GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוגב גרדוס: אני לא בטוח - אני חייב להגיד לכם, אני לא רוצה לאכזב - שהאמירה שהולכים לאורח חיים קשה וטראומתי שצריך לטפל בו ולאחר מכן שילכו להבטחת הכנסה, זה מה ששמעתי מקרן, הוא משהו שיתקבל כקונצנזוס.
יוגב גרדוס: יכול להיות שיושבים כאן אנשים מסוימים שזה מתאים להם ואנשים אחרים שזה לא מתאים להם.
יוגב גרדוס: אי אפשר לערבב בין קצבת קיום לבין איזשהו תשלום שאמור לגשר על השנים הקשות.
יוגב גרדוס: אני מציע שנמשיך בשבועות הקרובים לשבת, נגבש איזשהו מודל והצעה ונדבר עליו.
יוגב גרדוס: ברור לי שיהיו כאן אנשים שלא יאהבו, שייפגעו או שיחשבו שהמצב הקודם הוא עדיף ואז צריך להחליט מה עושים.
מירב בן ארי: אפילו במענק הלימודים שעשיתי בו חוק, באו ואמרו לי שהורדתי א' עד ו', אז גם היו כאלה שלא היו מרוצות וגם קיבלתי תגובות לא טובות.
מירב בן ארי: אבל הרוב בא ואמר לי שהורדת לנו כאן, אבל פרסת לנו את מענק הלימודים עד כיתה י"ב כך שלפחות עכשיו, כשהילד שלהם בכיתה ט', הוא ממשיך לקבל.
מירב בן ארי: אין וין-וין.
מירב בן ארי: אנחנו אף פעם לא נעשה זאת.
מירב בן ארי: אגב, גם החוק שנכנס עכשיו ב-1 בינואר, היה קשה מאוד.
מירב בן ארי: היו תגובות קשות מאוד אבל עדיין יהיו את אותן נשים שעד היום הורידו להן מעל 600 שקלים ובזכות החוק החדש לפחות הורידו להן את שיעור הקיזוז.
מירב בן ארי: אני אתך בעניין הזה.
מירב בן ארי: עברנו את זה כבר פעמיים כאן רק בשנה וחצי האחרונות.
מירב בן ארי: אין ספק שלפי המודל יהיו נשים שלא יהיו מרוצות.
מירב בן ארי: מצד שני אנחנו צריכים להתייחס לרוב והרוב שנמצא כאן וגם רוב הנשים שנמצאות כאן מובילות דעה אצלן והן לא רק כאן בכובע שלהן עם הסיפורים שלהן אלא הרבה פעמים הן גם הולכות ויש להן קבוצות גם בפייסבוק.
מירב בן ארי: חשוב להבין שאין מה לעשות, אבל מה שכן חייב להיות בטוח זה שהמצב חייב להשתנות.
יוגב גרדוס: בכל מקרה, אני מסכים למה שנאמר כאן שבגלל שאנחנו לא יכולים להעריך את מספר הנשים שלא נמצאות היום ואנחנו אפילו לא יודעים להגיד.
מירב בן ארי: את הפוטנציאל.
יוגב גרדוס: יש איזושהי הערכה של מה קורה עם נשים שלא מקבלות את המזונות מהבעל כי לא כולן הגישו תביעות.
מירב בן ארי: יש כאלה שחוששות לחייהן.
יוגב גרדוס: אני חושב שבכל מקרה, מה שלא נגבש, נצטרך לעשות אותו בצורה הדרגתית, לנסות אותו ולראות איך הוא עובד ואז להתקדם.
מירב בן ארי: דיברנו על הוראת שעה.
יוגב גרדוס: אני כבר אומר שמטבעי אני לא בן אדם אופטימי.
מירב בן ארי: לכן אתה באגף התקציבים.
יוגב גרדוס: אנחנו ננסה לגבש כמה שיותר הסכמה ולבוא עם איזשהו משהו מוסכם, אבל זה לא יהיה תיקון של כל העולם בבת אחת.
יוגב גרדוס: תנו לנו קצת לעבוד ואנחנו נחזור עם תשובות.
מירב בן ארי: אנחנו יוצאים מכאן בהסכמה שאנחנו הולכים להיפגש בפורום מצומצם ולקחת את המודל הזה עם ניקול ועם קרן שגם כך אתה כבר יושב אתן.
