GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: אני אשמח לשמוע נציגה מהמגזר.
נסרין עומר: אני עומר נסרין מזמר.
נסרין עומר: יש לי משפחתון שמונה שנים.
נסרין עומר: את האמת, בזמר המשפחתונים כבר מלאים, אבל בכפר ג'ת באקה, שזה ליד זמר, המשפחתונים כולם עם שני ילדים, שלושה ילדים.
נסרין עומר: ומה עוד?
נסרין עומר: פתחו עוד משפחתונים.
נסרין עומר: איך פותחים משפחתונים, כשהקיימים לא מלאים?
מירב בן ארי: למה שהיא תרצה להיות מנהלת משפחתון בכלל?
נסרין עומר: זה בעיה.
מירב בן ארי: אם היא גם ככה עובדת שם עשר שעות כל יום, ומקבלת - - -
יעקב אשר: המדינה מקצה כסף לזה.
יעקב אשר: פותחים, יישאר כסף, כי לא ניצלו את זה, וזה ילך חזרה למשרד האוצר.
יעקב אשר: במקום לתת את זה לילדים, מחזירים את זה.
נסרין עומר: וכל הבעיה קיימת עכשיו שם.
נסרין עומר: אי אפשר ככה.
נסרין עומר: כל אחד יש לה את הנטל שלה, אז אי אפשר פתאום לבוא להגיד לילדים שלה או בבית שלה – אין לי מאיפה להביא.
מירב בן ארי: חברת הכנסת מיכל בירן, ולאחר מכן אתה.
מיכל בירן: אני מניחה שהייתה כוונה טובה כשתיקנו את התקנות האלה.
מירב בן ארי: תיכף נשמע מה הייתה הכוונה.
מיכל בירן: אני יכולה לראות את זה.
מיכל בירן: אבל - - -
מירב בן ארי: תכלס.
מיכל בירן: כשקיבלו את ההחלטה, כנראה שלא הצליחו לדמיין את המצב שאליו הגענו, והוא מצב לא רצוי.
מיכל בירן: נראה לי שזה הזמן לעשות חשב מסלול מחדש, ולראות כן איך אפשר לתקן את זה, כי זה פשוט מצב לא סביר.
ליאור גבאי: שמי ליאור גבאי, מנכ"ל חברת "נאות מרגלית".
מירב בן ארי: ליאור גבאי, מנכ"ל, אתה מפעיל 800 משפחתונים.
ליאור גבאי: אנחנו מתפעלים כ-600 משפחתונים.
מירב בן ארי: שהם איפה?
ליאור גבאי: בפריסה ארצית, החל מנתיבות ואופקים בדרום, או קיבוץ זיקים, ועד הצפון.
ליאור גבאי: אני רוצה לדבר על שתי נקודות מאוד חשובות, כי שמענו מספיק את המטפלות.
מירב בן ארי: כמה שנים אתה בתפקיד?
ליאור גבאי: אני בתפקיד 20 שנה, אבל המשפחתונים מופעלים באמצעותנו כבר מ-2007.
יעקב אשר: יש לו גם מעונות.
ליאור גבאי: אני עכשיו רוצה לדבר ככה – בהיבט של מעונות יום, גם ככה כולם מכירים את הבעיה, שבעיית התפוסה נמצאת במצב שבו בהרבה מקומות אין מקומות למעונות יום, ולכאורה הפתרון היה בהקצאת משפחתונים, והנה בא הרעיון הזה שבא והקטין את ההיצע, כאשר יש פה פגיעה פעמיים – גם בהיבט של המטפלות, כמו ששמענו, וגם בהיבט של ההורים.
ליאור גבאי: הרבה הורים.
ליאור גבאי: אני מקבל עשרות פניות בשבוע של כל מיני מקורבים למיניהם, וכל מיני אנשים, שאומרים – 'תעזור לי, תכניס לי את הילד למשפחתון'.
ליאור גבאי: מה הם רוצים?
יעקב אשר: פרוטקציות.
יעקב אשר: הם מחפשים פרוטקציות.
יעקב אשר: לא יאומן.
ליאור גבאי: עכשיו, יש משפחתון בבניין שלהם, והם לא יכולים להכניס.
ליאור גבאי: עכשיו, אני רוצה לדבר על ההיבט הכי חשוב, ההיבט הזה של שיקול הדעת, כמו שחברי הכנסת הזכירו.
מירב בן ארי: רגע, היא באה עכשיו להיכנס למשפחתון שיש בו מקום, שנייה, ואומרים לה – את לא יכולה להיכנס, כי או שאת לא משפחת רווחה, או שאת לא – מה?
ליאור גבאי: בתמהיל.
ליאור גבאי: בתמהיל היא לא יכולה.
קריאה: גם רווחה את לא יכולה.
מירב בן ארי: אבל אם מראש אי אפשר להכניס - - -
קריאה: אז מה אם אי אפשר?
מירב בן ארי: אבל יש מקום.
ליאור גבאי: עזבו, עזבו.
ליאור גבאי: גבירתי, חברת הכנסת, התמהיל לא מאפשר.
ליאור גבאי: מכיוון שהתמהיל הוא לפי גילאים, אז הוא לא מאפשר את אותו גיל.
ליאור גבאי: עכשיו אני רוצה להגיד את האבסורד, לכאורה - - -
קריאה: אם זה ילדים גדולים, הם הולכים למעון.
יעקב אשר: חכה, שיקשיבו לך.
