GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: היא שומרת על הקהילה כגורם משמעותי.
חיים ילין: יש להבין - בעוטף עזה, במקומות שנמצאים בספר מה שמחזיק את האזור זה הקהילה.
חיים ילין: לא להיות לבד ולהתמודד מול מצבי קיצון לבד - זה הדבר החשוב ביותר.
חיים ילין: ראש רשות הוא בעצם אבא של כולם, ויכול לשלוט על הישובים על-ידי צוותי החירום.
חיים ילין: בעופרת יצוקה כבר היה צח"י, בתחילת הדרך, והמלחמה היתה 28 יום.
חיים ילין: לא היה מיגון.
חיים ילין: הרבה דברים היו שם, והיינו צריכים ללמוד ולהתמודד מול מציאות שהיא די חדשה במדינת ישראל, שהעורף הופך לחזית.
חיים ילין: מה זאת אומרת - זה לא דומה למה שקורה בצפון כשהטילים עפו 40 ק"מ; פה האויב או הוא עם טילים או הוא חודר למדינת ישראל, ונמצא מולנו.
חיים ילין: לכן היו צריכים שני גורמים מאוד מרכזיים להיות משופשפים – אחד זה כיתת הכוננות והשני זה הצח"י.
חיים ילין: אני בכוונה מציין את שני הגורמים האלה, כי לפעמים אנשים מתבלבלים – יש לכם כיתת כוננות, אתם לא צריכים צח"י.
חיים ילין: זה שני דברים נפרדים לחלוטין.
חיים ילין: כיתות הכוננות הן ת"פ של צה"ל לחלוטין, מגויסות כדין במצב חירום – יש להם צו 8, מדים של צה"ל.
חיים ילין: הדבר הזה הוא די מוסדר למעט המעמד שלהם מבחינה ביטוחית ועוד דברים, וראינו את זה בצוק איתן, כאשר רבש"צ נהרג והסגן שלו גם – אחד מוכר והשני לא מוכר.
חיים ילין: זו סוגיה אחרת – צח"י.
חיים ילין: אנחנו רצינו לבוא מתוך הניסיון בצוק איתן, לומר: יש 60 יום של לחימה.
חיים ילין: קבענו חירום עוד לפני שהממשלה קבעה, כי הבנו שברגע שהחמאס נכנס למערכה והוא מתחיל להפגיז אותנו, אין דרך אחרת אלא לצאת למבצע כזה או אחר.
אלי אלאלוף: איזה מעמד יש לזה שאתם מכריזים?
חיים ילין: ראש רשות לפי החקיקה הקיימת, יכול להחמיר את המצב – לא להקל עליו.
חיים ילין: כלומר לפי החוק היום במדינת ישראל, אם פיקוד העורף אומר: אין לימודים, לצורך העניין, ראש העיר לא יכול לומר: יש לימודים, אבל אם פיקוד העורף אומר: החיים כרגיל, ראש הרשות יכול לומר: אין לימודים, כלומר הוא יכול להחמיר.
חיים ילין: מבחינתי החמרה – כשהבנתי שמתחילים להפציץ אותנו, ואף אחד לא הגיב – בדומה למה שקרה בשמונת החודשים האחרונים, ושום דבר לא קורה – הייתי צריך לקבל החלטה כדי להציל חיי אדם ואז עברתי לחירום.
חיים ילין: חירום זה אומר שהמועצה עוברת לחירום – לא תמיד הישובים עוברים לחירום, אבל צוותי הצח"י כבר היו מגויסים, כי כבר היו פגיעות בתוך הישובים של טילים ופצמ"רים, ומבחינתנו זה היה האיתות שכנראה משהו יקרה.
חיים ילין: אנחנו קיבלנו את ההחלטה ב-1 ביולי.
חיים ילין: המלחמה התחילה ב-8 בו.
חיים ילין: כלומר שבוע היינו במצב חירום, והטיל הראשון התפוצץ בתוך רעים וליד אוגדת עזה ב-28 ביוני – שנבין את ההשתלשלות.
חיים ילין: צוותי הצח"י נלחמו 60 יום מבחינתנו.
חיים ילין: חלקם פוטרו מהעבודה, חלקם לא קיבלו שכר, חלקם מימשו את כל ימי החופש בלחימה.
חיים ילין: חלקם לקחו הלוואות כדי להתקיים באותה תקופה.
חיים ילין: חלקם גויסו למקומות אחרים – ומול זה קצת קשה לנו, כי אם יש קצין בצח"י, הוא יגויס ואנחנו מבינים שהוא יותר חשוב כנראה במקומות האלה, אבל זו היתה הסיטואציה.
חיים ילין: מה שרצינו בחקיקה הזאת, זה להסדיר את מעמד הצח"י, שכולם יכירו אותו.
חיים ילין: שתיים, גם כשיש מצב של לחימה לטווח ארוך, הם יפוצו.
חיים ילין: שלוש, להגן עליהם, שלא יפוטרו ממקום העבודה.
חיים ילין: יש לפחות חקיקה לגבי ימי מילואים.
אלי אלאלוף: צח"י מנוצל מחוץ למערכת של השלטון המקומי על-ידי צה"ל?
חיים ילין: לא, אבל בדרך כלל הראשונים שסוגרים את הזירה זה כיתת הכוננות – בדרך כלל הרבש"צ עם ראש צח"י.
