GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: ואני רוצה שכל החשיבה של כל צד שאנחנו עושים פה בדיונים יהיה לא כמה אנחנו מוציאים מתקציב המדינה, אלא כמה אנחנו מוסיפים לבנאדם.
טלי פלוסקוב: ופה לא לקחו בחשבון את הבנאדם.
טלי פלוסקוב: ולכן אני מבקשת לעזור לנו, למחוקקים, למצוא דרך לתקן.
טלי פלוסקוב: אני מבינה מה שאתה אומר, כל זה רשום, חקיקה אני גם כן יודעת טוב, אבל אני חושבת שחייבים למצוא, אם צריך לשנות חקיקה –לשנות, אם לא – לתת לבנאדם אופציה.
טלי פלוסקוב: ובעיניי האופציה שהכי יכולה להתאים כאן היא לתת לאותה משפחה שאחד מהם נכה ואחד מהם אזרח ותיק אופציה לבחור איפה הוא רוצה להישאר.
טלי פלוסקוב: ואז אנחנו נוכל בלי שום דבר לשמור לו על התנאים.
טלי פלוסקוב: אם אתה מחליט ללכת לקצבת נכות ואתה מרגיש ששם אתה מקבל יותר ומגיע לך – בבקשה.
טלי פלוסקוב: אבל אם אתה הולך להיפגע, לזה אני לא אסכים.
טלי פלוסקוב: כן, בבקשה אדוני.
משה בר: אני יושב ראש עמותת תנו יד לחירש – נכים למען נכים.
משה בר: אני מודה ליושבת ראש על זכות הדיבור.
משה בר: אני רוצה לדעת דבר אחד – אומרים שנכים ייצאו לעבוד.
משה בר: בגיל 30, בגיל 40, הם רוצים לצאת לעבוד ומי שדופק אותם זה המדינה שלא מעבירה תקציבים לאותם מעסיקים של נכים והנכים נשארים בלי כלום.
משה בר: הכי קל – צאו לעבוד, כולם רוצים לצאת לעבוד.
משה בר: לאיפה ייצאו לעבוד?
משה בר: בקטיף?
משה בר: בכבישים?
טלי פלוסקוב: בוא תתמקד בנושא בבקשה.
משה בר: אני אומר דבר אחד – גם כשאתה אומר בשקל יותר, וזה מה שהיה לנו כל השנים, גם את זה אפשר לתקן בחקיקה, להעלות את הרף קצת יותר למעלה.
משה בר: אז האדם לא ייפגע אם יקבל קצת יותר.
טלי פלוסקוב: העלינו ל-3700.
טלי פלוסקוב: הייתה עלייה ב- - - אתה מדבר על הדיסריגרד?
משה בר: אני מדבר שאם את מקבלת את הקצבה בשקל יותר מאשר - -
טלי פלוסקוב: זה הדיסריגרד.
משה בר: - - אז לא מגיע לך יותר הטבות.
משה בר: גם את זה אפשר להעלות בקצת.
משה בר: אנחנו בסך הכל נמצאים - -
אייל מדן: עדיין יהיה את ה- - -
טלי פלוסקוב: אייל, זה פנייה אלינו, למחוקקים, אני אפילו לא אבקש מכם להתייחסות, זה ברור לי.
משה בר: אני חושב שהגיע כבר הזמן לתת לאנשים לחיות ולא שיחיו בנדבות.
משה בר: אנחנו נלחמים פה שנים על הדברים האלה ותמיד אנחנו חוזרים אחורה.
משה בר: והביטוח לאומי – לא יכול להיות שכל בקשה חצי שנה, שנה, שנתיים עד שעושים דבר.
משה בר: היום אנחנו לא בדור האבן, בדור המחשבים שאפשר לעשות את זה בלחיצת כפתור.
משה בר: אתם יכולים לדעת בדיוק מי - - -
טלי פלוסקוב: תודה אדוני, תודה רבה, העניין ברור.
אורן כניק: שלום, אני מנכים למען נכים.
אורן כניק: אני בן 44, ביטוח לאומי פסל אותי מלעבוד.
אורן כניק: אני גרוש, משלם 3500 ₪ רק לגרושה שלי.
אורן כניק: עם מה אני חי?
טלי פלוסקוב: למה פסלו?
אורן כניק: אני לא יכול לעבוד כי אני - - - נפשי.
טלי פלוסקוב: בגלל הנכות שלך.
אורן כניק: ניסיתי לעבוד, פסלו אותי מעבודה.
אורן כניק: והיום אני מתקיים מ-1000 ₪ מחייה.
טלי פלוסקוב: אז איך אתה ממשיך לשלם מזונות בגובה כזה כשאתה נכה?
טלי פלוסקוב: לא לוקחים בחשבון את המצב שלך?
אורן כניק: לא.
אורן כניק: שום דבר לא לוקחים בחשבון.
אורן כניק: וביקשתי הבטחת הכנסה אז קיבלתי שלילי כי אני מקבל - - - היום כבר לא את השש ומשהו כמו שהייתי אמור לקבל – תוספת - - - תוספת - - - הם הורידו - - - אני מקבל היום 5000 שקל מסריחים שמזה לא נשאר כלום.
אורן כניק: רק 400 שקל התרופה שלי כל חודש.
אורן כניק: ולא נשאר לי כלום.
אורן כניק: אני חי אצל ההורים.