ליאור גבאי: לכאורה גם משרד הרווחה מפעיל את המשפחתונים הן באמצעות הרשויות והן באמצעות הזכיינים שמפעילים.
ליאור גבאי: שני הגופים האלה הם גופים שהם מפעילים רכזות מנוסות, בעלות ניסיון.
ליאור גבאי: ואני שואל שאלה מאוד פשוטה – האם המשרד יודע להפעיל אותם רק לבקר, ולא להגיד – אוקיי.
ליאור גבאי: , שיקול הדעת שלהם?
ליאור גבאי: הרי הם גורמי מקצוע.
ליאור גבאי: אז בואו ניקח את גורמי המקצוע האלה, שהן הרכזות שעובדות בשטח, והן ייתנו את שיקול הדעת – האם המשפחתון הזה מתאים לו תמהיל כזה או תמהיל כזה.
ליאור גבאי: אבל שיקול דעת של פקיד שיושב במשרד הכלכלה זה רחוק להיות.
יעקב אשר: לפני 12 שנה - - -
ליאור גבאי: למה?
ליאור גבאי: על מה אנחנו מדברים?
ליאור גבאי: עכשיו, התקנה הזאת, אני בדקתי, חבר הכנסת הרב אשר, היא לא לפני 12 שנה, היא לפני 13 שנה, והיא לא יושמה - - -
יעקב אשר: טוב, על שנה אחת היית יכול - - -
ליאור גבאי: אני לא אוותר, הייתי חייב להגיד שבדקתי.
יעקב אשר: לא כולם צריכים לדעת שאנחנו לא אינטליגנטים.
ליאור גבאי: יעקב, האמת היא ששנינו לא למדנו ליבה, זה בסדר.
ליאור גבאי: הרעיון מאוד פשוט - - -
מירב בן ארי: אבל רגע, תגיד – למה היא לא יושמה 12 שנה?
אורית קוזמן: היה שיקול דעת למפעילים בשיבוצים של הילדים.
מירב בן ארי: להחליט.
ליאור גבאי: אורית קוזמן, היא מנהלת אגף המשפחתונים אצלי.
יעקב אשר: ומה קרה לפני שנתיים?
מירב בן ארי: איפה מנהלת אגף?
ליאור גבאי: אצלנו.
אורית קוזמן: ב"נאות מרגלית".
ליאור גבאי: ואני אומר שוב פעם, שיקול הדעת הזה, הרי בואו נגיד ככה, אני יכול להבין את הרציונל שעומד מאחורי שיקול הדעת הזה, אבל מה שאני לא מבין ומתקשה לקבל הסברים מאף גורם במשרדי הממשלה זה היכן התפקיד של הרכזות?
ליאור גבאי: הרי בשביל מה יש רכזות מנוסות, בעלות ניסיון שבשביל - - -
מירב בן ארי: היכן שיקול הדעת שלהן.
ליאור גבאי: הרי יש להן שיקול דעת, הן מקבלות - - -
יעקב אשר: יותר מזה, סליחה שאני מפריע לך, שנייה, הרי אם יקרה חלילה משהו, הרי הראשונות שיקראו להן זה הרכזות.
ליאור גבאי: בדיוק.
יעקב אשר: והמשרד יגיד – יש רכזת במקום.
יעקב אשר: אז זה לא שיקול הדעת שלהן?
ליאור גבאי: אז להגיד שאין להן שיקול דעת?
ליאור גבאי: אז בואו נחזור את המסגרת שבה הנוהל הזה יכול להישאר באותה מסגרת, אבל יש שיקול דעת של רכזת, יש שיקול דעת של המנחה המקצועית, שבאה לראות האם המקום מתאים או לא, האם המבנה מתאים, האם המקום מתאים וכו'.
עאידה תומא סלימאן: השאלה המרכזית - - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה המרכזית שצריך לענות עליה - - -
ליאור גבאי: אנחנו יכולים לדבר על מטפלת ש-25 שנה טיפלה באותו תמהיל, ופתאום אומרים לה – לא, 25 שנה היית קבועה, ביצעת, החוקים מחדש.
מירב בן ארי: עשית, עכשיו לא.
עאידה תומא סלימאן: זהו, השאלה המרכזית זה מה קרה.
ליאור גבאי: עכשיו, אנחנו מדברים לא רק על הפגיעה, וזה שימת לב, לא רק על הפגיעה במטפלות, יש פגיעה באלפי ילדים.
ליאור גבאי: אנחנו מדברים על המגזר החרדי, שבו גם ככה יש מצוקה של נותני שירות.
יעקב אשר: המתנה מטורפת.
ליאור גבאי: יש המתנה מטורפת.
מירב בן ארי: הנקודה בהמתנה ברורה.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את חבר הכנסת דן סידה, ולאחר מכן משרד העבודה.
דן סיידה: אני בדיון הזה, אמנם אני זמן קצר בכנסת, אבל אף פעם לא ראיתי דיון כזה שכולם תמימי דעים שיש פה ליקוי.
יעקב אשר: אפשר לתקן אותו.
דן סיידה: וברור שיש ליקוי שנכנס עכשיו וקלקל מערכת שעובדת בסדר, אז מה הואילו חכמים?
דן סיידה: ברור לחלוטין שזה יהיה לקוי, אז להחזיר את זה למה שהיה, זו דרך הכי ראויה והכי מתבקשת.