חיים ילין: מי שמאמן את הצח"י ומי שמגייס את האנשים האלה זה משרד הרווחה.
חיים ילין: בתוך הצח"י יש אנשים שיודעים לטפל בפוסט טראומה עוד לפני שמגיעים.
חיים ילין: יש אנשים שיודעים לדברר.
אלי אלאלוף: משרד הרווחה מטיל עליהם תפקידים?
חיים ילין: יחד עם ראש הרשות, זה בשיתוף פעולה, כי אם אנחנו צריכים בישוב מסוים, שכולם צרפתים או ארגנטינאים ואנחנו צריכים דוברים – אנחנו נוציא דוברים לחו"ל.
חיים ילין: הם יתראיינו כדי שהעולם יבין מה המצב.
חיים ילין: אם יש לנו בישוב מסוים נהג שופל שהוא הכרחי בישוב, ויכול להניע מישוב לישוב, נעשה זאת.
חיים ילין: כלומר הראייה היא מערכתית של כל המועצה מבחינה אסטרטגית של ראש הרשות, אבל האימון הספציפי של צוותי הצח"י ומה תפקידיו, זה נעשה על-ידי משרד הרווחה.
חיים ילין: זה צריך לדעת.
חיים ילין: זה יד ביד.
חיים ילין: זה עובד כקבוצה – לא כל אחד עושה מה שבא לו.
חיים ילין: תחת משרד הרווחה נמצאים מרכזי החוסן.
חיים ילין: הם מגייסים לרוב את האנשים, ויודעים מיהם.
חיים ילין: אנחנו צריכים אנשים אחראיים.
חיים ילין: אנחנו גם צריכים אנשים שבקסאם ובפצמ"ר הראשון יישארו שם, ואנשים שיש להם הניסיון.
חיים ילין: יש להם עוד תפקיד, שלא תמיד מדברים עליו – להמשיך להחזיק את המשק.
חיים ילין: אנחנו לא תמיד מפנים את הישובים.
חיים ילין: הזקנים לא מוכנים לעזוב את ביתם.
חיים ילין: מי מביא להם אוכל, מי דואג לזה שהמכשירים הרפואיים יהיו תמיד מחוברים, ומי דואג לזה – כמו שקרה בנירים, שיש הפסקת חשמל - ושם נהרגו האנשים שלנו – שהם באו לתקן את החשמל, את אותו מוקד שלא סיפק חשמל לאותם ותיקים בני 90 ומעלה, כי הם ממקימי 11 הנקודות בנירים, והיה מאוד חשוב שהחשמל הזה יחזור.
חיים ילין: חלק מהמסקנות מצוק איתן, שאנחנו צריכים מערכות גנרטורים, שיכולות בהפסקת חשמל, לעבוד ולהטמין את הכבלים מתחת לאדמה כדי שלא יקרה מה שקרה.
אלי אלאלוף: אף פעם משרד הרווחה לא דאג להסדיר את המעמד של הצח"י?
חיים ילין: אני גם לא מאשים אותם, כי לא תפקידם לחוקק – זה תפקידי לחוקק.
אלי אלאלוף: לא לחוקק אבל לסדר את מעמדם כולל פיצויים.
חיים ילין: אני יכול לומר לך משפחות בצוק איתן, שניסיתי לעזור להם דרך תרומות, משפחות שכמעט שעבדו את הבית שלהם לבנקים כדי לקחת הלוואות כדי להתקיים, ואחרי שהם פיטרו אותם גם לא היה להם מקום עבודה.
חיים ילין: הרגשתי שכראש מועצה עליי לעשות עוד כמה דברים.
חיים ילין: החוק הזה לא התחיל אתמול בבוקר; לקח לו הרבה מאוד שנים.
חיים ילין: אגב, גם כשהוא חוקק בטרומית – היום הוא התהפך כמעט לחלוטין.
חיים ילין: אותי לא מעניינת הטכניקה שבו הוא בוצע אלא המהות.
חיים ילין: לא איך משפטית אנחנו מגנים עליהם אלא שבמהות מבינים מה זה צוותי צח"י כולם, מבינים שבלעדיהם המועצות האזוריות לא יכולות להתקיים, וכל התושבים, כמעט בלי יוצא מהכלל, זקוקים להם בכל רגע נתון.
חיים ילין: זה הטלפון הראשון ששומעים בום מברקים – לא מקסאמים – אליהם.
חיים ילין: הם אנשים מאוד אחראיים.
חיים ילין: יש ישובים שכמעט כולם נשים.
חיים ילין: יש כמעט גברים.
חיים ילין: כל ישוב בוחר, ואני מאוד שמח שלפחות במועצה אזורית אשכול – רובן נשים – אגב, גם במנגנון החירום של המועצה כולם היו נשים – יש משהו בצח"י שהוא לא כיתות כוננות של גברים שמחבק ועוטף את התושבים.
חיים ילין: נורא חשוב להבין את זה.
חיים ילין: לא הכול זה שכפ"צים וממ"דים.
חיים ילין: בסוף הנפש נפגעת.
חיים ילין: ואם הן מצליחות להגיע לפני שנתנו את התרופה, כי מי שלא יודע – מי שרוצה לטפל בפוסט טראומה, הדבר האחרון שצריך זה לתת את התרופה, אלא מה שצריך אותו אדם שנמצא במצב הזה זה את החיבוק החזק הזה שלא נותן לו יותר להשתולל – זה עושה צוותי הצח"י עד שמגיעים גם מרכזי חוסן וצוותי הרווחה לטפל באותם אנשים.