מירב בן ארי: אני יודעת שאתה כבר עושה עבודה.
מירב בן ארי: באמת ייאמר לזכות האגף.
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לכם משהו.
מירב בן ארי: אני מלווה את המזונות מהיום שנכנסתי לכנסת ובאמת רוב הפרצופים מוכרים לי למרות שיש גם חדשים שתמיד טוב לראות.
מירב בן ארי: אני יודעת שיש קצת ייאוש וכל הזמן נשים כותבות לי אבל דווקא אני חושבת שיש כאן עבודה וכן יושבים.
מירב בן ארי: יוגב שהרבה פעמים מגיע לכאן ואומר לי שזה שהוא יושב כאן, הוא באמת שומע ומבין את הלך הרוח במדינה כי אתן מייצגות את המדינה.
מירב בן ארי: זה שבאתן ואמרתן, אני יודעת שלפעמים קשה עוד פעם לבוא ולדבר, אבל אנחנו באמת באמת עושים עבודת שטח אמיתית בתוך המשרדים.
מירב בן ארי: גם ביטוח לאומי, ייאמר לזכותו, בקשר מצוין עם המשרד שלי.
מירב בן ארי: אנחנו עושים זאת כדי למצוא פתרון.
מירב בן ארי: אנחנו ניפגש בפורום מצומצם שלנו יחד עם האנשים הרלוונטיים.
מירב בן ארי: הזמן שלנו די מוגבל.
מירב בן ארי: מאוד חשוב לי לפחות בחודשיים האלה להציג לשר מודל.
מירב בן ארי: גם התחייבנו לעשות איזושהי עבודה וגם המחויבות שלי כלפי הנשים החד הוריות.
קריאה: גברתי היושבת ראש, אני חושב שאין ייאוש.
קריאה: אני חושב שבשנה האחרונה הנשים ברחוב מבינים שחושבים עליהם.
מירב בן ארי: אני מודה לך על זה.
מירב בן ארי: הוועדה תתכנס עוד פעם בעוד כשישה שבועות מהיום.
מירב בן ארי: זה מספיק זמן כדי לשבת בפורום מצומצם יותר.
מירב בן ארי: ממש חשוב לי עד סוף המושב הזה לבוא עם איזושהי החלטה.
מירב בן ארי: שי, גם אתה מאוד חשוב שתהיה מעורב.
מירב בן ארי: אתה עובד אתם על העניין הזה גם מבחינת החקיקה.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד עוד שני דברים, יוגב, שאנחנו חייבים לתת עליהם את הדעת, לפחות לבדוק עלויות, כאשר האחד הוא הנושא של האזרח הזר שעלה כאן.
מירב בן ארי: לפחות לבדוק את העניין כי קרן אמרה שב-2003 זה כן היה.
מירב בן ארי: הדבר השני שכבר התחלנו לבדוק וקיבלתי נתונים מביטוח לאומי זה על נשים עם מעל שני ילדים, מה העלויות ולפחות לעשות משהו בין ארבעה לשמונה ילדים.
מירב בן ארי: אם אנחנו כמדינה נותנים לשני ילדים 3,000 שקלים ולשמונה ילדים נותנים 3,000 שקלים.
יוגב גרדוס: אני מבין את הרצון לפתור את כל הבעיות.
מירב בן ארי: דרך אגב, היו לי כאן המון בעיות אבל אני הוספתי עוד שתיים.
מירב בן ארי: לבחון מבחינת עלויות גם את הנושא של אזרח זר וגם את העניין של מספר הילדים.
יוגב גרדוס: לא כל דבר מצוי בעלויות.
אשר רוכברגר: אולי באותה הזדמנות גם לבדוק לגבי הנכים.
מירב בן ארי: לגבי הנכים אני רוצה להגיד לך שאנחנו עושים עבודה בנפרד,.
מירב בן ארי: ירון זליכה הקים ועדה מיוחדת לנושא של הנכים.
אשר רוכברגר: שיירשם בפרוטוקול.
מירב בן ארי: כל מה שאתה אומר, נרשם לפרוטוקול.
מירב בן ארי: אנחנו ניפגש בפורום מצומצם ונפגש כאן בוועדה בעוד כשישה שבועות.
מירב בן ארי: אני מודה במיוחד לנשים שבאו עם הסיפורים שלהן.