דן סיידה: אלא אם כן יש פה מישהו שלא השמיע - - -
מירב בן ארי: לא, אנחנו רוצים לשמוע, אנחנו נשמע לפני המשרד, אני רק אשמע עוד נציג מהשטח.
מירב בן ארי: רוצה להוסיף עוד משהו, חבר הכנסת?
דן סיידה: לא.
מירב בן ארי: אז בבקשה, אדוני, שם ומה התפקיד.
אברהם פאלק: שמי פאלק אברהם.
אברהם פאלק: לאשתי יש משפחתון כבר כמה שנים.
אברהם פאלק: השנה יש לה שני מקומות פנויים עדיין, ריקים.
אברהם פאלק: בבני ברק.
אברהם פאלק: יש ילד רווחה שכבר כמעט חודש וחצי, זאת אומרת, כמעט מתחילת שנה, ילד רווחה, משפחת רווחה, שמנסה להיכנס, ולא מצליח להיכנס.
אברהם פאלק: יש פה אבסורד, כולם דיברו על התנאים והכל, אני רוצה להוסיף עוד משהו – המנגנון הזה גם ימשוך יום אחד את עצמו.
אברהם פאלק: יש קונפליקט בתפעול עצמו, אף הורה לילד בלי שיניים לא רוצה שהילד שלו יהיה במסגרת של חמישה ילדים ליד ילד עם שיניים.
אברהם פאלק: ואף הורה לא רוצה שילד עם שיניים, זאת אומרת, ילד בן שנה יהיה בלי חברה שתפתח אותו.
אברהם פאלק: אגף המשפחתונים במשרד הרווחה, אני כבר יודע מה הם יענו – יש מוות בעריסה, וסיפורים.
אברהם פאלק: אז אני באתי קצת מוכן – בדקתי, אין שום מקום באינטרנט, בגוגל, שמופיע, שמוות בעריסה קרה בגלל תמהיל של חמישה אנשים.
אברהם פאלק: אמנם התכנסו ועדת סטנדרטים לפני כמה שנים וקבעו את התמהיל הזה - - -
יעקב אשר: 13 שנה.
אברהם פאלק: ואת ההערה שהם כתבו בוועדת סטנדרטים, שכדי למנוע פגיעה בשכר המטפלות יותאם בעתיד חישוב העלות לילד לפי הסטנדרט של גודל הקבוצה הנדרש – את זה הם שכחו.
אברהם פאלק: זאת אומרת, אין בעיה, אם אתם רוצים ללכת עם שלושה ילדים, אז בואו תעשו חלוקה של חמישה תינוקות לשלושה ילדים.
קריאה: מעניין.
אברהם פאלק: אבל לא לבוא ולהגיד – אנחנו נחתוך את השכר של המטפלות, לא ניתן לרכזות שיקול דעת.
אברהם פאלק: אנחנו נתמודד כאילו עם הבטיחות, ובסוף גם נמשוך את המנגנון.
אברהם פאלק: זה דבר שלא יכול לקרות.
עאידה תומא סלימאן: גם אם אתם כבר מחליטים להם על הכל, תשמרו על המשכורת שלהם.
אורית קוזמן: אני רציתי להוסיף נקודה אחת.
אורית קוזמן: אני באמת מתחברת לדבריו של פאלק, אני כמובן שמתחברת לכל מה שנאמר פה, אבל רציתי להביא נקודה נוספת, שלא עלתה פה, וזה באמת להרגיע את הרוחות, כי משרד הכלכלה באמת דואג לשלומם של הילדים, ומסתכל בסופו של דבר מלמטה מה קורה עם הילדים עצמם והמענים שהם מקבלים מהמשפחתונים.
אורית קוזמן: אבל מה שנוצר בעקבות ההקלה הזאת, שהתחדשה השנה, שהוסיפו את האפשרות להוסיף תינוק מגיל עשרה חודשים ומעלה, היה בעוכרן של המטפלות.
אורית קוזמן: ולמה?
אורית קוזמן: כי בפועל הטיפול בשטח, למטפלות, הוא כמעט ובלתי נסבל.
אורית קוזמן: נוצרו שלוש שכבות גיל במשפחתונים.
אורית קוזמן: קחו בחשבון שיש שני תינוקות בני שלושה חודשים, תינוק בן עשרה חודשים שהצרכים שלו הם שונים לגמרי בשלבי ההתפתחות שלו מתינוק בן שלושה חודשים, ושני בוגרים, שיכולים להיות אפילו באזור גיל השלוש.
אורית קוזמן: מה שקורה, שיש פגיעה כל כך קשה - - -
אברהם פאלק: אני רוצה להצטרף רגע במשפט - - -
יעקב אשר: הגולם קם על יוצרו, נו, מה.
אורית קוזמן: ממש.
אורית קוזמן: יש פה פגיעה כל כך קשה, המטפלות קודם כל מאוד מתקשות לבנות סדר יום שבאמת אפשר ליישם אותו במהלך היום.
אברהם פאלק: אני רוצה להוסיף משפט אחד.
אורית קוזמן: רגע, אני מגיעה לנקודה האחרונה.
מירב בן ארי: רגע, רגע, רגע, אני מוגבלת בזמן, וכל הדיון לא ייפתר אם לא נשמע את המשרד.
מירב בן ארי: הנקודות ברורות.
מירב בן ארי: אני באמת שמעתי אתכם ברוב קשב כבר יותר מ-40 דקות.