חיים ילין: מונעים על-ידי זה גם הבאתם לבתי חולים וקריסה של המיון עקב אנשים שיכולים להיות מטופלים בבית.
חיים ילין: פה מדובר רק על צח"י.
חיים ילין: אני יודע שקיימים עוד סוגי צוותים, שהם יותר עירוניים, מה שנקרא רובעים.
חיים ילין: שם חילקו את העיר לרובעים, אבל זה בהחלט לא עד כדי כך מוסדר.
חיים ילין: למדתי בחיי, שהאויב של הטוב הוא הטוב מאוד, כלומר אם בסופו של דבר נרצה את כל המדינה – גם את המרכז והכול - לא ייצא מזה כלום.
חיים ילין: עדיף ללכת על משהו קטן ספציפית, ממוקד, ולהרחיב אותו אם יהיה צורך.
חיים ילין: אם יהיו שאלות, אשמח.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת סידה.
דן סיידה: כמי שמתגורר גם באזור קו העימות, אני מבין את החשיבות של ההצעה הזאת – היא מתבקשת וחשובה.
דן סיידה: אני חושב שכדאי לעשות, להסיר כל גורם שעלול לסרבל.
דן סיידה: למה צריך שיושב-ראש המועצה יתייעץ עם יושב-ראש הוועד המקומי?
דן סיידה: למה שלא יחליט לבד?
דן סיידה: למה צריך שתהיה עוד התייעצות?
חיים ילין: אסביר, כי זה חשוב.
חיים ילין: מועצה אזורית לעומת עיר, יש מה שנקרא שלטון דו-רובדי.
חיים ילין: בעיר יש מועצה וראש עיר מכהן, ויש קואליציה, והכול נמצא באותו קו כחול.
חיים ילין: במועצה אזורית יש ועד מקומית שהוא נבחר, והוא מכיר הכי טוב את האנשים שנמצאים בישוב – מה שבדרך כלל ראש מועצה לא מכיר תמיד, לא ברמה אינטימית של ראש ועד.
חיים ילין: לכן אמרנו שאם הוועד בוחר באנשים, ראש המועצה- -
דן סיידה: אבל מגיע מצב חירום מסוים – אתה צריך להתייעץ.
חיים ילין: לא במצב חירום.
חיים ילין: צוותי הצח"י מוקמים מראש.
חיים ילין: יש רשימה סדורה, משרד הרווחה יודע את זה, הקהילה יודעת את זה, והם לפחות נזקקים ל-12 אימונים בשנה.
חיים ילין: לא רציתי להגיע לזה, אבל 12 ימים של השתלמויות ואימונים.
חיים ילין: זה לא שמחר בבוקר מגיע אחד ואומר: אני רוצה להיות צח"י.
דן סיידה: ננסה פחות לסרבל את הסמכויות של ראש המועצה, ולהגיע למצב שהוא פועל בצורה שוטפת, ולא צריך להתייעץ עם מישהו כשמתקיים אירוע מסוים.
נעה בן שבת: לפי הנוסח פה, אנחנו מבקשים להחליט מהי הפעילות החיונית בשעת צורך מסוימת.
נעה בן שבת: קרה אירוע מסוים, מבקשים מראש המועצה האזורית בהתייעצות עם ראש הוועד המקומי.
נעה בן שבת: השאלה היא אם באמת זה נחוץ.
דן סיידה: נאמר שראש המועצה בחו"ל – נחכה שיתייעץ אתו?
חיים ילין: אם הוא בחו"ל, יהיה סגן או ממלא מקום.
דן סיידה: אומר לך למה אני מעלה את זה, אדוני היושב-ראש.
דן סיידה: יש הוועדים המקומיים, ועדי האגודה, שהם הוועדים החקלאיים, ויש המקומיים.
דן סיידה: אצלנו בגליל זה עדיין לא הגיע למנוחה ולנחלה, ועדיין יש סמכויות שלא מספיק ולא נגמר.
דן סיידה: אני אומר – ראש המועצה מספיק חכם.
דן סיידה: בוא נשאיר אותו.
דן סיידה: בהתייעצות הוא לא מחויב.
דן סיידה: לא יודע איך זה עובד אצלכם, אם אתם מסודרים עד כדי כך.
דן סיידה: אצלנו זה עדיין לא מסודר בגליל בצורה כזו שאני יכול לומר שזה ימנע סרבול ולא יקרה חלילה עיכוב מסוים בגלל סמכויות כאלה ואחרות שעדיין לא עובדות אצלנו כמו שצריך.
דן סיידה: לא עובדים – אני אומר את זה באחריות.
אלי אלאלוף: מניסיון אישי – עבדתי עם הרבה מאוד מועצות אזוריות, כולל שלו וכולל שלך.
אלי אלאלוף: אף פעם לא היתה לי התייעצות כזו חיצונית למערכת.
אלי אלאלוף: אתה רוצה לסגור – תסגור עם ראש המועצה, ונשמח לשמוע.
רביב מלאכי: בוקר טוב.
רביב מלאכי: רביב מלאכי, משרד העבודה, המפקח הכללי על כוח אדם לשעת חירום.
רביב מלאכי: אני קצת חושב שונה בהיבט הזה של ההתייעצות.
