעצת למחלות זיהומיות וועדה נפרדת של חצבת.
איתמר גרוטו: הוועדה לחצבת, דרך אגב, היא לפי הכללים של ארגון הבריאות העולמי, כוללת אנשים שמחוץ למשרד הבריאות, כדי שיעשו בקרה.
איתמר גרוטו: והם באמת המליצו לנו להמשיך לעסוק באותן פעולות.
איתמר גרוטו: אני רוצה להתייחס לנושא של הצעת החוק והנושא של חובת חיסון בכניסה למוסדות חינוך.
איתמר גרוטו: היו כמה דיונים על זה במשרד.
איתמר גרוטו: אני חייב לציין שהדעות גם של אנשי המקצוע, רופאי בריאות הציבור, חלוקות בנושא ההשפעה של זה.
איתמר גרוטו: אבל אנחנו מקיימים מחר דיון גדול בראשות המנכ"ל, דיון נוסף, שלא קשור דווקא לאירוע הנוכחי, אבל הוא ככה יצא בסמיכות.
איתמר גרוטו: כשהמטרה היא כנראה, זאת אומרת, הכיוון הכללי זה באמת לאפשר סמכויות מסוימות באירועים מסוימים כן לאפשר להתנות כניסה.
איתמר גרוטו: שוב פעם, זה לא משהו גורף.
איתמר גרוטו: ואני חושב שזה הכיוון שאנחנו נלך אליו.
איתמר גרוטו: והייתי רוצה לסכם באיזו בנימה אישית.
איתמר גרוטו: יש לי גיס שחלה במחלה ממארת, לצערנו, והוא אושפז.
איתמר גרוטו: ובאמת אני חושש ממקרים של ילדים לא מחוסנים שנמצאים בסביבה.
איתמר גרוטו: במקרה גם לי יש משפחה, מה לעשות.
איילת נחמיאס ורבין: יש ילדים לא מחוסנים אצלך במשפחה?
איתמר גרוטו: לא שלי, אבל קרובי משפחה.
איתמר גרוטו: אני לא יכול להכריח אותם, אבל הסברתי להם את כל ההסברים וזה לא עזר.
איתמר גרוטו: בכל אופן, אני גם חושש שתהיה - - -
איילת נחמיאס ורבין: הסנדלר הולך יחף.
מירב בן ארי: תודה רבה, פרופ' גרוטו.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להמשיך מהנקודה שפרופ' גרוטו הפסיק ולדבר על המציאות שהיא מציאות טובה במדינת ישראל ואיך שהיא הולכת ונסוגה.
שולי מועלם-רפאלי: כשמדובר על 95% או 97% או 98% של מחוסנים במדינת ישראל, זאת מציאות מצוינת.
שולי מועלם-רפאלי: יש בה שלוש בעיות.
שולי מועלם-רפאלי: אחת, אותם כיסים שדיבר עליהם פרופ' גרוטו שאנחנו מכירים אותם.
שולי מועלם-רפאלי: כל מי שיושב סביב השולחן הזה, לא משנה מאיזה כיוון הוא בא, הוא מכיר את הכיסים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר לציין אותם פיזית במקום, אפשר לציין אותם בדרכי חשיבה או בתפיסות העולם על חיסונים.
שולי מועלם-רפאלי: הבעיה בעיניי היא שאותה עדריות או שאותה חסינות קהילתית שהייתה בעבר הולכת ונפגמת ובעצם עוברת מכיסי הלא מחוסנים האלה אל כלל הציבור כשההשפעה הגדולה ביותר – ופה אני מבקשת להכניס מושג שאני מבקשת שהוא יהיה חלק מהשיח בינינו – וזה האנשים שהם הססני חיסונים.
שולי מועלם-רפאלי: באופן האמיתי הם רוצים לחסן את הילדים שלהם.
שולי מועלם-רפאלי: רק שהדבר המופלא שנקרא פלטפורמות של הרשתות החברותיות שבאמת מצליח לעשות שינויים טובים, מצוינים רוב הזמן, חוץ מזה שהוא נורא כי הוא גורם לילדים להיחשף פורנוגרפיה, אבל זה בחדר אחר ובזמן אחר, הוא גם מביא את סיפורי הקצה שכולנו מכירים.