מירב בן ארי: אני בן אדם פרגמטי, אני רוצה לצאת מהדיון הזה עם מסקנות.
מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה לשמוע את נציגת עיריית ירושלים ואת נציגי משרד העבודה והרווחה.
מירב בן ארי: יש לך משהו להוסיף מעיריית ירושלים לדיון?
פטריסיה שטרית: כן.
פטריסיה שטרית: אני רכזת משפחתונים עירונית בעיריית ירושלים.
פטריסיה שטרית: כרגע יש לנו 220 משפחתונים.
פטריסיה שטרית: זה רק כדי לחזק את הנתונים, כי כל - - -
מירב בן ארי: של מה שנאמר כאן.
פטריסיה שטרית: מה שנאמר.
פטריסיה שטרית: כרגע יש לי 22 מקומות פנויים אצל המטפלות במגזר הכללי-חרדי, 35 מקומות פנויים במגזר הערבי, ויש לי 140 הורים בהמתנה בטירוף.
פטריסיה שטרית: זאת אומרת, שכל יום אני מקבלת - - -
יעקב אשר: לא יכולים לצאת לשוק העבודה.
מירב בן ארי: נתת חיבור למספרים.
מירב בן ארי: מה שחבר הכנסת אשר אמר, זה נכון.
פטריסיה שטרית: ואין מענה.
מירב בן ארי: בבקשה, משרד העבודה והרווחה – מי מציג?
עאידה תומא סלימאן: כלומר, 57 מקומות - - -
מירב בן ארי: חגי, אתה יכול?
חגי פורגס: אורית.
מירב בן ארי: נו, אז קדימה, תתקרבי למיקרופון, שנשמע.
מירב בן ארי: כל הדיון הוא מסביבכם.
אורית בוגנים: כל הדיון הזה סביבנו ויש לנו בשורה.
מירב בן ארי: שם ותפקיד בבקשה.
אורית בוגנים: אורית בוגנים, רכזת ארצית בכירה, משפחתונים, משרד העבודה.
אורית בוגנים: הנושא נבחן אצלנו בדיונים רבים שקיימנו עם האקדמיה ועם נציגים מהשטח שכינסנו, ובדקנו את זה יסודית לאור ההצפה של הנושא.
אורית בוגנים: ואני יכולה להגיד שהיו שתי פעימות.
אורית בוגנים: כי בפעימה הקודמת באמת שונה הנוהל משניים לשלושה, כמו שציינו פה.
יעקב אשר: בעקבות הפגישה שלי אז עם המנכ"ל.
אורית בוגנים: נכון.
אורית בוגנים: אז בעקבות הפגישה שלנו איתך.
מירב בן ארי: כן, זה מה שהוא אמר.
מירב בן ארי: זה מה שהוא אמר בדיוק.
אורית בוגנים: כשהצפת לנו את הבעיה.
אורית בוגנים: וזה היה מין שלב ביניים, כשראינו שזה ממשיך, הנושא לא פתור, כי רצינו לראות איך הנוהל, כי בינואר באמת עודכן הנוהל, וירד ילד רווחה.
אורית בוגנים: כלומר, ילדי רווחה – אין הגבלה.
אורית בוגנים: הנוהל עודכן, ואין הגבלה של קליטת ילדי רווחה.
אורית בוגנים: זה משהו שעכשיו אתם אומרים.
אורית בוגנים: אנחנו נציף את זה לשטח, ונחדד את העדכון של ההנחיה, שאין את ההגבלה של ילדי רווחה, כמה ילדי רווחה.
אורית בוגנים: יש קדימות לילדי רווחה.
אורית קוזמן: כן, אבל גם ילדי רווחה מוגבלים בשכבות הגיל.
יעקב אשר: מוגבלים.
יעקב אשר: זה שיש קדימות - - -
אורית בוגנים: לא, לא, רגע, רגע, רגע, זה דיברתי על ילדי רווחה, לא דיברתי על שכבות הגיל.
אורית בוגנים: רגע, יש לי עוד המשך.
מירב בן ארי: רגע, זאת אומרת, שנייה - - -
אורית בוגנים: רגע, רגע, לגבי הרווחה - - -
מירב בן ארי: אם יש ארבעה ילדי רווחה שהם באותו גיל, באותו מקום - - -
אורית בוגנים: לא, לא, אני מפרידה רגע, אני עושה את - - -
מירב בן ארי: לא, אבל תדברי גם על כאלה שהם באותו גיל.
יעקב אשר: היא שואלת על ההפרדה.
אורית בוגנים: אז עכשיו אני רוצה להתייחס לנושא.
יעקב אשר: אהה, הגיל.
יעקב אשר: תמשיכי.
אורית בוגנים: כי ההנחיה, למעשה, שני נושאים עלו כאן.
אורית בוגנים: יכול להיות גם ילד רווחה, וגם מחמת הגיל, בתמהיל שקיים, הוא לא יוכל להיכנס.
אורית קוזמן: סינון הגילאים חל על כולם.
אורית קוזמן: גם על ילדי הרווחה.
יעקב אשר: לא, לא, תנו לה.
יעקב אשר: היא אמרה שיש לה בשורה טובה, אז בואו נקשיב.
אורית בוגנים: אוקיי.
אורית בוגנים: בדיונים באמת מה שעלה זה, תראו, התקן העולמי, תקן כוח אדם לתינוקות זה 1:3, 1:4.
