GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורן אסף חזן: יש לך הזדמנות להציל את כבודך.
אורן אסף חזן: בכבוד.
מירב בן ארי: אורן, זה לא לעניין.
אורן אסף חזן: תייצר כבוד.
חזי משיטה: גברתי היושבת-ראש, אנחנו נמצאים בפרק שהזמנתם אותנו לקרוא.
חזי משיטה: הוא לפנינו.
חזי משיטה: הנושא של פוסט טראומה לא שייך להקראה.
מירב בן ארי: התעסקנו בזה בפרק אחר.
מירב בן ארי: אבל תן לו תשובה, למה.
חזי משיטה: אומר שוב – אנחנו מקריאים את הפרק שאליו באנו, ואליו הכנו את עצמנו.
חזי משיטה: זה לא שאנחנו לא מוכנים.
אורן אסף חזן: אבל- - -
מירב בן ארי: תן לו לסיים משפט.
חזי משיטה: הנושא של פוסט טראומטיים בהתאם לאחוזי הנכות שלהם, יש להם זכאויות שלהם.
חזי משיטה: הם מקבלים אותן.
חזי משיטה: אנחנו לא צריכים שהם ימשכו – אנחנו נותנים להם את הזכאויות שיש להם לפי חוק.
אורן אסף חזן: לפי איזה חוק?
חזי משיטה: מתוקף חוק הנכים, ההוראות והזכאויות וההטבות שזכאים להם הפוסט טראומטיים, כל אחד בהתאם לנכות שלו.
מירב בן ארי: קיבלת תשובה?
מירב בן ארי: כי אני רוצה להמשיך.
אורן אסף חזן: ברשותך, היושבת בראש, מה שיקרה – אנחנו נסיים את החוק הזה תוך מסגרת הזמנים – דיברתי עם היושב-ראש אלאלוף, שאת עכשיו ממלאת את מקומו, ועושה את זה, אני מניח, בצורה מדהימה.
אורן אסף חזן: פשוט הרגע הגעתי - קודם לא היית.
אורן אסף חזן: אנחנו נמצא עצמנו – מסגרת הזמן שהוא קצב לחוק הזה – חודש.
אורן אסף חזן: מה שיקרה – נסיים את חוק הנכים, ונמצא עצמנו מתחילים הכול מההתחלה כדי להתעסק בנכים שהם שווי ערך, שהם פוסט טראומטיים.
מירב בן ארי: מתעסקים בזה יותר משנה.
אורן אסף חזן: תוך חודש הוא רוצה לסיים.
אורן אסף חזן: יש פה עכשיו חקיקה.
מירב בן ארי: אבל לא סיימנו את החוק.
מירב בן ארי: אנחנו בפרק של הדיור.
מירב בן ארי: אנחנו נקבל התייחסות של המשרד להלומי קרב.
אורן אסף חזן: אני רוצה להכניס בפרק של הדיור בכל אחד מהסעיפים שהלום קרב יהיה שווה ערך לכל נכה אחר.
אורן אסף חזן: לא מבין למה לא.
יעל סלנט: יש דרגות זכאות שונות.
אורן אסף חזן: הן לפי אחוזים.
מירב בן ארי: אבל חבר הכנסת חזן, אנחנו מדברים פה על נכות של 100%.
מירב בן ארי: ברשותך, היו פה כמה דיונים בנושא של פוסט טראומה.
מירב בן ארי: זה לא אותה דרגת נכות.
אורן אסף חזן: את יכולה לומר לי שזה לא אותה דרגת נכות?
אורן אסף חזן: זו אמירה קשה.
אורן אסף חזן: לא נגדך.
אורן אסף חזן: אני יודע שאת בצד שלנו.
אורן אסף חזן: אציע הצעה אחרת.
מירב בן ארי: ביקשתי שנתייחס לנושא של הלומי קרב, אגב.
אורן אסף חזן: אז הצעה לוועדה – שנעשה דיון מיוחד על הלומי קרב לפני שגומרים את החוק.
מירב בן ארי: היו כמה דיונים כאלה.
אורן אסף חזן: הצעה לוועדה.
אורן אסף חזן: טוען חזי, שמבחינתו הלומי קרב שווים לכל הנכים.
חזי משיטה: גם בסעיף הזה.
אורן אסף חזן: אתה יכול להסכים אתי שכדי שלא יהיה ויכוח ומחלוקת ופרשנות וכן לזה התכוונו או לא התכוונו – צריך להיות חדים יותר.
אורן אסף חזן: מציע שנכניס ליד המילה נכה את המילה הלום קרב, על כל החוק – אתה מוכן להסכים אתי?
אורן אסף חזן: האחוזים יהיו שווי ערך.
מירב בן ארי: חבר הכנסת חזן, אמרת את אותו דבר מספר פעמים.
מירב בן ארי: אתה רוצה להגיב?
חזי משיטה: הסעיפים האלה מדברים על נכה 100 פלוס נכות מיוחדת, ולהם רשומים זכאויות.
חזי משיטה: ככל שיש נכה 100 פלוס פוסט טראומטי, הוא בתוך ההכללה הזו.
חזי משיטה: אין צורך לומר פוסט טראומטי.
אורן אסף חזן: חוץ מהחצי שעה, 45 דקות האחרונות שהלכתי לדיון בוועדת הכספים, להביא תקציבים לעוטף עזה, ולדיון בוועדת החוץ והביטחון על נושא שאי-אפשר לדבר עליו כאן - הייתי כאן בבוקר.