מירב בן ארי: זה מאוד מאוד חשוב.
מירב בן ארי: הגישה כאן מאוד השתנתה גם באוצר, גם בביטוח הלאומי, גם במשרד המשפטים, כי באמת מבינים את הצורך ואת הרצון לעזור.
מירב בן ארי: היום 22 באוקטובר 2018, י"ג בחשון תשע"ט.
מירב בן ארי: הנושא: הצעת תקנות הביטוח הלאומי (תשלום מיוחד בעד יילוד) (תיקון), התשע"ט–2018.
מירב בן ארי: שנתחיל עם הייעוץ המשפטי?
ענת מימון: אולי נתחיל עם ביטוח הלאומי.
מירב בן ארי: לפני ההקראה, אוקיי.
מירב בן ארי: אז נתחיל עם הביטוח הלאומי, בבקשה.
חנן פוטרמן: אז התקנות שאנחנו - - -
מירב בן ארי: שם ותפקיד רק.
חנן פוטרמן: חנן פוטרמן, הלשכה המשפטית, המוסד לביטוח לאומי.
חנן פוטרמן: אז אנחנו מביאים היום לאישורכם תיקון של תקנות הביטוח הלאומי, תשלום מיוחד בעד יילוד.
חנן פוטרמן: אנחנו מעוניינים לתקן ולהאריך את הפרק הזמן של התשלום המיוחד מ-14 שבועות ל-15 שבועות, שניתן בהתאם להוראות החוק והתקנות, לבן זוג של יולדת שנפטרה בעת הלידה או תוך שנה מיום הלידה, ולבן זוג של יולדת נכה שנקבע לה אי כושר להשתכר 100% ואינה יכולה לטפל ביילוד.
חנן פוטרמן: ובהתאם לתנאים הקבועים בחוק ובתקנות הם זכאים את התשלום המיוחד.
חנן פוטרמן: בתיקון הזה אנחנו גם מצמידים מעתה ואילך את התקופה של התשלום המיוחד לאותה תקופה של דמי הלידה שקבועה בחוק.
חנן פוטרמן: כך שמידה ובעתיד יהיה איזשהו שינוי בתקופת דמי לידה, יהיה גם שינוי אוטומטי בתקופה של התגמול המיוחד הזה.
מירב בן ארי: הבנתי שיש בעיה עם ההחלה רטרואקטיבית, ובעצם מה שסוכם פה שמי שכבר בתקופה הזו - - -
חנן פוטרמן: מי שילדה כבר ובן הזוג זכאי - - -
מירב בן ארי: ילדה ממתי?
חנן פוטרמן: ילדה בתקופה של, נגיד, חודשיים-שלושה אחורה ובן הזוג כבר נמצא בעצם בבית ומטפל ביילוד.
חנן פוטרמן: אז כמובן שמבחינתנו אין שום בעיה להחיל את התיקון כבר על המקרים האלה.
מירב בן ארי: ומה לגבי אדם – הבנתי שיש בעיה עם אלה שחזרו לעבוד, שזה הגיוני שלא יהיה כפל.
חנן פוטרמן: אלה שחזרו, את מדברת רטרואקטיבית?
חנן פוטרמן: אלה שחזרו לעבוד - - -
מירב בן ארי: בשנתיים האחרונות.
חנן פוטרמן: כן, אבל אם הם חזרו לעבוד, כלומר, היו בבית 14 שבועות וחזרו בשבוע ה-15 - -
מירב בן ארי: וחזרו וקיבלו מהמעסיק.
חנן פוטרמן: - - אז הם לא יהיו בעצם זכאים לתשלום המיוחד הזה לפי הוראות החוק והתקנות.
מירב בן ארי: אוקיי, ומה לגבי מקרה נדיר - - -
חנן פוטרמן: זה חלף שכר הרי, כל הרעיון כאן זה חלף שכר.
חנן פוטרמן: ובתקופה הזאת הוא נשאר בבית לטפל ביילוד.
חנן פוטרמן: אם הוא חזר לעבוד, אז אין כאן בעצם את התנאים שמזכאים אותו בתשלום המיוחד הזה.
מירב בן ארי: נכון, אבל לגבי, נגיד, מקרה נדיר – גם ככה לא מדובר בהרבה, מדובר בערך 50-40 גברים בשנה.