רביב מלאכי: אנחנו מדברים פה על מצב לא רגיל, כלומר אם אנחנו מדברים על שעת צורך – אנחנו מדברים מה יקרה אחרי שבעת הימים, שזה מה שמעניין אותנו היום.
רביב מלאכי: אחרי שבעה ימים, שאנחנו מדברים פה על מנגנון שלם, שעדיין לא דנו בו – אני מניח שנדון בו בהמשך – אבל מגנון שלם של פיצוי, כמו שאומר חבר הכנסת ילין – ואני באמת מצדיק את זה; אני חושב שעושים עבודת קודש כל צוותי הצח"י, אבל אני חושב שצריך פה התייעצות או עם מפקד מחוז של פקע"ר לצורך העניין או מפקד מחוז של משטרת ישראל.
רביב מלאכי: פקע"ר – פיקוד העורף, או משטרת ישראל.
רביב מלאכי: אנחנו מכירים את זה גם בכלל מנושאים של חירום, גם בהיבטים של מצבי חירום חוקיים, משפטיים.
רביב מלאכי: הם מכירים את הזירה הרחבה יותר, מסתכלים בצורה רחבה, שאני חושב שאם אנחנו באים במנגנון שצריך להפעיל, ברמה של מדינה, אני חושב שכדאי שהגופים שהם אופרטיביים במדינת ישראל, הם ייתנו גם התייעצות – לא שהם מחליטים, אבל הם יגידו: אנחנו רואים בפן הרחב- -
אלי אלאלוף: תתמקדו, בבקשה.
רינת חכים: רינת חכים, מרכז המועצות האזוריות.
רינת חכים: אני רוצה לומר משהו בזכות ההתייעצות עם ראש הוועד, מכמה טעמים.
רינת חכים: ראשית, צוותי הצח"י האלה עושים עבודת קודש בהתנדבות, והם רוב הזמן עובדים באופן עצמאי בתוך הישוב, כולל האימונים והתרגולים שעושים להם על-ידי המועצה.
רינת חכים: חלק מהמועצות שלנו יש בהם ישובים בתוך – 4 ק"מ, 7 ק"מ, 20 ק"מ – וחלק מחוץ.
רינת חכים: אז קודם כל, מהטעם הזה צריך התייעצות עם הוועד, מה קורה בישוב שלו.
רינת חכים: יש ישובים שהם מחוץ לקו ה-4 ק"מ נאמר, אבל התושבים נורא בחרדה, והם ירצו להתפנות.
רינת חכים: אבל לא הייתי לוקחת ראש מועצה, ומנחיתה על ראש הוועד הוראות, אלא אם כן זה ביטחון כמובן – לא מדברת על צבא אלא מדברת על העניין האזרחי.
רינת חכים: אני חושבת שיש מקום להתייעץ עם יו"ר צח"י שעושה את עבודתו כל הזמן סך הכול באופן עצמאי, להתייעץ אתו על מצב הקהילה שלו.
רינת חכים: אז גם מבחינה גיאוגרפית וגם מבחינת אופי הישוב אני כן הייתי נותנת- -
אלי אלאלוף: איפה הסמכות נשארת?
רינת חכים: אצל ראש המועצה.
רינת חכים: אבל בהתייעצות עם ראש הוועד.
אלי אלאלוף: אז לפי הצורך, ראש המועצה יכול להתייעץ.
אלי אלאלוף: אם כל ראש ועד יגיד: תפנו את כל התושבים שלי – אז תשאירו את זה לראש המועצה עם אפשרות שבהחלטתו להתייעץ.
אלי אלאלוף: זה מה שאני מציע, אבל נראה עוד דעות.
ברוך שוגרמן: ברוך שוגרמן, מנהל השירות לעבודה קהילתית, במשרד העבודה והרווחה.
ברוך שוגרמן: אנחנו השירות המקצועי, שעוסק בנושא צוותי צח"י כבר מעל שני עשורים.
ברוך שוגרמן: התפקידים של משרד העבודה והרווחה בנושא הזה במשך עשרים השנים האחרונות כוללים הסדרה.
ברוך שוגרמן: אחינו הוצאנו כבר ב-2002 אוגדן צח"י ראשון עם הסדרה – מה זה צח"י, מהם ששת התחומים, תתי הצוותים וכל הפירוט.
ברוך שוגרמן: הוצאנו ב-2015 מהדורה שנייה.
ברוך שוגרמן: התיק הזה נכתב עם כל הגורמים – פיקוד העורף, צה"ל, משטרת ישראל, רח"ל וגם עם המועצות האזוריות עצמן.
ברוך שוגרמן: עשינו את הפיקוח על הצוותים האלה, על מי שמכשיר אותם.
ברוך שוגרמן: אנו עושים מעקב אחר הצווים, וגם אחרי כמה פעילים יש ורישום הפעילים.
ברוך שוגרמן: היום אני יכול לבשר אחרי עבודה אינטנסיבית יחד עם הביטוח הלאומי שכל פעיל צח"י מבוטח בביטוח מתנדבים על-פי סעיף 287 של חוק הביטוח הלאומי.
ברוך שוגרמן: אין לנו בבסיס התקציב של המשרד תקציב לכל הפעילות הזו.
ברוך שוגרמן: היא נעשית באמצעות המחלקות לשירותים חברתיים במועצות האזוריות, מחלקות שהם עובדים של המועצה האזורית, יושב-ראש המועצה, והם מובילים את הגיוס של הפעילים, הכשרתם, הקמת הצוותים ושימורם.