אורן כניק: זה לא הגיוני שיש לי חמש ילדות שאני לא יכול לראות אותן ולהביא אותן אליי לבית שלי שיהיה שלי.
אורן כניק: כלום.
אורן כניק: אני מנותק מהן, הן בבאר שבע, אני לא רואה אותן, לא על ידן, לא כלום.
אורן כניק: וזה תודה רבה לביטוח לאומי על זה שעשיתי פה, שירתי את המדינה ונפגעתי בתאונת עבודה וזה התודה רבה של המדינה על שעשיתי את מה שעשיתי.
אורן כניק: ואחר כך באים וטוענים שהנכים לא רוצים לצאת לעבוד.
אורן כניק: אני ביקשתי עבודה.
אורן כניק: יצאתי ופסלו אותי.
אורן כניק: הביאו לי מכתב אם אני אמשיך לעבוד אני אצטרך לשלם גם אחורנית על כל מה שקיבלתי.
אורן כניק: על הנכות שלי.
אורן כניק: את מבינה?
אורן כניק: עד כדי כך.
אורן כניק: ואחר כך הם באים וטוענים – אבל תצאו לעבוד, יש עבודה.
אורן כניק: אני ביקשתי קורסים מיוחדים שיוציאו אותי לעבוד מביטוח לאומי כי גם בין היתר אני הלום קרב, לא מוכר כרגע, אבל הלום קרב.
אורן כניק: רציתי שהנפש שלי, שתהיה בריאה, גם קיבלתי סירוב כי אני לא יכולה להוציא - - - אני לא יכול לעשות מזה כסף בשביל המדינה אז היא לא יכולה להרוויח מזה.
אורן כניק: אז אני לא שווה כלום.
טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לך שהנושא שהעלית כאן אולי חייב להיות דיון נפרד.
טלי פלוסקוב: צריך לחשוב באמת מה אנחנו עושים כדי לעזור לאנשים כמוך.
טלי פלוסקוב: אני יכולה רק לשלוח מכאן חיבוק אליך ולחזק אותך, אני מבינה שהמצב הוא קשה.
טלי פלוסקוב: עוד מישהו רוצה?
עמיחי תמיר: בהתייחס לדברים שלך – בעבר, שזה מתייחס לפני חוק הנכים מ-2018, הייתה לנכה קשיש או נכה קשישה אופציה לבחור בקצבה היותר גבוהה בין השניים – או בקצבת הזקנה או בקצבת הנכות.
עמיחי תמיר: מה שקרה, מדובר באוכלוסייה שמונה 80,000 איש.
עמיחי תמיר: לכן האיש שמולי מיד יקפוץ ויגיד שזה עולה הרבה מאוד כסף.
טלי פלוסקוב: 80,000 זה הקשישים נכים?
עמיחי תמיר: נכים קשישים.
עמיחי תמיר: מה שקרה בפועל זה שאם נכה רגיל קיבל 470 ₪ אז נכה קשיש/ה 235 ₪.
עמיחי תמיר: הוגש בג"ץ בתחום הזה אבל עדיין זה המקור לכל הבעיות מכוון שאותם אנשים בגלל מה שאת ציינת לא קיבלו שום תוספת לקצבת הנכות.
עמיחי תמיר: אני רואה את זה כשערורייה.
טלי פלוסקוב: אני מסכמת רבותיי.
טלי פלוסקוב: קודם כל תודה לארגונים שהייתם פה ואתם עושים את זה תמיד בכבוד ומייצגים את הנכים של מדינת ישראל ועל כך מגיע לכם תודה.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שזה לא פשוט עבורכם ואתם עושים את זה ועושים את זה בכבוד.
טלי פלוסקוב: אני פונה לביטוח הלאומי ואני חוזרת – אני מבקשת תוך שבועיים להציג לנו בכמה משפחות מדובר שהפסידו את הזכות שלהן לקבל הבטחת הכנסה, ויחד עם זאת הפסידו הטבה לדברים כמו תרופות, חשמל, ארנונה וכן הלאה.
טלי פלוסקוב: אחרי שאנחנו נקבל את הנתונים, גברתי מנהלת הוועדה, אני מבקשת להעביר את הנתונים לאוצר ואז אייל אני אבקש מכם, גם, אני מאמינה שאתם לא צריכים הרבה זמן כי ברגע שמספר זה אחד כפול זה אתם תוכלו תוך שבוע לתת לנו נתונים בכמה כסף מדובר.
טלי פלוסקוב: ואז אנחנו נראה בעצם אם אנחנו נצטרך שינוי חקיקה – זו דרך אחת.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו יכולים לעשות את זה באמצעות תקנה פנימית זו דרך אחרת.
טלי פלוסקוב: ואם אנחנו נפתח את האופציה לבחירה, שבעיניי היא הכי ריאלית, להשאיר לבנאדם אופציה לבחור זו האופציה השלישית.
טלי פלוסקוב: והאופציה הרביעית שאני רואה זה גם להגדיר את הגיל של בן הזוג שהוא לא נכה.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת, שבגללו, כמו שאתה אומר, גיל עבודה, שמבחינתי הוא כבר לא גיל עבודה.
טלי פלוסקוב: ואז להשאיר את כל ההטבות לאנשים האלה.
טלי פלוסקוב: אני מבינה גם את הביטוח הלאומי וגם את האוצר שאתם לא רוצים להוסיף לחוק השלמת ההכנסה עוד שורות הכנסה שלא לחשב כהכנסה דברים כאלה ואחרים.