אורן אסף חזן: לקחתי חלק.
אורן אסף חזן: התווכחנו גם על צמצום- - -
מירב בן ארי: אבל אתה לא יכול להגיע חצי שעה, 45 דקות – באמת.
מירב בן ארי: אתה מדבר, מדבר.
מירב בן ארי: אתה מעכב את כל הדיון.
אורן אסף חזן: אני לא מעכב.
אורן אסף חזן: אם המהות היא לסמן וי, סבבה.
מירב בן ארי: אין וי.
מירב בן ארי: אנחנו עושים פה דיון רציני ומהותי, שכבר שנה וחצי לא ראיתי אותך אף פעם.
אורן אסף חזן: לא יכולתי להשתתף בדיונים.
אורן אסף חזן: כרגע אני כאן, והחוק עדיין לא עבר.
מירב בן ארי: הטיעון שלך ברור.
אורן אסף חזן: תוכלי לקיים על זה דיון?
מירב בן ארי: היו כאן כבר שלושה דיונים על הלומי קרב שלא היית בהם.
מירב בן ארי: אגב, שנה וחצי החוק – לא חצי השנה האחרונה שהיית מושעה.
אורן אסף חזן: זה גם לא נכון.
אורן אסף חזן: לא הייתי פה עשרה חודשים, אבל זה לא הוויכוח.
מירב בן ארי: מ-2017?
מירב בן ארי: אדוני, אתה מפריע לנהל את הדיון.
מירב בן ארי: דיברת ודיברת.
אורן אסף חזן: אני לא מדבר כדי לסמן וי.
אורן אסף חזן: יש כאלה שזה מה שהם רוצים לעשות.
מירב בן ארי: נתתי למשרד הביטחון להתייחס לדברים שלך?
אורן אסף חזן: אני יכול לקבל התחייבות שיהיה דיון בנושא?
מירב בן ארי: לא, כי היו שלושה דיונים.
אורן אסף חזן: קיבלתם כותרת, ובזה זה נגמר?
אורן אסף חזן: יש הלומי קרב שלא בחוק הזה.
אורן אסף חזן: אני לא מצליח להבין.
אורן אסף חזן: מה כל כך קשה?
מירב בן ארי: אדוני, היינו כאן בדיון של הלומי הקרב.
אורן אסף חזן: יצא מזה משהו?
אורן אסף חזן: לא נכון.
אורן אסף חזן: תשאלי הלומי קרב, ואומרים שלא יצא.
יעל סלנט: יש גם חוקים אחרים, שיש בהם הטבות ספציפיות לפוסט טראומטיים.
יעל סלנט: אולי תציגו, משרד הביטחון – הרי יש הטבות ספציפיות שניתנות לפוסט טראומטיים, לא בפרק של הדיור.
אורן אסף חזן: למה בפרק של הדיור לא מגיע להם?
פזית תדהר: בכל הנושא של הדיור ברוב הסעיפים אין בכלל התייחסות לסוג הפגימה לדרגת הנכות.
פזית תדהר: מי שעומד בתנאי דרגת הנכות - למשל, בסעיף של הסיוע לשכר דירה, כתוב שסיוע לשכר דירה ניתן מ-50%.
פזית תדהר: כל הנכים שיש להם 50%, ולא משנה לנו על מה – בין אם זה פוסט טראומה, בין אם זה סוכרת- - -
אורן אסף חזן: משפט אחרון.
אורן אסף חזן: אם היא טוענת שאין בעיה, תכניסי את המילה הלומי קרב.
מירב בן ארי: אני מבקשת ממך – אתה מעכב.
אורן אסף חזן: זו הבעיה – ביתר הלקויות אתם לא עושים הפרדה, ובהלומי קרב ובפוסט טראומה אתם עושים הפרדה.
מירב בן ארי: נראה לך הגיוני שאתה רבע שעה מדבר בגלל שהוא מצלם אותך?
אורן אסף חזן: אף אחד לא מצלם אותי.
אורן אסף חזן: יש פה עניין של דיני נפשות.
אורן אסף חזן: אל תצלם – שלא תגידי שבגלל המצלמות.
מירב בן ארי: ביקשתי ממך לסיים לדבר.
מירב בן ארי: אני אצטרך להוציא אותך מהוועדה.
אורן אסף חזן: אז תוציאי אותי.
אורן אסף חזן: ככה זה נראה.
אורן אסף חזן: לשרת בידי משרד הביטחון.
אורן אסף חזן: את הרי מסכימה אתי.
מירב בן ארי: אתה רוצה שאקרא אותך לסדר?
אורן אסף חזן: היושבת-ראש, את הרי מסכימה אתי, ויודעת שצריך להכניס אותם לחוק - למה את נלחמת בי?
מירב בן ארי: יש לי עוד סעיף אחד לגמור את כל החוק.
מירב בן ארי: אני קוראת לך לסדר פעם שנייה.
אורן אסף חזן: למה את נלחמת נגדי?
אורן אסף חזן: ממה את פוחדת?
אורן אסף חזן: את פשוט פחדנית.
מירב בן ארי: צא בבקשה.
אורן אסף חזן: אני אצא, אל תדאגי.
אורן אסף חזן: ככה אתם נראים.
אורן אסף חזן: עלק נבחרי ציבור.