אלי אלאלוף: בוא נחזור לחוק.
ברוך שוגרמן: חיים ציין את תפקיד משרד הרווחה.
ברוך שוגרמן: רציתי להבהיר את זה, כי היו בעבר דיונים בוועדה הזו לגבי צח"י וגם לגבי נושא התקציב.
ברוך שוגרמן: כיום אנחנו מקבלים 5 מיליון שקל כל שנה מרח"ל – רשות חירום לאומי - בשלוש השנים האחרונות ועד 2020, להקים ולשמר את צוותי הצח"י.
ברוך שוגרמן: חשוב שהחוק גם יעבוד בהלימה עם ההנחיות שהוצאנו, והערנו על מספר דברים פה שאינם הולמים את תיק צח"י שכל הארץ עובדת אתם.
אלי אלאלוף: עברת על החוק המוצע?
ברוך שוגרמן: כן.
אלי אלאלוף: שלחת הצעות?
ברוך שוגרמן: כן, אתמול.
נעה בן שבת: אתמול שלחת את תיק צח"י – 180 העמודים, אבל אמרת שאת ההערות נמסור בדיון.
נעה בן שבת: חוץ מההערה של השם ושל הצוות, לא קיבלתי הערה מהותית.
נעה בן שבת: אשמח לשמוע.
ברוך שוגרמן: נעיר את כל ההערות שלנו, גם עם שני זרועות המשרד.
אלי אלאלוף: בוא נהיה תכליתיים.
אלי אלאלוף: תפקידי הוא לנהל את הדיון.
אלי אלאלוף: אם יש לך דברים קונקרטיים, שלא הספקת להעביר, תשב עם הייעוץ המשפטי או תתכתבו ותקדמו את זה.
נעה בן שבת: נדון בסעיפים.
נעה בן שבת: אפשר יהיה להעיר להם.
מעין ספיבק: מעין ספיבק, אגף תקציבים, משרד האוצר, תחום פנים.
אלי אלאלוף: למה לא רווחה?
מעין ספיבק: הוחלט שארבעת המשרדים ייקחו חלק בתקצוב ההחלטה.
מעין ספיבק: אני נמצאת כאן כאחת הנציגות.
אלי אלאלוף: אז אין נציג רווחה פה.
מעין ספיבק: לא של אגף תקציבים.
מעין ספיבק: ארבעת המשרדים הם פנים, רווחה, ביטחון פנים וביטחון.
מעין ספיבק: לנו יש בעיה עם מתן סמכות בלעדית לראש המועצה בהכרזה על מצב החירום, כי האפשרות להכריז על מצב חירום על-ידי גוף שלא נושא בעלות התקציבית חושפת אותנו לעלויות תקציביות גבוהות שאינן עומדות בסעיף 40א לחוק התקציב.
מעין ספיבק: זו היתה חלק מהאפשרות שלנו שלא להתנגד לחוק.
מעין ספיבק: אנו דורשים שההכרזה על מצב החירום- -
אלי אלאלוף: אל תדרשו.
אלי אלאלוף: אתם מבקשים.
אלי אלאלוף: אל תיקחו מה שאין לכם.
אלי אלאלוף: לדרוש מהכנסת – לא מקובל.
מעין ספיבק: כדי שלא נצטרך להתנגד לחוק.
אלי אלאלוף: אל תאיימו.
אלי אלאלוף: הסגנון של אגף התקציבים – חוצפה אחת גדולה.
אלי אלאלוף: לא בשולחן הזה.
אלי אלאלוף: אל תדרשו מאתנו.
אלי אלאלוף: תציעו לנו.
אלי אלאלוף: ואל תאיימו בזה שלא יהיה.
אלי אלאלוף: כי גם אנחנו יכולים.
אלי אלאלוף: זה רקע לכל הדיונים.
אלי אלאלוף: אני רואה אותך פעם ראשונה, ואני רואה שזה סגנון שמתמשך.
מעין ספיבק: אנחנו מבקשים שהנוסח יהיה בתיאום ובהסכמה עם שר הביטחון.
אלי אלאלוף: את מפנים ומבקשת להעביר את זה לביטחון.
אלי אלאלוף: למה אנשי אגף התקציבים של הביטחון לא פה?
מעין ספיבק: כתוב כרגע בהצעת החוק זה יהיה בהתייעצות.
מעין ספיבק: שעת הצורך.
חיים ילין: אני לא אמרתי את לב החקיקה.
חיים ילין: דיברתי מסביב, כנראה, לפי מה שאנשים אומרים.
חיים ילין: האנשים האלה הם מתנדבים.
חיים ילין: הם ימשיכו להיות מתנדבים.
חיים ילין: מה אנחנו אומרים פה – שאם יש מצב חירום מעבר לשבוע, מהיום השמיני יתחילו לשלם להם.
חיים ילין: אני אומר מניסיון.
חיים ילין: בצוק איתן, אם הייתי צריך להתייעץ כראש רשות עם שר הביטחון, הרמתי טלפון לראש הממשלה, למשרדים שלו, לבוגי אישית ולכל יועציו.
חיים ילין: אני אומר: אנחנו במלחמה.
חיים ילין: אתם מוכנים להכריז?
חיים ילין: את יודעת טוב ממני וכולם יודעים שהכרזה על מצב חירום זה גם החלטה לא רק כלכלית; בעיקר פוליטית.