טלי פלוסקוב: אגב, היום, יש שתי שורות כאלה.
טלי פלוסקוב: ואני מבינה שאתם לא רוצים כי זה פותח הרבה דברים נוספים.
טלי פלוסקוב: לכן תעזרו לנו למצוא פתרון איך אנחנו נותנים מענה לאנשים האלה.
טלי פלוסקוב: ולא לשכוח שמדובר מצד אחד בנכה ומצד שני קשה, ומצד שלישי אנחנו עדיין מדברים על משפחות שחיות מתחת לקו העוני.
טלי פלוסקוב: וזה מה שצריך לקחת בחשבון, רבותיי.
טלי פלוסקוב: תודה רבה, הדיון נעול.
טלי פלוסקוב: היום 6 בנובמבר 2018, השעה 10:01.
טלי פלוסקוב: אני פותחת את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 63), התשע"ט-2018 של חבר הכנסת עודד פורר ורשימת חברי כנסת די ארוכה, אני חושבת שאין טעם לעבור על כל השמות.
טלי פלוסקוב: כרגע אנחנו דנים, חבר הכנסת אלי אלאלוף הגיש בקשה לדיון מחדש לפי סעיף 115 לתקנון הכנסת.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שיושב-ראש הוועדה הסמיך אותי לנהל את הדיון.
טלי פלוסקוב: לכן אני מבקשת קודם כול אישור לדיון מחדש.
טלי פלוסקוב: אחד בעד, אין נגד.
טלי פלוסקוב: הדיון אושר.
טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו יכולים להגיע להנמקת הרביזיה.
טלי פלוסקוב: אבקש מן היועצת המשפטית להציג לנו את הנושאים שעולים שוב לדיון ואז אתן אפשרות לכולם להתייחס.
יעל סלנט: אחרי הדיון הקודם גילינו איזו תקלה שלא התכוונו שתקרה.
יעל סלנט: הצעת החוק מטרתה הייתה לאפשר העברת מרשמים אלקטרוניים לכל בתי המרקחת, שקופת החולים תאפשר את ההעברה הזאת, ולא הייתה כוונה לגרוע מהעברות מידע אחרות שמותרות לפי הדין.
יעל סלנט: לכן מה שהיה לנו ברור אנחנו מבקשים גם שיחודד בנוסח.
יעל סלנט: אנחנו מבקשים להוסיף לסעיף 21ד – אתם יכולים לראות את זה בעמוד 3 בנוסח שמונח בפניכם: יש דינים שונים שמאפשרים, או שיאפשרו בעתיד העברות מידע בין קופת החולים לבתי המרקחת.
יעל סלנט: המטרה היא להבהיר, שזה שאנחנו אומרים שקופת החולים חייבת להעביר מרשמים שטרם נופקו לבתי המרקחת לא גורע מן האפשרות שלה להעביר מידע אחר, ככל שהדבר מותר לה לפי הדין.
יעל סלנט: זה התיקון שאנחנו מבקשים, כמובן בשיתוף ובהסכמת משרד הבריאות, נוסח שנכתב איתם.
יעל סלנט: קיבלנו הערה מקופת חולים מכבי בנוגע לכך שמשך תקופת ההיערכות שאפשרנו בהצעת החוק, הוועדה החליטה על חודשיים – גם בדיון הקודם נשמעה התנגדות וחברי הכנסת הכריעו שמשך תקופת ההיערכות תהיה חודשיים והחוק ייכנס לתוקפו כעבור חודשיים מיום הפרסום.
יעל סלנט: זה מונח פה שוב לדיון בעקבות המכתב שקיבלנו מקופת חולים מכבי.
טלי פלוסקוב: משרד הבריאות, בבקשה גברתי.
טלי פלוסקוב: רק תציגי את עצמך לפרוטוקול.
נילי חיון דיקמן: שלום.
נילי חיון דיקמן: אני עורכת דין נילי חיון דיקמן מהלשכה המשפטית.
נילי חיון דיקמן: קודם כול, אני מודה מאוד על הדיון ועל הנכונות לעשות את התיקון.
נילי חיון דיקמן: הוא חשוב מאוד.
נילי חיון דיקמן: אני רק רוצה להבהיר שהעברות המידע יכולות להתבצע לפי חוק גם לגבי בתי מרקחת שבהיתר וגם לגבי בתי מרקחת שאינם בהיתר, והכול בהתאם להוראות הדין.
נילי חיון דיקמן: אנחנו גם רוצים להגיד שהדברים מתייחסים לא רק למצב הקיים היום אלא להתפתחויות שיכולות להיות בהמשך הדרך בעבודת בתי המרקחת, בשינויים שיכולים לחול.
נילי חיון דיקמן: אני כן רוצה להבהיר לגבי סעיף קטן 21ד(ח) שהיועצת המשפטית הקריאה, שבהחלט מקובל עלינו, שאנחנו חשבנו גם לציין באופן ספציפי, אבל אם זה לא רשום באופן ספציפי אז לפחות נגיד לפרוטוקול שהיום סעיף 20 לחוק זכויות החולה עוסק בנושא של העברות מידע בין מטפלים ובין מוסדות רפואיים.
נילי חיון דיקמן: אנחנו סבורים שהוא מסמיך.