שולי מועלם-רפאלי: סיפורי הקצה, שיכולים לקרות, של ילדים ומבוגרים שנשארים בהם תופעות לוואי שבעקות חיסון שהם כמובן בטלים לא בשישים אלא בששת אלפים מול מאות אלפי ילדים שחוסנו במהלך השנים ויצאו מזה בשלום וחיו חיים בריאים והלכו לבית עולמם בגיל 120 בשיבה טובה.
שולי מועלם-רפאלי: ולדעתי עליהם בעיקר אנחנו חייבים לעבוד.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים מאוד לחזק את אותם 95% שמחוסנים ומחסנים, ומאוד לעבוד על הססני החיסונים.
שולי מועלם-רפאלי: ישנה הצעת חוק – ואני שמחה שהצטרף אלינו חבר הכנסת יואל חסון – ישנה הצעת חוק של חבר הכנסת חסון ושלי שהנחנו אותה ומבחינתנו היא הבסיס לכל הדיון גם בוועדה וגם במשרד.
שולי מועלם-רפאלי: והיא באמת, כמו שאמרה חברת הכנסת איילת, סיפור התמריצים למתחסנים, תמריצים להורים, תמריצים קהילתיים, תמריצים שהם גם בהבנה אבל הם גם בפרקטיקה של איפה אנחנו יכולים לתמרץ את המשפחות האלה.
שולי מועלם-רפאלי: שנייה, עוד שלוש מילים שחשובות בעיניי להיות כאן.
מירב בן ארי: את כבר יותר מחמש דקות.
מירב בן ארי: שולי, מילה אחרונה.
שולי מועלם-רפאלי: הסיפור של הסברה והנגשה הוא עניין קריטי.
שולי מועלם-רפאלי: והדבר האחרון שאני מבקשת להגיד עליו – אני לא יכולה לא להגיד אותו כאחות במקצועי – הוא סיפור התקנים במערך הסיעוד ברפואה הציבורית, במערכת בריאות הציבור, באחיות טיפות החלב ובאחיות בתי הספר, שזה דורש תיקון גדולה שאנחנו חייבים להתחיל אותו.
מירב בן ארי: אני ממש מבקשת לדבר שלוש דקות כל דובר, לא יותר מזה.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את מוריה אשכנזי, יו"ר חטיבת האחיות בריאות הציבור.
מוריה אשכנזי: שלום ותודה לכולם.
מוריה אשכנזי: ברכות על הארגון המהיר של הדיון הזה.
מוריה אשכנזי: כאשר אני מייצגת למעשה בפועל – אתם מדברים פה על המחלה עצמה.
מוריה אשכנזי: אני שואלת את כולכם פה, כי מה שקורה הוא שבטלוויזיה מדברים על מחלת החצבת.
מוריה אשכנזי: האם מעבר לסימנים שלה מישהו מכם כאן יודע מה קורה אחרי אותו תיעוד של אותו רופא, שמופיע בכל מקום שוב?
מוריה אשכנזי: מי הן אילו שמחסנות?
מוריה אשכנזי: מאיפה באו 140,000 החיסונים האלה?
מוריה אשכנזי: מאיפה הם הגיעו?
מוריה אשכנזי: אנחנו, האחיות בריאות הציבור.
מוריה אשכנזי: התמודדנו מול הפוליו ובכל מחלה, בכל התפרצות של מחלה כלשהי אנחנו הנדבך הראשון, זה הגוף למעשה שעומד בחזית ומונע את ההתפרצות של מחלות כלשהן.
מוריה אשכנזי: אם היום אנחנו מדברים על חצבת, יש לנו את הכלבת, יש את דלקת קרום המוח, יש כל מיני מחלות נוספות שמדווחים עליהן כשיש התפרצות.
מוריה אשכנזי: אבל מי נותן את – אתם יודעים גם בחיסון של שפעת העופות, מדברים על העופות שהולכים לעולם שכולו טוב, אבל מי נותן את הטיפול המונע?
מוריה אשכנזי: האחיות בריאות הציבור.
מוריה אשכנזי: ופה אני פונה למשרד הבריאות ואני חושבת שהגיעה השעה שהשם של האחיות בריאות הציבור לא יופיע כמו שאנחנו, כאחיות קורסות, כי לזה הגענו בגלל מצב שמ-2003 בדרך שיטתית מייבשים אותנו.
מוריה אשכנזי: אם ב-2012 היינו 1,227 אחיות בשדה עצמו, הגענו ב-2014, בדיון בוועדת ביקורת המדינה, ל-946.
מוריה אשכנזי: זאת אומרת, אנחנו הפכנו להיות – מה אנחנו שקופות?