חיים ילין: השאלה, אם רוצים את העימות או לא רוצים.
חיים ילין: אנחנו בחירום כבר שמונה חודשים, ואף אחד לא החליט על שום מצב ואף אחד לא הפעיל את המנגנון זהה.
חיים ילין: גם לא יפעילו אותו על מצב כזה.
חיים ילין: לכן אני אומר – זה אחד.
חיים ילין: המתנדבים יקבלו שכר רק מהיום השמיני.
חיים ילין: מספיק שבוע לעשות את כל התיאומים, גם אם ראש הרשות חושב שאנחנו במצב חירום.
חיים ילין: השבוע הראשון הוא כאילו מונה שלא עובד.
חיים ילין: אם לא הבנתם את זה, אני מוכן להסביר את זה עוד כמה פעמים.
חיים ילין: שנית, מי בעל הבית של עוטף עזה – זה הצפון.
חיים ילין: צריך לדעת את זה.
חיים ילין: לא פיקוד העורף.
חיים ילין: למה אני צריך כל כך הרבה אנשים?
חיים ילין: למה יש תחושת ביטחון?
חיים ילין: כי גם בפיקוד צפון, גם בפיקוד דרום מדברים מול האוגדונר באופן ישיר.
חיים ילין: אין פיקוד העורף.
חיים ילין: יש להבין את זה.
חיים ילין: כשאתם אומרים פיקוד העורף, אתם מדברים על כל המדינה - לא על עוטף עזה ולא על קו עימות, עד 9 ק"מ.
חיים ילין: שם זה אוגדה – שלוש אוגדות מנהלות אותנו.
חיים ילין: שלוש פעמים במשך עשור ביטלו לימודים, כולל עכשיו.
חיים ילין: זה נעשה על-ידי אוגדת עזה ולא על-ידי פיקוד העורף.
חיים ילין: לא שאלו בכלל את ראשי המועצות.
חיים ילין: סגרו כי יש סכנת חיים.
חיים ילין: זו המשמעות.
אלי אלאלוף: יש פה דיון מהותי.
אלי אלאלוף: אני לא מבין – מתחילים לדבר על הרווחה.
אלי אלאלוף: למשרד הרווחה יש כל מיני הערות.
אלי אלאלוף: פתאום עוברים לחלק התקציבי.
אלי אלאלוף: בא משרד הפנים, זורק את זה על הביטחון.
אלי אלאלוף: זה ברדק.
אלי אלאלוף: וזה לא אוגדונר שיקבע לך את התקציב.
אלי אלאלוף: באנו לדבר על הצח"י.
אלי אלאלוף: מי אמור לממן אותו וכו'.
אלי אלאלוף: כל אחד מתחמק מהשני.
אלי אלאלוף: כבוד הישוב-ראש, היה דיון פה.
אלי אלאלוף: אל תיפלו מהכיסא, אבל בסוף מי ששם את הכסף זה משרד הבריאות בהחלטת ממשלה - הוא שם 5 מיליון שקל מתוך 10 מיליון שקל במאצ'ינג שנעשה בתוך החלטת הממשלה למרכזי חוסן.
אלי אלאלוף: מרכזי חוסן, יחד עם משרד הרווחה, הם אלה שמממנים.
אלי אלאלוף: את זה לא כולם יודעים.
אלי אלאלוף: זה לא נמצא בבסיס התקציב מסיבה אחת – כי אתם מתנגדים שזה יהיה בבסיס התקציב, אז כל שנה מחדש אנחנו מתחננים ש-10 מיליון שקל יעברו.
אלי אלאלוף: זה סיפור אחר לגמרי.
אלי אלאלוף: אני מנסה לדבר על המהות.
אלי אלאלוף: המהות אומרת: אני רוצה להסדיר את הצח"י, ואני רוצה שמהיום השמיני.
אלי אלאלוף: בסוף מדובר על חיי אדם – לא על מצבים אחרים.
אלי אלאלוף: אלוהים יודע, אם לא הייתי מחליט חירום, מה היה קורה באותו שבוע שהממשלה החליטה שום דבר, ואנשים היו תחת הפגזות.
אלי אלאלוף: אם הם היו ממשיכים להתנהג כאילו הכול רגיל, יכול להיות שהיינו עכשיו בלוויות של עוד כמה אנשים שלא מודעים לזה.
איה דביר: הצעת החוק גם בעינינו לא בשלה מספיק, כמו שאמרת, אדוני היושב-ראש, ויש דברים להשלים, אבל כן חשבנו שגם בהיבט המשפטי יש הצדקה שהתביעה תהיה משולבת של גורמים מהרשות המקומית לצד גורמים מהשלטון המרכזי.
איה דביר: אני לא נוקטת עמדה מי זה צריך להיות, כי עד כה לא מתחדד אצל מי באמת נופלת האחריות להכשרה של צוותי הצח"י האלה.
איה דביר: אתה אומר משרד הרווחה, אבל יש פה תחומים מקצועיים של כמה גופים.
איה דביר: בכל מקרה, יש ערך בכל שגם ההחלטה הלוקלית, שוודאי צריכה מידה גבוהה של גמישות ולהתכתב עם הצרכים של אנשים בשטח, תיעשה מתוך ראייה מתכללת של גוף מטה שמבין איפה צריך, אילו הכשרות הצוותים הללו מחזיקים ומה הם בכלל יודעים לתת, וייצור אמות מידה שוויוניות להפעלה פרטנית אד הוקית שבסיסיה יהיה מעוגן בהצעת החוק הזו.