טלי פלוסקוב: שם יש הגדרות מדויקות שיכולות גם לעבוד פה.
נילי חיון דיקמן: הוא רלוונטי גם ביחס להעברות מידע בין קופות חולים לבתי מרקחת.
נילי חיון דיקמן: הכוונה בסעיף זה היא כוונה גם להעברות מידע לפי חוק זכויות החולה.
יעל סלנט: בוודאי שחוק זכויות החולה הוא דין ולכן חשבנו שהוא לגמרי נכלל בתוך המילה "דין", ואם יש דינים אחרים שמאפשרים אז גם הם נכללים כמובן במילה "דין".
נילי חיון דיקמן: רק להבהיר, שהדברים יהיו ברורים.
יעל סלנט: בסדר גמור.
יעל סלנט: זה כמובן נכלל בתוך המילה "דין".
עודד פורר: אני לא יודע למה המשפטנים כל הזמן חוששים שלא יפרשו נכון ולכן מוסיפים עוד אות ועוד אות.
טלי פלוסקוב: נושא הפרשנות המשפטית הוא מאוד מאוד מורכב.
עודד פורר: אבל בעניין הזה עם קופות החולים אני מבין את החשש.
טלי פלוסקוב: עוד מישהו מבקש להתייחס לכל מה שנאמר והוצג כרגע על ידי היועצת המשפטית?
טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, רק תציג את עצמך בבקשה.
איל פלום: אני מהסתדרות הרוקחים.
איל פלום: רק משהו טכני כדי שאנחנו נבין בדיוק מה הכוונה.
איל פלום: זה "אין בהוראות סעיף זה כדי למנוע מסירת מידע אחר", לא "כדי לגרוע".
איל פלום: או "לגרוע מן האפשרות של מסירת מידע אחר".
יעל סלנט: אלה עניינים של נוסח.
יעל סלנט: גם ניגשת אליי בראשית הדיון.
יעל סלנט: אברר את זה עם הנסחית.
יעל סלנט: הכוונה ללא ספק ברורה והובהרה לפרוטוקול.
טלי פלוסקוב: העיקר שיבינו מה הכוונה שלנו.
יעל סלנט: כפי שנוסח החוק יחליט, כך יהיה.
שחר מסר: אני ממכבי.
שחר מסר: שתי התייחסויות.
שחר מסר: התייחסות ראשונה לגבי מה שעלה כאן בנושא זמן היערכות.
שחר מסר: ברגע שנצטרך להעביר מידעים נוספים, בהתייעצות עם אנשי המחשוב שלנו, זמן פיתוח של חודשיים הוא לא סביר.
שחר מסר: אנחנו מדברים גם עם קופות חולים אחרות.
שחר מסר: להערכתנו תידרש לכל הפחות שנה.
עודד פורר: רק שנה?
עודד פורר: ...
שחר מסר: שנה לעשות פיתוח.
טלי פלוסקוב: אתה יכול לפרט לנו?
שחר מסר: אני לא איש מחשוב.
שחר מסר: יש לנו אגף מחשוב במכבי וערכנו איתם דיון אתמול.
שחר מסר: זו ההערכה שהם נתנו לנו.
שחר מסר: יכול להיות שאפשר לזרז, אבל אני באופן אישי מכיר את כל נושא הפיתוח המחשובי.
שחר מסר: זו ההערכה שהם נתנו ואני סומך על ההערכה הזו.
שחר מסר: אני מציין את זה כעובדה.
טלי פלוסקוב: עד כמה שידוע לנו, מי שעושה את זה היא חברה חיצונית, שלוקחים את השירות שלה.
טלי פלוסקוב: ניתן לעשות את זה הרבה יותר מהר מאשר תוך שנה.
שחר מסר: אבל עדיין יש ממשק שבסופו של יום יוצא מן המחשבים שלנו.
טלי פלוסקוב: עדיין קצת הגזמתם.
טלי פלוסקוב: מה הנקודה השנייה?
שחר מסר: התייחסות שנייה שלא מצוינת פה בכלל בהצעת החוק היא לנושא האחריות הרפואית המקצועית על אותו חבר שמגיע לבית מרקחת שלא נמצא בהסדר אתנו ומקבל בסופו של יום שירות רפואי, שאנחנו כקופת חולים לא יכולים להיות אחראים ברמה הבריאותית למה שהוא עושה שם.
טלי פלוסקוב: אבל יש לך עסק עם רוקח.
טלי פלוסקוב: גם בבית מרקחת פרטי לא עובדים אנשים מקריים.
שחר מסר: נכון.
שחר מסר: אני גם רוקח אז אני מכיר את הנושא הזה.
שחר מסר: אבל צריך להיות מצוין באיזשהו סעיף בהצעת החוק שבסופו של יום האחריות על הטיפול הרפואי היא על הרוקח שניפק את המרשם, והחובה שלו – יש את נוהל 112 של משרד הבריאות – לתשאל את החבר.
טלי פלוסקוב: מה אתה מציע כרגע?
טלי פלוסקוב: שהרוקח ישאל על כל ההיסטוריה של החולה?
שחר מסר: לא.
שחר מסר: הרוקח מחויב לפי נוהל 112 בכל מפגש עם לקוח לציין- - -
טלי פלוסקוב: אז מה אתה רוצה להוסיף לחקיקה?
יעל סלנט: אבל למה זה גורע מזה?