אורית בוגנים: בחנו את הנושא שבמיוחד עלה תוך כדי הדיונים, וזה החשש ליצור קבוצה הטרוגנית.
אורית בוגנים: מצב של קבוצה הטרוגנית יוצר בעיה, ויש בזה גם סיכון.
אורית בוגנים: בחנו את כל ההיבטים של הסיכון, ואני יכולה להגיד לכם שיש לנו בשורה, שאנחנו הולכים להוציא נוהל ולעדכן את הנוהל, שלא יהיה כאן תמהיל, יהיה הרכב, שלמעשה הרכזת היא תהיה אחראית לבנות את ההרכב.
יעקב אשר: הו.
שולי מועלם-רפאלי: איזו בשורה.
אורית בוגנים: כשההרכב המומלץ, ואנחנו יוצאים עם המלצות גם, ההרכב המומלץ יהיה - - -
קריאה: זה לא יקרה?
מירב בן ארי: רגע, לא להפריע.
מירב בן ארי: לא, לא, לא, לא להפריע.
מירב בן ארי: אני מבקשת, תנו לי לשמוע.
יעקב אשר: לעצור פה.
מירב בן ארי: כן, אף אחד לא מפריע לה לדבר.
מירב בן ארי: כולכם דיברתם, והיא הקשיבה.
מירב בן ארי: בבקשה, גבירתי, תמשיכי.
אורית בוגנים: כשההרכב המומלץ יהיה בצורה של קבוצה הומוגנית ולא הטרוגנית, לא ליצור שתי קבוצות של קטנים וגדולים, כי זה באמת מהווה סיכון ורמת סיכון, ממה שבחנו.
יעקב אשר: את אמרת בדיוק, אמרת דבר והיפוכו.
מירב בן ארי: אבל רגע, יעקב, סליחה, תן - - -
יעקב אשר: לא, לא הבנתי.
מירב בן ארי: אבל תן לסיים ואז, תן לה, היא באמצע של הדברים.
יעקב אשר: לא, אני חושב שהיא טעתה.
יעקב אשר: זה לא - - -
מירב בן ארי: אז היא תיכף תבהיר.
אורית בוגנים: אני אגיד את ההמלצות.
מירב בן ארי: תסבירי את הדברים.
אורית בוגנים: ההמלצה היא ליצור קבוצה הומוגנית בטווח גילאים, שהוא טווח גילאים של קבוצת גיל, שזה יותאם, צריך לבדוק שזה מתאים מבחינת התפתחותית לצרף לקבוצה הזאת של החמישה.
אורית בוגנים: חוץ מזה, שצריך לבחון את השטח.
אורית בוגנים: עוד המלצה זה לבחון את המרחב במשפחתון והשטח, שהוא מותאם לקבוצת הגיל, שאותה קבוצה תיכנס, כמו משטח, צריך מרחב זחילה, מקום למיטות לתינוקות, אם יש תינוקות.
קריאה: זה טוב.
יעקב אשר: אותו גיל.
אורית בוגנים: בקבוצת גיל של תינוקות אנחנו מדברים על כך שההמלצה תהיה, שילדים מתחת לגיל עשרה חודשים צריך לבחון שלא יהיו יותר מדי, כדי ליצור איזשהו טווח גילאים שיאפשר זמינות ויכולת להיענות לכל הצרכים.
אורית בוגנים: אבל בגדול, זה הולך להיות - - -
יעקב אשר: אבל האם יהיה שיקול הדעת של המרכזות בשטח?
אורית בוגנים: מי שצריך לבחון את זה, מי שאחראי על השיבוץ זה הרכזות, הן צריכות לבחון מי מגיע, ומה היכולות של המטפלת, מה המרחב הפיזי שלה, ואיפה היא חזקה יותר.
יעקב אשר: אם זה קורה, זו בשורה גדולה מאוד.
אורית בוגנים: אז זאת הבשורה.
אברהם פאלק: אני רוצה אבל - - -
מירב בן ארי: לא, לא, לא, אף אחד לא שואל, אוקיי.?
יעקב אשר: רק לחברי כנסת מותר להתפרץ.
מירב בן ארי: אני רוצה רגע להבין משהו אחד.
אורית בוגנים: כן?
מירב בן ארי: מה שעשית, בעצם באת לוועדה, ובאת מוכנה, וזה יפה, אנחנו מאוד מעריכים את זה, לא בציניות, באמת אני מעריכה את זה שבאת ולמדת מהשטח.
מירב בן ארי: העניין הוא, שזה המלצות בעצם שהתגבשו בעקבות מה שנוצר כאן, זה מה שאני מבינה.
אורית בוגנים: לא, מה שנוצר כאן, הציף לנו פשוט את הבעיה.
מירב בן ארי: כן, הציף.
מירב בן ארי: מה שיעקב אשר גם דיבר - - -
אורית בוגנים: ההמלצות הן בעקבות כל הדיונים שעשינו עם האקדמיה והכל.
אורית בוגנים: כשלמעשה, יהיה נוהל סדור איך ומה - - -
מירב בן ארי: מתי יהיה נוהל סדור?
אורית בוגנים: אנחנו עוד היום מתכוונים לפרסם את העדכון של הנוהל.
מירב בן ארי: ובעדכון של הנוהל, זה אומר שהרכזת של המשפחתונים באה, לא יודעת מה, מבני ברק, או בזמר, או אני לא יודעת מה, או בג'ת, היא יכולה להשפיע מחר בבוקר על הרכב המשפחתון שנמצא ביישוב?