איה דביר: כרגע אנו לא רואים את זה שם, וקצת מוטרדים מהעניין הזה.
איה דביר: כן חושבים שיש טעם להמשך ליבון ותיאום עם הממשלה כדי להגיע למתווה בר ביצוע.
איה דביר: להשאיר את זה רק בידי רשות מקומית יכול לייצר בסופו של יום הצעה שבאזורים מסוימים ייתנו המון ובאזורים אחרים ייתנו הרבה פחות, וזה מחטיא את המטרה, מטיל עול גם על עסקים פרטיים ומעסיקים פרטיים.
איה דביר: יש לנהל את זה בצורה מבוקרת, ושהחוק ינחה מה הוא רוצה שייעשה שם באמת.
אלי אלאלוף: יש הגדרה למה זה צח"י?
חיים ילין: ודאי.
אלי אלאלוף: ולא כתבו מה המשרד האחראי על זה?
חיים ילין: מי שאחראי לאמן אותם זה משרד הרווחה.
חיים ילין: זה לא כיתת כוננות.
חיים ילין: לתקצב זה מקור אחר.
אלי אלאלוף: מה היתה צריכה להיות ההמלצה שלך למקור התקצוב, אם יהיה?
חיים ילין: משרד הבריאות ומשרד הרווחה.
אלי אלאלוף: תעזוב את משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: זה בדיחה עצובה.
אלי אלאלוף: היא קיימת.
אלי אלאלוף: אני הייתי בדיונים הראשונים.
חיים ילין: רח"ל זה משהו אחר.
אלי אלאלוף: הייתי בהקמת רח"ל אצל מתן וילנאי באותה תקופה, וכקרן רש"י היינו נראים - כי היינו עם כסף זמין.
אלי אלאלוף: אני חוזר – יש להגדיר, מי המשרד האחראי על צח"י.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה לחיות את הסרבול הקיים.
אלי אלאלוף: זה נראה ממש סרבול שאף אחד לא ייצא זה בצורה יעילה.
אלי אלאלוף: לא יהיה תיאום בין ועד לבין מועצה?
אלי אלאלוף: שטויות ליד הסרבול האחר.
אלי אלאלוף: כי אם אין כתובת מרכזית ממשלתית, משרד ממשלתי אחראי על צח"י, אתה תסבול כל הזמן.
נעה בן שבת: אפשר לדבר על מה יש פה בהצעה?
נעה בן שבת: יש תיקונים או הערות שאפשר יהיה לשמוע אחר כך, אבל מה כן יש פה.
נעה בן שבת: ההצעה המקורית דיברה על כך שצוותי החירום יפעלו כחלק משירות עבודה לשעת חירום – דבר שגם ידבר על איך מגייסים אותם וגם ידבר על הפיצוי שהם מקבלים, כמו שכוח עבודה לשעת חירום מקבל.
נעה בן שבת: זו היתה ההצעה המקורית.
נעה בן שבת: בדיון פנימי שנעשה לפני הדיון הזה דובר על כך שהמתווה הזה אינו מתאים; אנו עלולים להגיע לכל מיני סתירות עם שירות עבודה בשעת חירום, המנגנון אינו מתאים, הם לא מגויסים כעובדים, הם מתנדבים למעשה, והתחדד, שמה שנדרש פה זה הגנה על הצוותים האלה.
נעה בן שבת: כלומר לא הסדרת פעילותם – אנחנו לא מדברים כרגע מתי או איך יופעל צח"י – התורה של משרד הרווחה תמשיך לחול, אלא הוראה שאומרת מי שנמצא במסגרת צח"י - אנחנו מגדירים הגדרות כדי שאפשר יהיה להוכיח שהוא באמת נמצא במסגרת צח"י ושזה לא דבר רק מול המעסיק שלו.
נעה בן שבת: הוא יהיה מוגן מפני פיטורין על הפעילות החיונית במסגרת הצוות, וגם הנושא של התשלום.
נעה בן שבת: נושא התשלום, כרגע אנחנו לא מדברים על המימון.
נעה בן שבת: ניסינו להתלבש על הוראת שקיימות כיום.
נעה בן שבת: הלכנו לחוק שנקרא חוק הגנה על עובדים בשעת חירום, ניסינו לשלב את ההוראות בחוק הגנה על עובדים בשעת חירום, כי הוא הסדיר מה קורה, אם אדם לא יכול להגיע בגלל הוראות שניתנו על-ידי הג"א, לא לצאת מהבית במצבי חירום, במצב של גיוס מילואים, במצב מיוחד בעורף, במצב של אירוע אסון המוני.
נעה בן שבת: הוא נותן הגנה לעובדים מפני פיטורין.
נעה בן שבת: בנסיבות מסוימות היו פרקים שהתייחסו גם לנושא השיפוי.
נעה בן שבת: ברגיל השיפוי נעשה כשהעובד מקבל תשלום ממעסיקו לפי הוראות שונות – זה היה הסכם קיבוצי שנחקק.
נעה בן שבת: העובד מקבל את התשלום מהמעסיק שלו.
נעה בן שבת: המעסיק והעסק העצמאי מקבל את השיפוי לפי חוק מס רכוש- - - ופיצויים.