אורן אסף חזן: בגלל זה כולנו לא תעבור את אחוז החסימה, ואת תעשי שלום לכנסת דרך הטלוויזיה בכנסת הבאה.
אורן אסף חזן: ח"כית אנונימית.
אורן אסף חזן: יש לך הזדמנות להציל פה, לעשות משהו טוב.
אורן אסף חזן: אתם בכלל מבינים על מה מדובר?
אורן אסף חזן: זה שאתה חושב שאם היית תת-אלוף במילואים, אתה אלוהים.
אורן אסף חזן: השמש לא זורחת לך מהישבן.
אורן אסף חזן: אני מאחל לך שתסבול כמו האנשים האלה.
אורן אסף חזן: ואז אולי תרגיש.
אורן אסף חזן: אתה והילדים שלך.
אורן אסף חזן: (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא מהאולם).
מירב בן ארי: אף אחד לא מפריע לי עכשיו.
מירב בן ארי: מספיק מה שהיה לי כאן.
מירב בן ארי: אתה ממש לא מדבר עכשיו.
קריאה: אני מתנצל בשמו, חזי.
מירב בן ארי: מה שזכיתם לראות כאן, אנחנו עוברים את זה כל יום, כל שבוע, ובעיקר נשים עם ההערות המיזוגניות שלו של אני אנונימית ואראה את זה מהבית.
קריאות: חזי, אל תלך.
נורית קורן: אל תלך, חזי.
נורית קורן: זה לא בסדר שאתה יוצא.
מירב בן ארי: חזי, אני חושבת שההערות שלו עוד לפני כן היו עליי.
מירב בן ארי: אם מישהו היה צריך לסגור את הדיון ולקום וללכת, זו אני, שהוא הציע לי לראות את הכנסת מהבית, שאני בכלל לא משווה את העשייה שלי לעשייה שלו.
חזי משיטה: צריך לסגור את הדיון.
מירב בן ארי: לא צריך לסגור את הדיון.
נורית קורן: אתם צריכים גם לקבל את הדברים האלה, ואנחנו פה בשביל להגן עליכם.
נורית קורן: אתה לא יכול בשביל כל האנשים שיושבים פה, אתה לא יכול לקום וללכת.
חזי משיטה: מה שנאמר פה על-ידי חבר כנסת זה לא ראוי לפרחח רחוב.
חזי משיטה: זה מבייש אתכם.
נורית קורן: תגיש תלונה עליו.
אלי אלאלוף: שלום, חברים, היום ה-4 באוקטובר 2018, כ"ה בתשרי התשע"ט, השעה 12:33.
אלי אלאלוף: אתם בשידור חי.
אלי אלאלוף: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת צו שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
אלי אלאלוף: אנחנו הולכים לדבר על שתי מערכות: רשות הדואר והביטוח הלאומי.
נתי ביאליסטוק כהן: חברת הדואר.
אלי אלאלוף: לפי מה שנאמר, עשיתם עבודה מאוד יפה ומתקדמת וזו הפתעה לטובה.
אלי אלאלוף: אנחנו שמחים להיות מופתעים מדברים טובים.
אילן גילאון: הבעיה היא שלקבל חבילה עדיין לוקח חודש.
אלי אלאלוף: אז היות והנושא הזה מרוכז על ידי משרד המשפטים, נבקש מנציגי משרד המשפטים לפתוח בדיון.
עילם שניר: עילם שניר, ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.
עילם שניר: קודם כל, הפניות של הביטוח הלאומי והדואר – כל אחת בנפרד – הגיעו יחסית אחרי זמן קצר, בערך חודש, או קצת יותר, לפני המועד שזה היה אמור להגיע לוועדה.
אלי אלאלוף: אנחנו רגילים ש"קצר" זה יום-יומיים, לא חודש.
עילם שניר: כמה דברים: יש מסמך – אני לא יודע אם הוא מצורף אבל שלחנו אותו אליכם – שמסכם את נתוני החלוקה.
עילם שניר: זאת אומרת, הסיבה שאנחנו המלצנו לאשר את הבקשות להארכות המועד של שני הגופים היא, קודם כל, כי כבר רוב האתרים שלהם מונגשים מבחינתם – מונגשים לא מבחינת שירות אלא מבחינת נגישות פיזית, נגישות מתו"ס, מה שהצו מדבר עליו.
עילם שניר: יש עוד מבנים שצריכים להיות מושלמים עד תחילת נובמבר וכבר קיבלתי עדכונים שחלק מהם כבר הונגשו.
עילם שניר: אם נסכם את זה בקצרה, אז בביטוח הלאומי אנחנו מדברים על סדר גודל של 23% מסך הבניינים שלהם שעליהם הם מבקשים הארכה, שמתוכם ליותר מחצי – זה תשעה – הם מבקשים הארכה עד סוף 2019 והיתר עד תחילת נובמבר 2021.
עילם שניר: הם גם יסבירו למה אבל זה גם מופיע בצו.
עילם שניר: הסיבה היא שמדובר בסניפים שהם לא חושבים שהם יוכלו להנגיש אותם מבחינה הנדסית, ולכן הם רוצים לעבור לסניפים אחרים, ומניסיונם מכרזים לפעמים מתבטלים.
אלי אלאלוף: חבל שאנשי משרד הבריאות לא נמצאים כאן על מנת לשמוע המלצה מאוד פשוטה – לא מתאים אז לא מתאים, מחליפים מקום.