חנן פוטרמן: מדובר ב-40 מקרים בשנה פחות או יותר.
מירב בן ארי: אז מה לגבי אדם שנשאר בבית ולא קיבל שכר בשנתיים האחרונות, מאז שהחוק נכנס לתוקף?
מירב בן ארי: אם יימצא אדם כזה.
מירב בן ארי: אני לא יודעת, תראה, סביר להניח שרובם חזרו ואז באמת אנחנו לא רוצים, זאת אומרת, זה לא חלף שכר, אלא הוא קיבל שכר.
מירב בן ארי: אבל אני פשוט שואלת לפרוטוקול, אם יימצא אדם שנשאר בבית בשבוע ה-15 ולא קיבל שכר, ולא קיבל מענק בגלל שלקח לכם שנתיים להביא את התקנות.
מירב בן ארי: אני רק אומרת, האם הוא יוכל לפנות אליכם לקבל איזשהו סעד על השבוע הזה?
חנן פוטרמן: אני אסביר.
חנן פוטרמן: לא חייבת להיות הלימה דווקא בין פרק הזמן של התשלום המיוחד לפרק הזמן של דמי הלידה.
חנן פוטרמן: גם בעבר, שנים אחרונה, כולל בתיקון האחרון של 2014 בתקנות, לא נעשה תיקון רטרואקטיבי גם שמדובר היה במספר שנים שקבעו כבר בעצם בחוק הביטוח הלאומי את דמי הלידה מ-12 ל-14 שבועות.
חנן פוטרמן: כלומר, לא מדובר במשהו שהוא מחויב, אין כאן הלימה.
חנן פוטרמן: פה מדובר בהוראות של חוק שקבעו את התקופה של דמי הלידה.
חנן פוטרמן: במקרה שלנו זה התקנות לתשלום מיוחד, חקיקת משנה.
חנן פוטרמן: לא חייבת להיות כאן הלימה או התאמה.
חנן פוטרמן: אנחנו סבורים שמעתה ואילך כן כדאי שתהיה איזושהי הצמדה, אבל לא מדובר פה באיזושהי טעות או באיזשהו – שנתיים שלקח לנו אז לתקן את זה.
חנן פוטרמן: כלומר, מהבחינה הזאת זה ממש לא כך.
מירב בן ארי: אז רגע למה לקח שנתיים להביא את התקנות?
מירב בן ארי: הלימה.
חנן פוטרמן: - - הלימה והתאמה, ולכן עשינו את התיקון מעתה ואילך גם שהוא יוצמד לפי התקופה שבהוראות החוק, ולא דווקא ל-15 שבועות.
חנן פוטרמן: אבל לא מדובר פה באיזושהי תיקון של טעות שלא הייתה מקודם.
חנן פוטרמן: זה דבר ראשון.
חנן פוטרמן: דבר שני, אם אנחנו עכשיו נתקן רטרואקטיבית, אז יהיה כאן איזשהו עיוות כי כמו שציינת יש מבוטחים, בני זוג שחזרו לעבוד.
חנן פוטרמן: ועכשיו התיקון הזה בעצם לא יסייע להם.
מירב בן ארי: לא, לא דיברתי על זה.
מירב בן ארי: דיברתי על מקרה ספציפי שבו הוא לא חזר לעבוד.
מירב בן ארי: על זה דיברתי.
חנן פוטרמן: אז אני אומר, אפשר לעשות את התיקון הזה.
חנן פוטרמן: אבל יש כאן איזשהו עיוות שצריכים לקחת בחשבון שגם אם אנחנו מתקנים את זה רטרואקטיבית זה לא יעזור לכל אותם בני הזוג, כי היו כאלה שחזרו והיו כאלה שלא חזרו.
חנן פוטרמן: ואז נוצר כאן איזשהו עיוות לגבי אלה שחזרו.
חנן פוטרמן: אם הם היו יודעים שיהיה תיקון עתידי ורטרואקטיבי היו משנים אולי את ההתנהגות שלהם.
חנן פוטרמן: ולכן יש כאן איזשהו עיוות שאני חושב שהוא יכול דווקא להיות מוטעה.
חנן פוטרמן: וכפי שאמרתי בהתחלה גם זה לא מחויב המציאות.