מוריה אשכנזי: אני שואלת את כולכם.
מוריה אשכנזי: אנחנו הפכנו – יאללה, אחיות בריאות הציבור, אבל אף אחד לא מתייחס לזה.
מוריה אשכנזי: פועל יוצא של הדיון היום גם זה בעקבות מה שקורה בבית שממש, כי שם באמת מתוך מכסת חיסונים שהייתה עד סוף ספטמבר, 10,000 היו, נספרו.
מוריה אשכנזי: מתוכם עד סוף ספטמבר רק בבית שמש, אחיות בריאות הציבור, שעבדו שם שעות, מ-8:00 עד 22:00, חיסנו 2,670 חיסונים.
מוריה אשכנזי: אני רוצה לראות עוד סקטור אחד בכל תחום שהוא בסיעוד, האם יש עוד מישהו שעובד בתנאים כאלה?
מוריה אשכנזי: איפה המודעות להביא אותנו אל הבמה?
מוריה אשכנזי: אני לא הולכת להתווכח על האחיות בתי החולים, כי בפועל אנחנו, בתחום המקצועי שלנו, ברמות המנע, אנחנו רמת המניעה, זאת רמת מנע ראשונית, המניעה.
מוריה אשכנזי: וכל התחלואה הזאת, אם אנחנו מדברים על כל – זה לא יכול להיות דבר כזה.
מוריה אשכנזי: יש לנו סטנדרט שקם ועלה עם פרופ' אבי ישראלי שהיה מנכ"ל משרד הבריאות.
מוריה אשכנזי: הסטנדרט של 100 תינוקות, 50 נשים הרות, ו-345 פעוטות.
מוריה אשכנזי: אני רוצה לתת לכם פה – העברתי כמה דפים.
מוריה אשכנזי: עשינו סקר.
מוריה אשכנזי: במהלך שלושת השנים האחרונות אחיות בריאות הציבור חיסונו, תקשיבו טוב, כי מספר החיסונים הושלש – ופה אני מצטטת את פרופ' גרוטו, כי אתה בפרוש אמרת את זה בוועדת ביקורת המדינה – 1.667 מיליון חיסונים אנחנו אחיות בריאות הציבור חיסנו באופן כללי.
מוריה אשכנזי: מישהו סופר אותנו בכלל?
מוריה אשכנזי: מישהו נותן לנו את הבמה?
מירב בן ארי: רק ממש משפט לסיכום.
יואל חסון: תני לה את הבמה.
מירב בן ארי: אני נותנת לה, מה לעשות?
מירב בן ארי: גם אתה רוצה לדבר, נכון?
מוריה אשכנזי: הוא ידבר.
מירב בן ארי: כדי שאתה תדבר, אני נותנת לה.
יואל חסון: יש לה דקה ממני.
יואל חסון: נתתי לה דקה מהזמן שלי.
מוריה אשכנזי: אנחנו צריכים לעבוד באיזשהו סטנדרט?
מוריה אשכנזי: אז אם אנחנו מדברים על אותו אזור מוכה, מוכה בתחלואה הזאת, אחיות בריאות הציבור שצריכות לפי 100 תינוקות, האחוזים שם הם 132.
מוריה אשכנזי: זאת אומרת, כל אחות שם נדרשת לעבוד לא ב-100%, אלא ב-132%.
מוריה אשכנזי: עוד משהו אחד, רק משפט אחד.
מירב בן ארי: חוץ מהעומס שמוטל על האחיות שהוא נשמע כאן, מאוד חשוב, אם יש לך משהו להוסיף בהקשר של החצבת, אוקיי?
מירב בן ארי: כי בעניין העומס של האחיות איתמר יתייחס.
מוריה אשכנזי: אני גם מתייחסת פה לנתונים.
מוריה אשכנזי: בפועל, כל המצב הנוכחי, אם אנחנו ראינו את התמונות שפורסמו על בית שמש, על חדר הקבלה, חדר המתנה שם, ממה זה נובע?
מוריה אשכנזי: מזה שהיום רק בבית שמש חסרים לי עשרה תקנים בשביל לשים אחיות שתעבודנה ושתמנענה את הפעולה הזאת.
מוריה אשכנזי: אני הולכת לקבל את עשרה התקנים האלה במהלך של שלוש שנים.
מוריה אשכנזי: אני לא צריכה, אני צריכה אותם עכשיו.
מירב בן ארי: תודה רבה, אמרת בצורה ברורה לחלוטין.