עילם שניר: לדעתי הכי טוב שהם יתייחסו להנמקה הזו.
עילם שניר: כשמדברים על המועד הסופי – שהוא נובמבר 2021 – מדובר על שבעה בניינים מתוך 67 בניינים סך הכול שחייבים בהנגשה.
מיכל שיק הר-טוב: שבעה בניינים של הביטוח הלאומי?
עילם שניר: כן, אני מדבר על הביטוח הלאומי.
עילם שניר: לגבי הדואר, יש לומר שמדובר בהרבה מאוד מבנים אך חייבים להתייחס לכך שהרבה מן המבנים הללו הם נקודות חלוקה.
עילם שניר: אינני רוצה לתת ציונים למבנים, אבל אלו מבנים פשוטים יותר, שההנגשות שלהם פשוטות יותר.
עילם שניר: מבחינתם – וזה מה שהם לקחו על עצמם – להנגיש עד סוף שנת 2019 את המבנים, ויש חלוקה פנימית של מה שהם מתחייבים לעשות לפי חודשים.
עילם שניר: זה מופיע באותה הטבלה.
עילם שניר: לדוגמה: עד סוף ינואר 2019 מדובר ב-98 מבנים, 123 מבנים נוספים יהיו עד סוף החודש שלאחר מכן וכו'.
עילם שניר: אנחנו חושבים שההדרגתיות הזו, לאור אופי המבנים, סבירה ואנחנו חושבים שצריך להאריך להם את המועד.
עילם שניר: חשוב להדגיש שכרגע, אם המועדים לא יוארכו מעבר, בחוק אין קונסטלציה שמאפשרת לתת הארכה נוספת, בצו נוסף, אלא יהיה צריך לתקן את החוק.
עילם שניר: לדעתנו, להביא את הגופים הללו – במיוחד הביטוח הלאומי – לסיטואציה שבה אנחנו נאריך להם עד 2020, ואז נצטרך לתקן את החוק בגלל שמכרז לא הצליח באיזשהו מבנה ונהפוך אותם בכך למפירים של החוק, זה לא מוצדק לאור העבודה שהם עשו.
עילם שניר: שני הגופים שלחו מכתב שמסביר איך הם פועלים.
עילם שניר: לדעתי, הכי טוב שהם יסבירו איך הם מתכוונים לסיים את ההנגשות.
אלי אלאלוף: מי מתנדב להיות ראשון, הדואר או הביטוח הלאומי?
זיו ברק: אנחנו מוכנים, מהדואר.
אלי אלאלוף: יש לי חידוש בשבילך.
אלי אלאלוף: אני מרוקאי, ממשפחה - - -
אילן גילאון: מפאס, לא סתם.
אלי אלאלוף: מפאס, סליחה.
אלי אלאלוף: הוא מדייק, הוא אומר אמת.
אלי אלאלוף: המשפחה שלי מפוזרת בכל רחבי העולם, כולל בקנדה.
אלי אלאלוף: לאחי, זכרונו לברכה, נולד נין בבוסטון.
אלי אלאלוף: קיבלתי בדואר את ההזמנה לחתונת הנכד של אחותי – ממש על לוח השנה – שנה אחרי שזה התבצע.
אלי אלאלוף: הסתכלתי ואמרתי לעצמי: הוא כבר נשוי, בקושי שנה והוא כבר שולח לי הזמנה?
אילן גילאון: מזל שבארץ אין דברים כאלה.
נתי ביאליסטוק כהן: אבל קיבלת.
נתי ביאליסטוק כהן: אתה יודע כמה דואר אני לא מקבל?
אלי אלאלוף: תסבירו לי רק את ההיסטוריה של ההזמנה הזו.
אלי אלאלוף: איך יכול להיות שאחרי שנה בול – באוקטובר 2017 הוא התחתן וקיבלתי את זה ב-1 באוקטובר 2018?
זיו דוד ברק: המכתב נשלח מקנדה?
אלי אלאלוף: מקנדה, אה, זה רחוק.
זיו דוד ברק: לא, בדוק מול הדואר הקנדי.
נתי ביאליסטוק כהן: היונה התעייפה בדרך.
אלי אלאלוף: זה שזה הגיע אחרי שנה זה גם טוב, זה הגיע.
אלי אלאלוף: איך מסבירים דבר כזה?
זיו דוד ברק: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני רק רוצה להבטיח לך ולהסביר שאנחנו מעבירים מידי שנה, נגיד בשנת 2017, סדר גודל של למעלה מ-400 מיליון פריטי דואר, גם מכתבים וגם חבילות.
זיו דוד ברק: הרוב המוחלט מגיע בזמן ומגיע במועד.
זיו דוד ברק: יתכן, בייחוד כשמדובר בדברי דואר שמגיעים מחו"ל, שמעורבים פה בעצם שני מינהלי דואר, תמיד יכולות להיות תקלות.
זיו דוד ברק: אבל אני יכול להבטיח לך ששיעור התקלות, יחסית להיקפים שאנחנו מעבירים, בטל בשישים.
אילן גילאון: דווקא אתה נפלת.
אלי אלאלוף: אני אספר פעם על הברית.
אלי אלאלוף: רק תדעו שזה עוד קורה.
אילן גילאון: לפחות חתונה יש יותר מפעם אחת, אולי פעם הבאה זה יגיע בזמן.
אלי אלאלוף: נשבע לך, הייתי בטוח שזו חתונה שנייה שלו.