שחר מסר: כי בסופו של יום אם תהיה איזו טעות והחבר יפנה אלינו כקופת חולים מכבי שאפשרנו לו לקנות את זה בבית מרקחת פרטי ונגרם לו נזק כזה או אחר- - -
טלי פלוסקוב: לא אתה אפשרת.
טלי פלוסקוב: אני המחוקקת אפשרתי לו.
שחר מסר: זה הבהרה.
שחר מסר: אלה ההתייחסויות שלנו.
טלי פלוסקוב: לפי דעתי זה מכוסה בחקיקה הקיימת.
נורית קורן: הוא יכול להוכיח שיש לו את החובה לזה כי הוא לא יכול לקבל את השירות במקום אחר.
טלי פלוסקוב: עוד התייחסויות, בבקשה.
טל רוה: אני מלאומית.
טל רוה: לגבי משך הזמן להכין את השינוי הזה, לנו ייקח לפחות עד הרבעון השני של 2019, זה קצת יותר מהר ממכבי.
טל רוה: הסיבה היא מכיוון שהמורכבות אצלנו קצת יותר קטנה, אבל עדיין יש מורכבות גדולה מאוד בכל הקשור לממשקים שאצלנו.
טל רוה: אני בכלל לא מתייחס לממשקים של "ירפא", שהם יְפתחו את הצד של בית המרקחת, שם זה ייקח כמה שייקח.
טל רוה: זה יכול לקחת חמש דקות או שנה, מבחינתי אנחנו אדישים לחלק החיצוני.
טל רוה: אבל בתוך לאומית נדרשים- - -
יעל סלנט: אתם לא אדישים, כי החובה עליכם.
טל רוה: בסדר.
טל רוה: אני מניח שהם יקדמו את זה ככל שהם יקדמו את זה.
טל רוה: אני לא יכול להיות אחראי לחלק הזה.
טל רוה: בקיצור, אני מציין שהשינויים האלה מורכבים מאוד ולכן זה הזמן.
טל רוה: זה לא משהו שיוכל לקחת 60 ימים בשום צורה ואופן.
אמיר ניצן: אני מנכ"ל הסתדרות הרוקחים.
אמיר ניצן: החוק הזה יושב 17 חודשים על המדף.
אמיר ניצן: נראה כאילו קופות החולים עכשיו מתחילות לעבוד על העניין.
אמיר ניצן: מרשמים דיגיטליים מפותחים מזה כחמש שנים.
אמיר ניצן: החוק הזה נוצר כתוצאה מן הפיתוח הלא נכון של המרשמים הדיגיטליים של קופות החולים.
אמיר ניצן: אגב, הוא פוּתח מכספי ציבור, לא מכסף פרטי.
אמיר ניצן: אם היו מפתחים את זה כפי שצריך אז לא היינו נמצאים עכשיו בדיון הזה.
אמיר ניצן: הטענה גם מצד מכבי מוזרה, כי למעלה מ-85% מבתי המרקחת במדינת ישראל כבר עובדים היום עם מכבי במערכות המחשוב.
אמיר ניצן: זאת אומרת, יש דלתא מסוימת שצריכה לפתוח סדר גודל של 15% מבתי המרקחת.
אמיר ניצן: כל טענה שצריך שנה או שנה וחצי, לדעתי היא לא רצינית, לא עניינית, לא נעשתה אחרי בדיקה וכל המטרה שלה היא להשיג עוד קצת זמן על מנת שיקרו כל מיני דברים בדרך.
אמיר ניצן: אני חושב שבכלל לא היה צריך לתת חודשיים להיערכות כי קופות החולים היו צריכות להיות כבר ערוכות בלאו הכי.
אמיר ניצן: זה לא דבר שנחת עכשיו מן השמיים.
אמיר ניצן: קופות החולים ידעו על העניין הזה במשך לפחות שנה וחצי ולא עשו שום דבר.
טלי פלוסקוב: יש להן אינטרס כנראה.
אמיר ניצן: ברור.
אמיר ניצן: לכן כל האמירות האלה על משך הזמן באות מתוך האינטרס ולא מתוך הראייה שהציבור זכותו לקבל את התרופות שלו בכל בית מרקחת.
אמיר ניצן: זו זכות של הציבור, ואם קופות החולים חיות מתקציב ציבורי – שיעבדו מהר, שישקיעו כמה שיותר כסף ויגמרו עם זה מהר מאוד.
עודד פורר: גברתי, אעשה את זה בקצרה.
עודד פורר: העברתי יחסית לא מעט חוקים, ורוב החוקים שהעברתי הם פה בוועדה, הם בנושאים של בריאות.
עודד פורר: בכל חוק, וגם בחוק הזה, אני אומר שלשיטתי לא היה צריך חקיקה.
עודד פורר: הרי בסופו של דבר במדינת ישראל צריך לכבד מרשם בכל מקום.
עודד פורר: מה שעשו קופות החולים במשך שנים ארוכות, הן ניצלו את זה שהעבירו את המערכות למרשמים דיגיטליים בשביל לייצר קרטל ולסגור את השוק ולסגור לעצמם, כל אחד, את חלקת האלוהים הקטנה שלו.