אורית בוגנים: היא תוכל לבנות, לשבץ את הילד במקום שהוא מתאים בהתאם לכל משפחתון.
אורית בוגנים: היא תצטרך לעשות בחינה איפה היא יכולה לשבץ.
יעקב אשר: אבל תהיה לה גם אפשרות להחליט שיש משפחתון, בגלל - - -
אורית בוגנים: שמתאים.
אורית בוגנים: כן, אני אמרתי.
יעקב אשר: שמתאים גם לערבב או לערבב, או כך, או כך, אם יש לה תשובות מקצועיות לעניין?
אורית בוגנים: ברור.
אורית בוגנים: היא חייבת לזה תשובות.
אורית בוגנים: היא צריכה שיהיה סדר יום, יש לה - - -
יעקב אשר: הנה.
קריאה: יש לה כישורים.
אורית בוגנים: היא צריכה לעשות את זה בצורה מקצועית.
יעקב אשר: אז נציגת עיריית ירושלים מהנהנת בראשה ואומרת שזה בסדר, נכון?
ליאור גבאי: היא צריכה לקבל אישור?
יעקב אשר: מה?
ליאור גבאי: שאלתי אם היא צריכה לקבל אישור, והיא אמרה – לא.
ליאור גבאי: אז זה מעולה.
קריאה: ואין לה הגבלות.
קריאה: אין הגבלות.
אברהם פאלק: חמישה תינוקות יכול להיות?
מירב בן ארי: שלום חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: כן, שלום וברכה.
אורי מקלב: אני מתנצל, הייתי בדיון.
מירב בן ארי: אפילו לא שאלתי.
אורי מקלב: וזה דיון שיזם אותו חבר הכנסת אשר.
אורי מקלב: הוא מלווה אותנו כמה שנים באותה מצוקה.
מירב בן ארי: כן, הוא עושה עבודה מצוינת.
מירב בן ארי: לרגע חשבתי שהוא מנהל משפחתון בעצמו מרוב הידע העצום.
אורי מקלב: חוץ מזה, הוא סבא.
אורי מקלב: קודם כל זה, אבל הוא גם סבא.
אורי מקלב: אנחנו כולנו סבים, לא הורים במשפחתון, זאת אומרת, אנחנו יודעים.
יעקב אשר: אנחנו סבים.
אורי מקלב: אני לא רוצה להגיד לך, שהבן שלי שילם כמה חודשים משפחתון, כשהוא תפס מקום במשפחתון כדי שמחר לא יתפסו אותו, אפילו שאשתו הייתה ארבעה חודשים בחופשת לידה, רק כדי שיהיה לו מקום במשפחתון.
אורי מקלב: אבל אתם מדברים פה על מחסור - - -
יעקב אשר: מה, את יודעת איזה פרוטקציות מבקשים?
יעקב אשר: פונים לחברי כנסת שיסדרו להם מקום.
אורי מקלב: במחיר מלא.
יעקב אשר: באיזו מדינה יוכלו להתערב - - -
אורי מקלב: זה מחיר של קרוב ל-2,000 שקל, אתה יודע כמה עולה משפחתון - - -
מירב בן ארי: אז בואי רק נסכם.
אורי מקלב: אז על איזו מצוקה אנחנו מדברים ועל איזו - - -
מירב בן ארי: לא, אנחנו כבר אחרי המצוקה.
מירב בן ארי: היו פה 40 דקות של מצוקה, ואז 10 דקות של נוהל חדש.
יעקב אשר: אתה הגעת ברווחה.
אורי מקלב: יש נשים שלא חוזרות לעבודה - - -
מירב בן ארי: לא, לא, אורי, אתה - - -
יעקב אשר: דיברנו על זה.
יעקב אשר: דיברנו.
מירב בן ארי: אתה גם יו"ר ועדה בעצמך.
מירב בן ארי: לכן אתה מודע לזה, שאני בדיון דחוף צריכה לסיים בזמן.
מירב בן ארי: לכן כל המצוקות עלו כאן, היו כאן 40 דקות, שמעתי את כל המגזרים, את כולם, ואת הנציגים.
מירב בן ארי: כעת אנחנו בסיכום, שאני רוצה שכל מנהל משפחתון / רכזת / מנהל, יידע עם מה הוא יוצא.
מירב בן ארי: אני אוהבת דיונים שהם מקצועיים, ובסוף הוא יוצא.
יעקב אשר: מתי זה יוצא, גבירתי?
מירב בן ארי: אני רק רוצה לוודא, תגידי שוב את השם שוב, סליחה.
אורית בוגנים: אורית בוגנים.
מירב בן ארי: אורית, שסיימת רק את דבריך.
מירב בן ארי: הנוהל בעצם ייכתב?
מירב בן ארי: איך זה יגיע לשטח?
אורית בוגנים: בדיוק כמו שכל נוהל אצלנו יוצא, ייצא נוהל, עדכון הנוהל - - -
יעקב אשר: ההיסטורי.
אורית בוגנים: עדכון נוהל שהוא מתחיל מיום פרסומו, ומיידית אנחנו מפיצים לשטח, והוא מעודכן - - -
מיכל בירן: שמתי זה צפוי?
יעקב אשר: הצעה לסדר - - -
מירב בן ארי: אני רוצה - - -
מיכל בירן: רגע, שנייה, שהיא תגיד לפרוטוקול רק מתי זה צפוי.