נעה בן שבת: כלומר זה יהיה הצינור להעברת הכספים למעסיקים.
נעה בן שבת: ניסינו להתלבש על המנגנון הזה.
נעה בן שבת: יכול להיות שהמנגנון לא ברור.
אלי אלאלוף: מס רכוש יודע להתעסק בתשלומים אישיים?
נעה בן שבת: מס רכוש נותן פיצויים אישיים לבעלי עסקים שנפגעים.
נעה בן שבת: הם מוכיחים את הפגיעה.
נעה בן שבת: במקרה הזה הפגיעה היא שהם צריכים לשלם לעובדים.
נעה בן שבת: או העסק שלהם מושבת או הם צרכים לשלם לעובדים בגלל המצב בעורף.
נעה בן שבת: יכול להיות שהמנגנון הזה, אולי לא כל כך מתאים לענייננו, אין בו עדיין התייחסות לעצמאים, אנחנו צריכים לשפרו, אבל הרעיון היה שבסופו של דבר העובד לא יפוטר.
נעה בן שבת: העובד הוא מתנדב.
נעה בן שבת: הרעיון של התנדבות נשמר פה.
נעה בן שבת: הוא מתנדב לצוות הצח"י, הוא לא חייב.
נעה בן שבת: הוא לא מגויס בחובה.
נעה בן שבת: בניגוד לכוח אדם בשעת חירום שמקבל צו, והוא צריך לעמוד בצו, אין פה חובה – הוא מתנדב, אבל ההתנדבות הזו מזכה אותו בשמירה מפני המעסיק, ואחרי אותם שבעת ימי התנדבות מלאה בלי כל תמורה, לפחות המעסיק שלו ימשיך לשלם את השכר, ואוצר המדינה ישפה את המעסיק.
נעה בן שבת: זה היה הרעיון.
נעה בן שבת: יכול להיות שצריך לשפרו.
נעה בן שבת: אולי אפשר להתחיל לקרוא את הפרטים שעליהם אנחנו מדברים, כי דנו פה בנושא – מי מתייעץ, איך מתייעצים, איך עושים את המנגנון.
נעה בן שבת: אולי אפשר לנסות גם לגבש.
אלי אלאלוף: נשמע, בבקשה.
ורד וייץ: עו"ד וייץ, מההסתדרות החדשה.
ורד וייץ: רציתי להבין יותר את המנגנון, כי אם אני לא טועה, המנגנון שמוצע פה הוא זה שקבוע בהוראות שעה במסגרת חוק הגנה על עובדים בשעת חירום.
ורד וייץ: אני לא בטוחה שזה בדיוק מתאים, כי הוראת שעה היא הוראת שעה – כשמה כן היא.
נעה בן שבת: ההוראה הזאת לא מוצעת כרגע כהוראת שעה, אבל- -
ורד וייץ: נכון, אבל יש שם התבססות על הסכם קיבוצי וכן הלאה שכרגע לא קיים, כי הוא היה תקף רק לפרק זמן מוגבל, אז אני חושבת שיהיה צורך בעדכון או בשינוי המנגנון המוצע.
מעיין רוזנשטוק: מעיין רוזנשטוק, הלשכה המשפטית, משרד הביטחון.
מעיין רוזנשטוק: שתי הערות.
מעיין רוזנשטוק: ראשית, עלינו לזכור, שאנחנו לא מדברים רק על תרחישים שנוגעים ללחימה או למלחמה, ולכן אנחנו לא מדברים רק על שר הביטחון אלא גם על השר לביטחון פנים לפי העניין.
מעיין רוזנשטוק: צח"י מטפלים גם באירועים פליליים, בתאונות דרכים גדולות חלילה ואירועי אסון אזרחי, ולכן אנחנו לא מדברים רק על תרחישים לחימתיים.
מעיין רוזנשטוק: לכן לא תמיד זה יהיה הג"א או פיקוד העורף, כי לא תמיד תהיה לו רלוונטיות.
מעיין רוזנשטוק: שנית, הרלוונטיות של משרד הביטחון ושל שר הביטחון, זה שלפעמים או לרוב, כשמדובר בתרחישי לחימה, בידיו נמצא המידע והחומר המודיעיני לדעת באיזה מצב אנו נמצאים והאם יש תהליך הסלמה, האם זה עומד להתפתח או האם זה עומד לקראת רגיעה.
מעיין רוזנשטוק: לכן אנחנו חושבים שנכון להתייעץ עם שר הביטחון אבל בטח לא להטיל עליו הסכמה כזו או אחרת, וכפי שאמרה נציגת משרד המשפטים – אנו חושבים שזו איזון ראוי בין השלטון המקומי, שחי את השטח ונמצא שם, לבין השלטון המרכזי.
אלי אלאלוף: מי שהטיל עליכם את המשימה זה רפרנט פנים.
מעיין רוזנשטוק: משרד הביטחון לא אחראי לתקצוב הזה.
אלי אלאלוף: זהו, גמרנו להתחמק מאחריות?
איה דביר: משהו ששכחתי לומר קודם, וחשוב לי לומר.
איה דביר: גם היועצת המשפטית הדגישה את ההבדל בין החוק הזה לחוק גיוס עובדים בשעת חירום.
איה דביר: בסופו של יום צריך את המטה המרכזי.
איה דביר: לא ברור שצריך שר בצומת הזאת.