עודד פורר: לבוא עכשיו ולנסות עוד לדחות את הליך החקיקה הזה – שלשיטתי זה היה צריך להיות המצב הנוהג, לא היינו צריכים חוק – אני חושב שזה עזות מצח וחוצפה וניסיון לדחות את הקץ בתקווה שאולי משהו יקרה בדרך ונצליח להרוויח עוד כמה שנים שהלקוחות שלנו יקבלו שירות פחות טוב.
עודד פורר: אני מבחינתי מתנגד קטגורית לבקשה הזו ואני לא רואה שום סיבה להיענות לה.
נורית קורן: החוק הזה חשוב בעיניי.
נורית קורן: תודה רבה לכל מי שעסק במלאכה: חבר הכנסת עודד פורר, צריך להזכיר כאן את יושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף, וגם אותך גברתי היושבת-ראש טלי פלוסקוב.
נורית קורן: אנחנו רואים פה ניסיון למתוח עוד את הזמן עד שהלקוח, החולה, הופך להיות לקוח שבוי אצל קופות החולים.
נורית קורן: אנחנו עכשיו באמת מנסים לשרת את הציבור ולאפשר לכל אחד לקבל מרשם בכל מקום.
נורית קורן: אנחנו מעצמה דיגיטלית.
טלי פלוסקוב: אנחנו נמצאים במאה העשרים-ואחת.
נורית קורן: אי אפשר לספר לנו כמה קשה לחבר את בתי המרקחת ולהגיד שצריך עוד זמן.
נורית קורן: באמת אתם לועגים לנו.
נורית קורן: זה לא יכול להיות כך.
נורית קורן: כפי שנאמר פה גם על ידי הרוקחים, אתם יודעים, לפחות כשהתחלנו במושב הקודם היו ארבעה חודשים שהיה אפשר לעשות כך בלחיצת כפתור.
נורית קורן: אני צריכה כאן להודות גם לשר וגם למשרד הבריאות, שבאו לקראתנו ובאמת אפשרו את הצעת החוק הזאת.
נורית קורן: הלוואי והיא הייתה יותר רחבה ויותר גדולה כי באמת אנחנו צריכים לקבל תרופות במינימום מחיר, זה הדבר החשוב.
טלי פלוסקוב: אבקש ממשרד הבריאות להתייחס לדברים של הרוקחים.
טלי פלוסקוב: אני מבקשת שתתייחס גם אל מה שאמרו במכבי לגבי האחריות של הרוקחים.
אלי מרום: אני סגן מנהל אגף הרוקחות.
אלי מרום: ראשית, רוקח הוא מטפל על פי חוק זכויות החולה, בדיוק כמו רופא וכמו אחות.
אלי מרום: אז להגיד שמצפים שייאמר פה משהו בחוק לגבי זה – זה מיותר לחלוטין.
אלי מרום: לא נאמר שום דבר כזה לגבי שום רופא במדינת ישראל שיש לו רישיון ישראלי או לגבי אחות או מטפל אחר.
אלי מרום: לכן זו אמירה מיותרת לחלוטין.
אלי מרום: הרוקחים במדינת ישראל עובדים על פי הוראות החוק ועל פי כל דין ועל פי נהלי אגף הרוקחות בנושא של תשאול ותיעוד.
אלי מרום: מצופה מרוקח שיעשה את זה, בין אם זה מרשם פרטי ובין אם זה מרשם של קופת חולים.
טלי פלוסקוב: ולא חשוב איפה הוא עובד, בפרטי או בציבורי.
אלי מרום: בכל בית מרקחת רוקח בישראל אמור לעבוד על פי החוקים.
אלי מרום: לגבי התארגנות, המטרה של משרד הבריאות היא שהחוק הזה ייכנס לתוקף כמה שיותר מהר וקופות החולים יאפשרו חיבור מהיר לכל בתי המרקחת.
אלי מרום: זה גם נושא שעלה בדיון הקודם על ידי עורך דין חבר הכנסת פורר.
עודד פורר: אני גם עורך דין, זה בסדר.
טלי פלוסקוב: יש כאן כבר שלושה חברי כנסת שהם עורכי דין.
אלי מרום: עמדת משרד הבריאות, שהחוק ייכנס כמה שיותר מהר לפועל ושיצטרפו כמה שיותר בתי מרקחת על מנת לתת את השירות הרוקחי הטוב לכל תושבי מדינת ישראל בכל בית מרקחת שקיים בישראל על פי דין.
נילי חיון דיקמן: בכל זאת אני רוצה להתייחס לנושא לוחות הזמנים.
נילי חיון דיקמן: אני רוצה להבהיר שבכל זאת יש כאן שינוי מצב משפטי.
נילי חיון דיקמן: אמנם גם אנחנו מצטערים על כך שהמרשמים האלקטרוניים מלכתחילה היו מופנים אך ורק כלפי בתי מרקחת שבהסדר, אבל צריך להגיד שזו גם הייתה עמדת משרד הבריאות הישנה, שהשתנתה, וזה היה מעוגן גם בחוזר של משרד הבריאות.
נילי חיון דיקמן: לכן קופות החולים לא היו חופשיות להעביר את המרשמים האלקטרוניים לבתי מרקחת פרטיים עד לשינוי המדיניות.
נילי חיון דיקמן: לכן כן יש כאן שינוי מדיניות.
נילי חיון דיקמן: נראה שיש צורך בזמן היערכות נוסף.
נילי חיון דיקמן: לי נראה שמתן עוד 30 ימים או תקופה קצרה נוספת על מנת שהדברים יעברו ללא תקלות זה מה שנקרא להקדים תרופה למכה.