מירב בן ארי: זה הפרוטוקול.
מירב בן ארי: א', אני רוצה שתשלחי לנו את הנוהל.
קריאה: לוועדה.
מירב בן ארי: לוועדה.
יעקב אשר: רק שאלה.
יעקב אשר: השאלה שלי היא האם זה יוצא קודם כל לציבור לפני, או שישר זה יוצא?
מירב בן ארי: היא אמרה לי היום.
אורית בוגנים: ישר ייצא - - -
יעקב אשר: אז אולי אפשר להעביר ליושבת ראש הוועדה, לנו, שנראה באמת שזה - - -
מירב בן ארי: הנה, ביקשתי ממנה שתשלח לי.
יעקב אשר: בהמשך לבקשתך, גבירתי.
יעקב אשר: אנחנו עובדים בחברותא פה.
מירב בן ארי: תראה, אם - - -
יעקב אשר: שנראה את זה קודם, שזה באמת מקיף את הכל, או שזה בקשה של - - -
חגי פורגס: אנחנו פה.
חגי פורגס: אנחנו לא בורחים לשום מקום.
מירב בן ארי: אני גם יש לי אפשרות ללכוד את חגי, אם אני צריכה.
מירב בן ארי: הוא לא יכול לברוח לי לשום מקום, נכון?
מירב בן ארי: אנחנו רוצים, הוועדה, לקבל את הנוהל.
מירב בן ארי: אנחנו סומכים ובטוחים שהנוהל יופץ עוד היום ומחר, ומנהלות המשפחתונים יוכלו לנהוג בעקבותיו בהתאם.
יעקב אשר: זו בשורה ענקית.
מירב בן ארי: וזו בשורה חשובה מאוד.
יעקב אשר: צריך להגיד תודה למשרד.
קריאה: גם לרכזים.
מירב בן ארי: אנחנו נגיד.
מירב בן ארי: חכה, אני לא מסכמת, לא.
יעקב אשר: על החשבון.
מירב בן ארי: מקלב, תן לו ועדה לנהל.
מירב בן ארי: הוא ממש כבר מסכם, הוא כבר אומר תודות.
יעקב אשר: תקבעי עובדות בשטח.
יעקב אשר: אמרת – תודה – זה יהיה חייב להיות.
אורי מקלב: זה מראה כמה שזה בא מבפנים.
אורי מקלב: אם זה באמת - - -
אורי מקלב: רק אני אומר שהיה כדאי, חבל שהיא לא אמרה את זה בהתחלה.
אורי מקלב: אז למה היינו מחכים עד הסוף ככה?
קריאה: כדי לשחרר.
קריאה: לשחרר.
אורי מקלב: ומה שבאמת חשוב שזה יתממש, בגלל שהדברים האלה, עדכון הנוהל, ושיקול הדעת, ורק במקרים כאלה ובמקרים כאלה, אנחנו רוצים שהמטרה תהיה לא רק לרצות אותנו, אלא שגם בשטח ההנחיות לרכזות יהיו להבין שהמקרים שלא מאשרים הם המקרים החריגים.
אורי מקלב: לא המקרים החריגים שמאשרים.
אורי מקלב: המקרים שלא מאשרים הם צריכים להיות המקרים החריגים.
מירב בן ארי: מאה אחוז.
אורי מקלב: וזו צריכה להיות המשמעות בנוהל.
אורי מקלב: ותודה לחבר הכנסת אשר, ולך.
מירב בן ארי: אני אגיד לו תודה, אל תדאג.
יעקב אשר: ותודה ליושבת ראש הוועדה.
מירב בן ארי: אתה יכול לתת לי לסכם רק את הדיון לפרוטוקול?
יעקב אשר: לא, תודה ליושבת ראש הוועדה.
מירב בן ארי: קודם כל - - -
מהדייה דקה: סליחה, רק שאלה.
מירב בן ארי: כן, גבירתי?
מהדייה דקה: אם החוק ייצא לדרך - - -
מירב בן ארי: נוהל.
מהדייה דקה: הנוהל ייצא לדרך, עכשיו יש אצלנו אזורים, עכשיו לא כל התינוקות מאזור אחד, איך זה יתנהל מאזור רחוק?
מירב בן ארי: אבל יש רכזת שמפקחת על המשפחתונים בכל האזורים.
יעקב אשר: רכזת.
יעקב אשר: לכל רכזת יש אזורים.
מירב בן ארי: אין משפחתון בלי שיש לו - - -
קריאה: אין משפחתון בלי רכזת.
מהדייה דקה: כן, אבל המרחק, קשה לאמא - - -
יעקב אשר: היא תיקח את זה בחשבון.
קריאה: הרכזת תיקח את זה בחשבון.
מירב בן ארי: תיקח את זה בחשבון.
מירב בן ארי: ראשית, להגיד תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.
מיכל בירן: כל הכבוד על היוזמה.
מירב בן ארי: באמת על כל הפעילות שלו למען המשפחתונים.
מירב בן ארי: הדיון הזה הגיע לשולחן הוועדה, ואני שמחה שהתחלנו קצת בחששות וסיימנו אותו בתחושה אחרת לחלוטין.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות באמת ל"כוח לעובדים" על הפעילות החשובה שלכם, לנציגות המשפחתונים שהגיעו לכאן היום.
מירב בן ארי: אנחנו נמשיך לעסוק בוועדה בנושא המשפחתונים.
מירב בן ארי: יש לנו עוד דברים לעזור ודברים לסייע.