אילן גילאון: פעם הבאה שזה לא יקרה, אני מבקש.
זיו דוד ברק: חסכנו לך צ'ק.
אלי אלאלוף: לא, אצלנו הכול בחשבון.
זיו דוד ברק: לגבי נושא הנגישות, אני רוצה לציין שהחברה - - -
זיו דוד ברק: סליחה, מנהל אגף רגולציה, חברת דואר ישראל.
זיו דוד ברק: חברת דואר ישראל לוקחת את פרויקט הנגשת המתקנים שלה בצורה מאוד רצינית.
זיו דוד ברק: אנחנו מדברים פה על בערך 3,600 מתקנים, שזה כולל סניפים, סוכנויות דואר, מרכזי מסירה – שזה בעצם חנויות פרטיות שנותנות שירותי דואר במתכונת של - - -
אלי אלאלוף: אתם לוקחים בחשבון את הנגישות במרכזי החלוקה הללו?
זיו דוד ברק: בוודאי, אנחנו מחויבים.
זיו דוד ברק: החנויות האלו, יכול להיות שאינן מחויבות כשלעצמן לעמוד בהוראות של התקנות, אבל מכיוון שהן נותנו שירותי דואר, שירותי מסירת חבילות, הן מחויבות.
ערן טמיר: אין חנויות - - -
זיו דוד ברק: מה?
ערן טמיר: אין דבר כזה.
אילן שפירא: מה "אין דבר כזה" ?
ערן טמיר: חנויות שלא מחויבות להיות נגישות.
ידידיה סיטבון: יכול להיות שיש להן פטור.
ידידיה סיטבון: זה כן.
אילן גילאון: פטור מנטל, זה הפטור היחיד שקיים.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שזו המצאה בלתי רגילה – שירותי דואר באמצעות המכולת שלי.
אלי אלאלוף: זה מדהים, פשוט מדהים.
נתי ביאליסטוק כהן: אני לא בטוח שלשרה, במסגרת הצו הזה, יש סמכות לתת שם ארכה.
אלי אלאלוף: אני רואה את זה אצלי.
אלי אלאלוף: בראבו, שאפו, פשוט נפלא.
אלי אלאלוף: זה גם מקדם את המכירות של הקוטג' ששכחנו.
אלי אלאלוף: אני לא יודע אם זה ככה בכל מקום, בשכונה שלי בבאר שבע זה כך.
זיו דוד ברק: יש לנו כבר למעלה מ-500 כאלה ובסך הכול זה זוכה להצלחה רבה.
אלי אלאלוף: האנשים שמחלקים את הדואר הזה מרוויחים כסף?
זיו דוד ברק: כן.
זיו דוד ברק: קודם כל, הם מקבלים עבור כל מסירה, אבל אני מניח שיש להם מניעים נוספים.
אמיר פישמן: המניע הנוסף הוא שתבוא ותקנה את המוצרים שהם מוכרים באופן קבוע.
אמיר פישמן: אבל כך הם מקבלים בערך חצי שקל לחבילה.
אלי אלאלוף: חצי שקל לחבילה?
זיו דוד ברק: משהו כזה, סדר גודל.
אלי אלאלוף: טוב, בראבו.
זיו דוד ברק: בכל מקרה, בנוסף לאותם סניפים, סוכנויות ומרכזי מסירה, שהם מקומות שבהם מקבלים שירות פרונטלי, יש לנו בערך עוד 2,600 מרכז חלוקה וקישוריות – שאני אסביר מה זה – שזו המסה העיקרית שבגללה ביקשנו את הארכה הזו.
זיו דוד ברק: בעצם חלוקת הדואר מתבצעת בחלק גדול מהארץ באמצעות דוורים שמגיעים עד לבית הנמען.
זיו דוד ברק: ביישובים מסוימים, בדרך כלל בהתיישבות הכפרית וכו', אין דוורים שמחלקים את הדואר עד דלת הבית אלא יש מרכזים קטנים.
זיו דוד ברק: זה מבנה קטן בדרך כלל שיש בו כוורת של תאי דואר במרכז היישוב, לשם מגיעים הנמענים לקבל את דברי הדואר שמונחים בתיבות.
זיו דוד ברק: יש מקרים, מה שאנחנו קוראים לו "קישוריות", שזה אפילו יכול להיות בתוך בניין מזכירות היישוב או משהו כזה, שיש שם מערכת של תאים על אחד הקירות.
זיו דוד ברק: אלו המקרים שבהם אנחנו נתקלים בקצת יותר מורכבות בלהנגיש אותם, בגלל שאנחנו צריכים להגיע אל כל ועד מושב, כל קיבוץ, וכל מועצה אזורית ובעצם לתאם איתם את העבודות.
זיו דוד ברק: הרבה פעמים אנחנו נתקלים בקשיים מול אותן רשויות מקומיות כי הן לא מחויבות עדיין.
זיו דוד ברק: להן יש, אם אני לא טועה, עד 2021.
ערן טמיר: במדורג, רוב המבנים שלהם כבר צריכים להיות נגישים.
זיו דוד ברק: כן, במדורג, אבל הם לא נמצאים באותו מקום שאנחנו נמצאים, ואנחנו נמצאים איתם בדין ודברים, מנסים להאיץ את זה.
זיו דוד ברק: אלו בעיקר העיכובים.
זיו דוד ברק: ברוב המקרים מדובר כאן במתקנים מהסוג הזה, שאנו מבקשים לגביהם ארכה באופן מדורג עד סוף 2019.