מירב בן ארי: חבר הכנסת דן סידה, בבקשה אדוני.
דן סיידה: כמו שאני מבין את מקור ההידבקות, המקור העיקרי זה מאירופה, מאוקראינה, ששם חלו קרוב ל-23,000 איש.
דן סיידה: וכפי שידוע לכולנו, הביקורים של הישראלים באוקראינה הם מכל הזרמים ומכל הקצוות.
דן סיידה: אין ספק שהביקור האינטנסיבי יותר הוא כשמגיעים לאומן וכל הטיפוסים שמגיעים לשם מכל הזרמים.
דן סיידה: אני אומר "טיפוסים" לא חלילה לשלילה.
דן סיידה: אני אומר שיש שם אנשים שאני מכיר, בכל אופן שבסביבה שאני מכיר, אלה אנשים שהם בעיקר בעלי תשובה אבל בעלי תשובה מהסוג שלא הולך במיינסטרים ולא שומע לא לרבנים ולא לשום דבר.
דן סיידה: יש לו את הדרך שלו.
דן סיידה: אלה אנשים שדוגלים באורח חיים טבעוני כזה.
דן סיידה: הם מגיעים קהילות-קהילות - -
מירב בן ארי: "תימהוני" אמרת.
דן סיידה: "טבעוני".
דן סיידה: "תימהוני" זה גם יכול להיות קשור לדבר הזה, אבל לא.
דן סיידה: אני מדבר על טבעוני.
מירב בן ארי: חשבתי שאמרת "תימהוני" פשוט.
דן סיידה: "טבעוני", עם עי"ן.
דן סיידה: יש לי בעיה עם העי"ן.
דן סיידה: - - אז אני חושב ששם צריך לתת את הדעת.
דן סיידה: לדעתי, במקרים כאלה שיקול הדעת אם לתת חיסון עם סנקציות, או חיסון בהסברה, הוא לא רלוונטי.
דן סיידה: צריך למנוע את זה ולעשות את זה הכי מהר והכי חותך שאפשר.
דן סיידה: לא משאירים שיקול דעת לאנשים כאלה שמתנהגים – אני חושב שהמחוקק צריך לעשות את זה בצורה ברורה וחדה בכל הדרכים כדי שהעסק הזה ייעצר במהירות.
מירב בן ארי: תודה, תודה רבה חבר הכנסת סידה.
מירב בן ארי: נציג הסתדרות הרפואית, בבקשה.
אלעד גודינגר: - - -
מירב בן ארי: אז חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.
יוליה מלינובסקי: תודה גברתי היושבת-ראש.
יוליה מלינובסקי: כמה דברים.
יוליה מלינובסקי: קודם כול, מי שלא מחסן את הילדים שלו מתנהג בבורות, בחוסר אחריות, ולא מתחשב בסביבה שסביבו.
יוליה מלינובסקי: בשנה שעברה הייתה לנו מגפה בגן ילדים, אבעבועות רוח.
יוליה מלינובסקי: בכל הגן, בכל המתחם, שישה בנים, כולל אנשי צוות.
יוליה מלינובסקי: כי מישהו אחד לא חיסן את הילד שלו.
יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד לאוטונומיה של הילדים שלו, שילך למסגרת פרטית שתשב איתו בבית.
יוליה מלינובסקי: 180 ילדים היו צריכים אחר כך ללכת לטיפות חלב ולקבל מנה שנייה.
יוליה מלינובסקי: ואנחנו כאימהות לא היינו צריכות, והאבות כמובן, לקחת ימי חופש ולשבת עם הילדים.
יוליה מלינובסקי: בגלל שזה בגיל חמש, המנה הראשונה כבר לא מספיק חזקה, את המנה השנייה הם מקבלים בגיל שש, ומה לעשות, יש גם אחים ואחיות קטנים, נכון?
יוליה מלינובסקי: נולדו עוד בדרך שהם בכלל לא מחוסנים.
יוליה מלינובסקי: הייתה פניקה בכל המתחם הזה של 180 ילדים, אוקיי?
יוליה מלינובסקי: אז עם כל הכבוד, עכשיו זה נושא של – גם אם זה לא פוליטיקלי קורקט – אנחנו יודעים איפה זה קורה.
יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים שזה חברה חרדית, אנחנו יודעים שזה חברה בדואית, ואני לא צריכה לשכנע אותם - - -
שולי מועלם-רפאלי: לא, לא נכון.