טלי פלוסקוב: זה להגיע לסוג של פשרה.
נילי חיון דיקמן: על מנת שלא נגיע למצב שיש תובענות ייצוגיות כנגד קופות החולים.
טלי פלוסקוב: משרד המשפטים, בבקשה.
שי סומך-גלברג: אני ממשרד המשפטים.
שי סומך-גלברג: אני מצטרף לבקשה.
שי סומך-גלברג: עדיף לא לחוקק חוק שמראש יודעים שאי אפשר לקיים אותו.
שי סומך-גלברג: אני חושב שצריכה להיות הארכה מסוימת.
טלי פלוסקוב: להוסיף עוד 30 ימים, או-קיי.
שי מושל: אני ממאוחדת.
שי מושל: הקשבתי בקשב רב אל מה שהחברים מיתר קופות החולים ונציגים אחרים אמרו כאן.
שי מושל: בכל מקרה, אציין את ההסתייגות המסוימת שיש לנו במאוחדת.
שי מושל: אנחנו מבינים שזה עידן של מרשמים דיגיטליים.
שי מושל: יש מקום ליישר את הקו גם עם כלל בתי המרקחת, כולל אלה שלא נמצאים בהסדר.
שי מושל: ההסתייגות שלנו היא בכל מקרה על היקף ואופי האינפורמציה שמועברת.
שי מושל: אציג דוגמה.
שי מושל: ברגע שמגיע מטופל אל בית המרקחת והמרשם שלו מופיע על גבי הצג, אחרי שאנחנו הולכים כבר צעד קדימה ולכאורה כבר מיישמים את התיקון הזה בחוק, לא בטוח שאותו מטופל רוצה שכל תרופה שהוא נוטל בבית מרקחת של הקופה שלו יופיע גם על הצג של בית המרקחת הפרטי.
טלי פלוסקוב: אני רוצה פה לציין, החלטנו רק על מרשמים שלא נופקו.
טלי פלוסקוב: יש פה היקף מידע לא כזה גדול שאי אפשר לעמוד בו.
שי מושל: אני חושב שצריך לחדד את העניין.
שי מושל: למשל אם אני מאפשר מתן של אינטראקציות בין-תרופתיות, האם הכוונה רק לאינטראקציות שבמרשם הנוכחי?
שי מושל: האם באינטראקציות שרשומות איכשהו במסד נתונים?
עודד פורר: כתוב: רק מרשמים שלא נופקו.
טלי פלוסקוב: זה חד-משמעית.
טלי פלוסקוב: אני חוזרת ואומרת, אנחנו מדברים על מרשמים שלא נופקו.
רון תומר: אני מנהל הוועדה המקצועית של ארגון הרוקחות בישראל.
רון תומר: הרי זה בדיוק חלק מן הרביזיה.
רון תומר: צר לי שקופת חולים במדינת ישראל והאנשים שאמונים על זה בעצם רוצים להכשיל טיפול תרופתי כפי שצריך.
רון תומר: הרביזיה שנעשתה פה, וחבר הכנסת אלאלוף ומשרד הבריאות תמכו בה, לא מונעת אם ירצו קופות החולים בהסדרים לתת מידע נוסף.
רון תומר: לא ייתכן שיבוא חולה עם אינטראקציה מסכנת חיים והרוקח לא יוכל להזהיר אותו כי חסמו בפניו את המידע.
רון תומר: ולכן כך צריך להיות, בניגוד למה שחברי אמר פה, וחשוב לי שיובהר לפרוטוקול, כמובן על פי כל דין, למען בטיחות החולה.
טלי פלוסקוב: רבותי, מבחינתי מיצינו את הנושא הזה.
טלי פלוסקוב: סעיף קטן (ח) מקובל על חברי הכנסת?
טלי פלוסקוב: יש לנו שתי סיבות לרביזיה: קודם כול סעיף קטן (ח), שמקובל על חברי הכנסת ועוד מעט נאשר אותו, ומשך התקופה.
טלי פלוסקוב: פה אני רוצה להגיד כמה מילים.
טלי פלוסקוב: חבל מאוד שהאינטרסים של הצדדים הם מעבר לשירות לאזרח.
טלי פלוסקוב: רבותי, כשיש פה הצעה – ועל כך אני רוצה באמת לברך את חבר הכנסת עודד פורר ואת כל השותפים היוזמים של החקיקה הזאת.
טלי פלוסקוב: סוף סוף אנחנו עושים משהו לטובת האזרח ודואגים לו, שיהיה לו קל יותר ונוח יותר ונעים יותר, שבמצבים הכי קשה תהיה לו אפשרות לקבל שירות בצורה הכי נוחה לו.
טלי פלוסקוב: אני לא רוצה להאשים את כולם.
טלי פלוסקוב: בהתחלה הייתה הסתייגות רק של מכבי.
טלי פלוסקוב: עכשיו שמעתי גם את לאומית וגם את מאוחדת.
טלי פלוסקוב: אני קוראת לכם עכשיו להתכנס בתוך המערכות, אחרי שהחקיקה תיכנס לתוקף.
טלי פלוסקוב: אני כבר אומרת לכם, אנחנו לא ניתן לכם שנה או חצי שנה.