זיו דוד ברק: כרגע אנחנו כבר עומדים, אם אני לא טועה, על 56% מהמתקנים שלנו שכבר הנגישות הפיזית בהם בוצעה.
זיו דוד ברק: אנחנו נסיים את הכול, כפי שאמרתי, עד סוף שנת 2019 באופן מדורג.
זיו דוד ברק: יש לנו כמה קבלנים שעובדים במקביל בכל הארץ, ואני מניח, מקווה וחוזה שאנחנו נעמוד בתוכנית.
אלי אלאלוף: מה התוכנית הכי מורכבת שיש לכם שאתם מגיעים לשנת 2021?
זיו דוד ברק: אנחנו לא מגיעים ל-2021.
זיו דוד ברק: אנחנו מגיעים עד סוף 2019.
אלי אלאלוף: עד סוף 2019?
אלי אלאלוף: לא יכולתם להתחיל את הדיון בדיווח כזה?
זיו דוד ברק: לא סתם יש הסכמות.
יוסף פולסקי: יוסף פולסקי, הלשכה המשפטית בביטוח הלאומי.
יוסף פולסקי: ראשית, אני באמת חייב לציין, כמו שעילם שניר אמר, הפנייה הייתה יחסית זמן קצר לפני הצורך בהעברת הצו והיה שיתוף פעולה מדהים בעיני, גם של משרד המשפטים, על זרועותיו – גם הנציבות לשוויון זכויות וגם מחלקת ייעוץ וחקיקה – באמת עבודה ממש מדהימה ותודה על כך.
יוסף פולסקי: לעצם העניין – כמובן, לא צריך לומר שהמוסד לביטוח לאומי אמור להיות ראש חץ בעניין הזה של הנגישות, מתוקף תפקידו ומתוקף האוכלוסייה שהוא משרת.
יוסף פולסקי: חשוב להדגיש שגם היום אין מצב כזה שאדם עם מוגבלות פיזית לא יכול לקבל שירות.
נתי ביאליסטוק כהן: ועם מוגבלות חושית?
יוסף פולסקי: גם עם מוגבלות חושית.
יוסף פולסקי: אבל אנחנו לא עומדים, בבניינים שאנחנו מבקשים אותם, בדרישות המלאות של החוק והתקנות, ולכן מתבקשת הארכה.
יוסף פולסקי: בחלוקה גסה, יש שני מועדים שאנחנו מבקשים אותם.
יוסף פולסקי: כאשר מדובר במבנים שהם בשכירות כרגע – בדרך כלל מבנים קטנים, סניפי משנה – אנחנו רוצים לצאת מהם, בדומה לעיקרון שהוחל בחוק ההסדרים על רשויות אחרות, ששם ניתן פטור גורף לכל מבנה שמתפנה עד שנת 2023 מההחלה של החובה.
יוסף פולסקי: בדומה לרציונל הזה – שאין מקום להשקיע כספים במקום שמתכוונים לעזוב אותו – לכן, באותם מקומות שהמבנה הוא יחסית קטן והשכירות היא פשוטה, עד חודש מרץ 2019 זו ההארכה שמבוקשת.
יוסף פולסקי: במבנים היותר מורכבים – שהם כאמור שבעה במספר – יש צורך באמת בבנייה חדשה של מבנה חדש, או בהרס של מבנה, כולל שיפוץ של המבנה, ולכן יש צורך בהארכה יותר ארוכה, עד 2021.
אלי אלאלוף: סניף באר שבע, מול קופת החולים, שאפשר לגשת אליו - - -
אילן גילאון: זה אחד משבעת הבניינים?
עופר סרי: כן.
יוסף פולסקי: אבל חשוב להדגיש שבבאר שבע יש שני מבנים חלופיים נגישים לחלוטין.
יוסף פולסקי: פשוט בגלל שיכול להיות שבתקופת הביניים יעברו למבנה הישן, שהוא כרגע בבנייה מוחלטת וכוללת, אז גם לגביו מתבקשת הארכה.
אלי אלאלוף: אבל גם שם תהיה בעיית נגישות – למרות הבניין הפיזי היפה, אין חניה בסביבה.
מיכל שיק הר-טוב: זה הרשויות.
יוסף פולסקי: זה בתוך, ליד קריית הממשלה.
אלי אלאלוף: זה בקושי יספיק לעובדים של המוסד.
אילן גילאון: טוב, בתקופה הזו תלך לאופקים.
אילן גילאון: אתה יכול ללכת לאופקים כל התקופה הזו.
יוסף פולסקי: זה ממש בתוך העיר.
עופר סרי: מול בית המשפט.
אלי אלאלוף: בתוך העיר, ליד התחנה המרכזית, ממוקם נפלא במקום טוב, רק ללא נגישות.
נתי ביאליסטוק כהן: אם אין לו חניה אז איך הוא ממוקם טוב?
אילן גילאון: חבר'ה, דווקא אתם?
אילן גילאון: לא היה מתאים בתוך התקופה הזו לעשות העברה מסודרת?
אילן גילאון: תמיד זה מזכיר לי שבאבן-גבירול יש מוסד של הביטוח הלאומי ושם, כדי לשרת אדם מוגבל - - -
אילן גילאון: הפקיד היה יורד למטה ומטפל.
נתי ביאליסטוק כהן: ברחוב.