מירב בן ארי: אני חושבת שכל העניין הזה בכלל של התפקיד שלכן הוא תפקיד מדהים, שעוסק בעיצוב.
מירב בן ארי: קראתי לא מזמן, יש לי תינוקת בת שנה וחצי, אז קראתי לא מזמן מחקר מדהים, על כמה הגיל הרך וההשפעה שלו היא קריטית להמשך החיים, אז גם כאמא אני אומרת לכם בתפקידכן, חשוב לומר לכן תודה והרבה הערכה על מה שאתן עושות.
מירב בן ארי: תמשיכו בכך.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות למשרד העבודה והרווחה, שהגעתם מוכנים לדיון, הגעתם נכונים לשמוע את השטח ולפתור את המצב.
מירב בן ארי: אני יודעת שהרבה פעמים אתם לא שומעים את זה, אז צריך להגיד לכם תודה, כי לפעמים, אתם יודעים, אנחנו מגיעים לוועדות, אני פה שלוש וחצי שנים בוועדה הזאת גם, ואתה שומע נציגים של משרדים יושבים, פתאום פעם ראשונה נחשפים.
מירב בן ארי: ואתם כבר מכירים, באתם בצורה מקצועית – זה ראוי להערכה.
מירב בן ארי: אז תודה רבה גם לכם, גם לנציגת עיריית ירושלים שהגעת, אני מודה לך שהגעת.
מירב בן ארי: אנחנו נמשיך - - -
יעקב אשר: ולאלו שהגיעו ממרחקים.
מירב בן ארי: הודיתי לכל מי שהגיע ממרחקים.
מירב בן ארי: הודיתי.
מירב בן ארי: אנחנו נשמח לקבל את הנוהל, כמובן, לוועדה, ונפרסם אותו.
ענת כהן שמואל: אם יפרסמו, נפרסם באתר הוועדה.
ענת כהן שמואל: שישלחו לוועדה, לפני שיפיצו, זה יהיה טוב.
מירב בן ארי: וגם אפשר לפרסם באתר הוועדה, לכל אותן מנהלות משפחתונים.
אלי אלאלוף: שלום לכולם, היום 23 באוקטובר 2018, י"ד בחשוון תשע"ט, השעה 11 ו-11 דקות.
אלי אלאלוף: על סדר היום הצעת תקנות זכויות החולה בנושא תשלום עבור מרשמים.
אלי אלאלוף: כפי שאתם יודעים, בכל הנושא של זכויות החולה אנחנו תמיד מחפשים להקל עליו, בוודאי טיפולית, ובמיוחד כספית.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות הציע את התקנות האלה, ואני מבקש להציג את העניין.
טל נשרי: אני אזכיר בקצרה את המסגרת שאנחנו נמצאים בה.
טל נשרי: התקיים כבר דיון אחד, אבל חשוב להזכיר מאיפה הגיעו התקנות האלה.
טל נשרי: חוק זכויות החולה קובע שלמטופל יש זכות לקבל העתק מהרשומה הרפואית שלו וגם קובע ששר הבריאות יקבע תקנות של מחיר מרבי עבור העתק הרשומה.
טל נשרי: לאורך השנים לא הותקנו התקנות האלה ומשרד הבריאות בא לתקן את המצב הזה ולהגביל את מחיר הרשומה.
אלי אלאלוף: כשאני אסיים את תפקידי בכנסת אני אלך לחפש כמה דברים שלא טופלו לפניי ופתאום רק אצלי מטופלים.
אלי אלאלוף: תירגעו, תנו לנו לעשות גם את השוטף.
טל נשרי: הנושא הזה הגיע במשך השנים למשרד הבריאות והיו הרבה תלונות של מטופלים שטענו שהם נדרשים לשלם סכומים מאוד גבוהים.
טל נשרי: אנחנו מנסים להסדיר סוף-סוף את הדבר הזה ולקבוע את המחיר המרבי.
טל נשרי: אני אציין בסוגריים שבמשך השנים העתק הרשומה כן נכנס למחירון משרד הבריאות ונקבעה איזושהי תקרה למחיר שאמור להיגבות מהמטופלים, אבל המחירון חל רק על מערכת הבריאות הציבורית ולא על כל המערכת ויש גם שינויים במחירון, שלא תמיד מסונכרנים עם כל דבר רלוונטי.
טל נשרי: זה טיבו של מחירון שעוסק בשירותים רפואיים בצורה מאוד מאוד רחבה.
טל נשרי: כאן אנחנו מבקשים להסדיר באופן ספציפי את הנושא של רשומות רפואיות.
טל נשרי: בישיבה הקודמת היו"ר הנכבד של הוועדה ביקש מאיתנו להיפגש עם הקופות ולנסות להגיע לאיזשהן הסכמות לאור חילוקי הדעות המאוד משמעותיים שהוצגו כאן בוועדה.
טל נשרי: הקופות טענו שייגרמו להן הפסדים מאוד מאוד גבוהים מהתקנות.
טל נשרי: הבהרנו שאנחנו מסדירים רק את הבקשות של מטופלים עבור עצמם ולא את כל הנושא של הרשומות, כדי שכשאדם מגיע לבקש בשבילו – האדם, החולה המטופל, מי שהיה מטופל – או כשהוא שולח את קרוב המשפחה שלו להביא לו מידע, שבמצב הזה הוא ישלם רק מחיר של 10 שקלים.