טלי פלוסקוב: מבחינתי – וזה מתואם עם יושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף שדיברנו אתו וחשבנו איך אפשר לעשות את זה, ואבקש פה גם תמיכה של חברי הכנסת – מקסימום זה 90 ימים, זה מה שאנחנו נותנים לכם כדי להיערך לכניסת המערכת החדשה לתוקפה.
טלי פלוסקוב: אנחנו רוצים לבוא עם בשורה לאזרחים, לא רק באמצעות החקיקה על הנייר אלא בפועל: חבר'ה, מחר אתם יכולים להיכנס לבית מרקחת שנמצא בקומה הראשונה של הבית שלכם ולא חשוב מי הבעלים ולא חשוב באחריות מי זה נמצא.
טלי פלוסקוב: נמצא שם רוקח, איש מקצוע שיידע לתת לכם שירות בצורה מקצועית, ולא חשוב אצל מי הוא עובד.
טלי פלוסקוב: לכן אני פונה אל חברי הכנסת בבקשה, קודם כול לאשר את התיקון לסעיף קטן 21ד(ח) ואת ה-"שישים ימים" לשנות ל-"תשעים ימים".
עודד פורר: מסכימים.
טלי פלוסקוב: אנחנו נצביע עכשיו.
יעל סלנט: אפשר להצביע פעם אחת על הכול.
יעל סלנט: נצביע על שני התיקונים שהצגנו, שזה סעיף קטן 21ד(ח) שהוקרא, ובמקום "חודשיים" זמן תחילה יבוא "שלושה חודשים".
יעל סלנט: יש עוד שינויים בנוסח שהם שינויי נוסח אבל הם לא מהותיים.
יעל סלנט: אז בעצם הוועדה מצביעה על כל הנוסח שמונח פה ועל השלושה חודשים.
טלי פלוסקוב: אני מעלה את זה להצבעה.
טלי פלוסקוב: מי בעד הצעת החוק עם התיקונים שהוכנסו בה?
טלי פלוסקוב: בעד – 3
טלי פלוסקוב: אין מתנגדים ואין נמנעים.
טלי פלוסקוב: הצעת החוק נתקבלה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לברך שוב את חבר הכנסת עודד פורר – אני מקווה שביום רביעי כבר נעלה את זה, או אפילו היום.
עודד פורר: חברת הכנסת קורן היא גם בין המציעים.
טלי פלוסקוב: כמובן, אני מברכת גם את חברת הכנסת נורית קורן.
נורית קורן: אני מודה לעודד פורר שעשה כברת דרך בחוק הזה.
טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שרציתי להגיד.
טלי פלוסקוב: זה חקיקה חשובה מאוד וחברתית מאוד.
נורית קורן: אני קוראת מפה לקופות החולים לאפשר לכל אדם בארץ ולכל אזרח להגיע לכל מקום בישוב שלו שיש בו בית מרקחת שיכול לתת לו את השירות, לגרום לכך שזה יהיה.
קריאה: לכל רופא.
קריאה: למה רק בית מרקחת?
נורית קורן: רופא ייתן לך תרופות?
נורית קורן: הוא עוד לא מחזיק ארון תרופות.
טלי פלוסקוב: לסיכום, אני רוצה להודות גם לכל השותפים בדיונים.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שזה היה קצת מורכב.
טלי פלוסקוב: אני גם יודעת שבישיבת הנשיאות, בגלל שאני סגנית ושמעתי, דיברו על כך שיש אפשרות שהצעת החוק הזאת תעלה היום.
טלי פלוסקוב: שמתם לב, אנחנו ממהרים כי אנחנו רוצים באמת להביא בשורה.
טלי פלוסקוב: אז אני מבקשת מכם גם כן למהר.
אלי אלאלוף: היום ה-12.11.2018 ד' בכסלו תשע"ט.
אלי אלאלוף: התקבל דו"ח של שדולת הנשים על פגיעה בנשים חרדיות.
אלי אלאלוף: רחל עזריה מאחרת, היא תגיע בהמשך, אילן גילאון חברי וידידי היקר, רויטל סויד שלא כאן ויעקב אשר ביקשו לקיים דיון מהיר בנדון.
אלי אלאלוף: שלום לחברי הכנסת שלא הגישו את ההצעה לדיון מהיר אבל נמצאים כאן.
אלי אלאלוף: אילן היקר תפתח.
אילן גילאון: תודה אדוני היושב ראש.
אילן גילאון: כבר העלינו את הנושא של אפליית נשים חרדיות בעבודה בהייטק והנה הגיע הדו"ח הזה ומאושש.
אילן גילאון: החומרה שלו היא שבקרב נשים עובדות המציאות הזאת נמצאת וכאשר שדולת הנשים מעבירה לך את הדו"ח על 900 נשים שמתקשרות אל השדולה ומתלוננות על הדברים הבסיסיים כביותר של התעסוקה, שהיא עברה כבר מן העולם במקומותינו, כלומר נושא של שכר מינימום, הדברים הבסיסיים ביותר בהעסקה ותעסוקה שהיום אף אחד לא מעלה על הדעת, בטח לא בוועדה שלנו, שעדיין מעסיקים אנשים בתנאים הללו.
אילן גילאון: זה נובע לדעתי משני דברים, אבל אני רוצה לקיים את הדיון כמובן.
אילן גילאון: אחד – משום שזה קרקע נוחה לניצול, ואומרים שבסך הכל אין מי שיבוא לגונן על הנשים הללו.