אילן גילאון: ביטוח לאומי, אתם חוד החנית.
אמיר פישמן: שם צריך הכי הרבה חניות.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד פה, תתחילו לחשוב על הבניין של באר שבע.
אלי אלאלוף: יש בערבית פתגם שאומר: "טוב שמישהו יודע אבל יותר טוב מרגיש מי שלא יודע".
אילן גילאון: תגיד לו על אשדוד, תגיד לו.
אילן גילאון: הוא כל הזמן חושב שבאר שבע - - -
אלי אלאלוף: יש פה נציג של עיריית אשדוד, אני רואה פה את שמעון.
אלי אלאלוף: שמעון, בבקשה.
שמעון טואיטו: אני חושב שביטוח לאומי באשדוד, למרות שכתוב פה שהוא נגיש, הוא לא נגיש.
שמעון טואיטו: הדלפקים שם מאוד-מאוד גבוהים, לא נגישים, וכשאתה מגיע לדלפק הפקיד אומר לך: טוב, אני אעמוד בשבילך.
מיכל שיק הר-טוב: אז הם בהפרה כי זה שירות.
שמעון טואיטו: האמירה "אני אעמוד בשבילך" לא נותנת את הפתרון.
יוסף פולסקי: זה לא הנושא פה.
מיכל שיק הר-טוב: אלו תקנות נגישות לשירות והן מופרות.
שמעון טואיטו: ואני לא מדבר על הנושא של החניה שהעליתם.
אלי אלאלוף: אנא אפשרו לשמעון לדבר.
אלי אלאלוף: אמור את שמך המלא לפרוטוקול.
שמעון טואיטו: אני שמעון טואיטו ואני יועץ ראש העיר אשדוד.
שמעון טואיטו: אם כבר העלנו את נושא החניה, אז לגבי החניה לנכים באשדוד – יש שתי חניות חיצוניות ולכל החניות למטה, בתחתית, אי אפשר לרדת עם מעלית, אלא אם כן יסמנו אותן בצורה יותר - - -
אילן גילאון: אבל אתה יכול לעשות קניות בזארה.
אילן גילאון: זה לא רחוק.
שמעון טואיטו: כן, תחנה בבניין אחר.
אלי אלאלוף: טוב, יש פה היכרות יתר של אילן.
אלי אלאלוף: נציג הביטוח הלאומי, איך אפשר לענות בצורה רצינית לטענות של שמעון טואיטו?
עופר סרי: שמי עופר סרי, רכז נגישות בביטוח הלאומי.
עופר סרי: לגבי אשדוד, אנחנו אמרנו שמבחינת השירות אנחנו עדיין לא נגישים פיקס בסניף הזה ויש מן הסתם תכנית שיפוץ של כל הדלפקים האלה, כמובן שהם לא נגישים.
עופר סרי: מבחינת החניות, הסניף ממוקם בקניון שהוא נגיש, מבחינת מספר החניות.
עופר סרי: אתה יכול לדרוש מהם אולי חניית נכים שכן תהיה - - -
שמעון טואיטו: אין חניות, יש שתי חניות לשני עובדי ביטוח לאומי.
אלי אלאלוף: אני מבקש, היות ואני במקרה גם קצת אשדודי, מידי פעם, אז אני מכיר.
אלי אלאלוף: יש בעיה מאוד קשה של חניות באשדוד.
אלי אלאלוף: בכלל, בכל האזור הזה.
אלי אלאלוף: גם אם יש חניה, בדרך כלל הנגישות שלה מאוד מסובכת.
אלי אלאלוף: אני מציע שבאמת תבדקו, אתם, נציגי הביטוח הלאומי, את החניה, והיות ושמעון הוא גם יועץ ראש העיר, בואו ניתן לו להיבחר מחדש.
אלי אלאלוף: זו לא הבעת עמדה.
אילן גילאון: הלו, הלו.
אלי אלאלוף: אני רק ציינתי שזה - - -
אילן גילאון: אני לא יודע אם אמרתי לך, בכיתה ב' גם אני גרתי בבאר שבע, בבית ספר אחווה.
אלי אלאלוף: אחווה זה טוב.
אלי אלאלוף: אני מבקש באמת שתבדקו את זה כי זה לא יכול להיות.
אלי אלאלוף: כמו בבאר שבע – לא יכול להיות שהמרכז בבאר שבע הולך לגדול באלפי מטרים, לא בעשרה מטרים, אלפי מטרים אתם בונים שם והנגישות והחניה פשוט לא קיימות.
אלי אלאלוף: אני לא יודע מי אישר לכם את זה, אבל תבינו שאתם מסבכים פה את מי שיגיע, גם באופן רגיל ובמיוחד את האנשים שזקוקים לנגישות מירבית ואופטימלית.
רוכברגר: אדוני היושב-ראש, האם אפשר להעיר הערת ביניים קצרה לעופר סרי?
רוכברגר: אני מכיר את הדלפקים בסניף ברמלה ובסניף בבאר שבע בבית נועם.
רוכברגר: הדלפקים שם מאוד גבוהים וזה לא נוח גם לאנשים שאינם על כסאות גלגלים, אפילו סתם להסתדר עם המסמכים כשאתה עומד והדלפק בערך בגובה הסנטר שלך.
רוכברגר: זה לא נוח.
רוכברגר: כנראה עשו את זה כי פחדו שאנשים יתנפלו על הפקידים וזה מין מגן.
אילן גילאון: זה בניגוד לתקנות ויש את זה כנראה בעוד כמה סניפים.
אילן גילאון: חבר'ה, זה בניגוד לתקנות וזה השינוי הכי זול והכי מהיר שאפשר לעשות.
ערן טמיר: הצו לא חל על הדברים האלה.
ערן טמיר: אם ישנה הפרה – בואו נפעל מולה, אבל הצו עוסק רק בחלק של המבנים.
עופר סרי: בדיוק.
עופר סרי: אבל למשל מה שאמרת - - -
רוכברגר: לא, גם לאנשים רגילים זה לא נוח.
טליה דוד: עורכת דין טליה דוד מלשכת עורכי הדין.
טליה דוד: אני רוצה לציין שביטוח לאומי זה בעצם זכויות סוציאליות של כל אזרח.
טליה דוד: לבוא ולהגיד שנותנים להם ארכה להנגיש סניפים – אם זה שש או שמונה או עשר או ארבע מאות, קלה כבחמורה – אנחנו כחברה יכולים לשים את המפתחות ופשטנו את הרגל.
טליה דוד: כי המוסד לביטוח לאומי, אדוני היושב-ראש, מלווה אותנו בחיים מיום היוולדנו, ורחמנא לצלן, עד יום מותנו.
טליה דוד: לא יעלה על הדעת שמוסד כזה צריך לחכות לבקש צו להארכת המועד.
טליה דוד: הוא היה צריך להיות מורה הנבוכים של כל החברה בישראל, של כל הארגונים החברתיים ושל כל המוסדות הממשלתיים.
טליה דוד: זה כמו שהכנסת תבוא מחר לבקש ארכה להנגיש את הכנסת לאנשים עם מוגבלות – לא יעלה על הדעת שזה יקרה.
טליה דוד: והכנסת עוד הרבה לפני החוק עשתה את הכול על מנת להיות נגישה, אז המוסד לביטוח לאומי שאמון על הזכויות שלנו כאזרחים 70 שנה לא עשה את זה?
טליה דוד: זה פשוט, אדוני - - -
אלי אלאלוף: הביטוח הלאומי לא קיים 70 שנה.
טליה דוד: אז בשנים שהוא קיים.
אילן גילאון: הוא קיים 67 שנים.
אלי אלאלוף: 1954.
טליה דוד: הוא לא צריך לחכות לחוק.
אלי אלאלוף: אני מקבל, גברת.
טליה דוד: סליחה, אדוני, ברשותך, אני רוצה להשלים את הטיעון שלי.
טליה דוד: זו ממש בושה ולעג לרש - - -
טליה דוד: ואני חושבת שצריך להתנגד ולא לתת להם ארכה.
טליה דוד: אותה מדיניות צריכה לחול גם על הדואר.
טליה דוד: כשאתם, כאנשים שלא מוגבלים - - -
אלי אלאלוף: אז יש לי שאלה, את משפטנית – אם דוחים, מה זה עושה?
טליה דוד: מה זה עושה?
טליה דוד: זה גורם לאנשים אחרים שהם מוגבלים לא למצות את הזכויות שלהם בסך הכול.
אלי אלאלוף: וכל המאמצים שהם עשו עד עכשיו, לא מוכיחים רצון טוב שלהם למלא את החור שנפער?
טליה דוד: סליחה, אני לא מסכימה עם עמדתו של אדוני.
טליה דוד: הם לא צריכים לבוא אלינו בגישה של רצון טוב.
טליה דוד: הם היו צריכים לעשות זאת במסגרת התפקיד, האוטוריטה שיש להם כאמונים על זכויות סוציאליות.
טליה דוד: זכותו של כל אדם עם מוגבלות, או אישה, או בן מיעוטים, או כל אחד אחר, לקבל את זכויותיו בצורה שווה.
טליה דוד: החוק לא נכפה עליהם הר כגיגית היום.
טליה דוד: היו להם המון שנים להיערך לזה – מחוק השוויון - - -
אלי אלאלוף: אני פה בכנסת שלוש שנים, חברי אילן גילאון הרבה יותר ממני, והוא גם עוסק בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אנחנו רואים, לפחות אומר בשמי, את ההתקדמות המשמעותית - - -
אילן גילאון: אני גם חושב כך.
טליה דוד: בביטוח לאומי?
אילן גילאון: ביטוח לאומי היה מוסד שלא ידע את זהותו המינית בעבר.
אילן גילאון: הוא לא ידע אם הוא ביטוח או מס.
טליה דוד: אתה מספר לנו את זה?
אלי אלאלוף: כן, אני אומר את זה ואני שמח שאילן גילאון מצטרף לדעתי.
אלי אלאלוף: אנחנו בעד לעודד גוף שעושה ולא להפוך אותו לגוף עברייני.
טליה דוד: אז כמה שנים צריך לעודד את הביטוח הלאומי שאמון על הזכויות שלנו?
אלי אלאלוף: יש לנו מגבלות – זמן מוגבל עם דרישות נוספות.
אילן גילאון: טליה, הדרישה פה היא לא ללכת עד 2021 באופן גורף.
אלי אלאלוף: באמת העלנו, בזכות הנוכחות של האנשים, דרישות הקשורות לחניות.
אלי אלאלוף: הידע שהבאנו, כל אחד מאתנו, הוליד דרישות נוספות.
אלי אלאלוף: אני בטוח שייקחו את זה ברצינות ויעשו את זה.