חנן פוטרמן: כלומר, יש כאן תקופה שקבועה בתקנות, שזה תשלום מיוחד.
חנן פוטרמן: זה לא דמי לידה, תנאים אחרים, ולאו דווקא צריך להיות קשר ותיקון רטרואקטיבי בעניין הזה.
איה דביר: שלום.
איה דביר: אני איה דביר.
איה דביר: אני מצטרפת - - -
מירב בן ארי: תפקיד רק איה.
איה דביר: ייעוץ וחקיקה, רפרנטית ביטוח לאומי לדיון הזה.
איה דביר: בהתייחס לזה שקודם כול הביטוח הלאומי, אם אני מבינה נכון, הציע על איזושהי החלה אקטיבית שכן תתפוס את הלידות שכבר היו - -
מירב בן ארי: שקרו בחודשיים האחרונים.
איה דביר: ומי שעדיין לא מיצה את חופשת הלידה שלו יוכל להסתמך על שינוי המצב המשפחתי ולבחור להאריך את חופשת הלידה.
איה דביר: בכל מקרה, כל מה שייתנן לאחור, כפי שהציג חנן, כבר לא יגשים את התכלית של הגמלה הזאת כי הגמלה הזאת נועדה להחליף שכר ולאפשר הישארות בבית.
איה דביר: הוא יעשה איזשהו צדק היסטורי מצד אחד, אבל פגיעה בשוויון היסטורית לגבי אלה שידם לא הייתה משגת ונאלצו כן לחזור לעבוד מיד והם כבר לא יקבלו את התגמול המיוחד הזה.
איה דביר: הוא כבר לא יהיה מחליף שכר, הוא יהיה פשוט – לתת איזשהו סכום כסף, שלא ברור שמוצדק לא לתת לאלה שחזרו לעבוד, כי זה כבר לא מגשים את המטרה של הגמלה.
איה דביר: אז אולי באמת הפשרה של לתת אקטיבית כך שכל מי שעדיין לא סיים את חופשת הלידה יכול להאריך אותה בעוד שבוע.
איה דביר: עכשיו ייהנה ממנה, זה פתרון טוב.
איה דביר: זה רטרואקטיבי - - -
מירב בן ארי: זה חייב להיות כי הם כבר נמצאים בבית.
איה דביר: זה לא רק להתחיל ממי שילד אחרי התקנות, כי זה לא מה שכרגע כתוב בנוסח.
מירב בן ארי: כן, כן, כן.
מירב בן ארי: בסדר, יש עוד הערות?
מירב בן ארי: אוקיי, אז אנחנו נתחיל בהקראה, בבקשה.
ענת מימון: היו להם כאלה פניות בנושא?
מירב בן ארי: היו אליכם פניות לביטוח הלאומי בנושא זה בשנתיים האחרונות מאז שזה הוארך ל-15 שבועות?
הילה אמיגה פריבר: לא שזכור לנו.
הילה אמיגה פריבר: לא.
מירב בן ארי: לא שאתם מכירים?
חנן פוטרמן: אני חושב שהייתה פנייה אחת.
מירב בן ארי: אני גם הבנתי שיש אחת.
חנן פוטרמן: עוד פעם, זה נושא שהתחלנו לקדם אותו כבר לפני הפנייה הזאת, אבל זה פשוט הציף את הנושא הזה.
מירב בן ארי: בואו נתחיל בהקראה.
דניאל בלמס: שנייה, התחולה - - -
מירב בן ארי: תכף.
מירב בן ארי: קודם כול תקריא ובסוף גם ככה זה - - -
קריאה: נגיע לסעיף.
דניאל בלמס: "תקנות הביטוח הלאומי (תשלום מיוחד בעד יילוד) (תיקון), התשע"ט–2018 שזה בעצם מצמיד את זה לחופשת הלידה של אישה, לזמן המקסימלי שהיא מקבלת מהלידה.
דניאל בלמס: ואמרנו תחילה ותחולה, אנחנו נחיל את זה רטרואקטיבית על מי שבעצם - - -
מירב בן ארי: רגע, בוא תקרא אולי, ואז אנחנו - - -
דניאל בלמס: לא, יש לנו את הנוסח החדש.
מירב בן ארי: יש לך נוסח חדש?
דניאל בלמס: כן.
מירב בן ארי: אוקיי, אז מה הנוסח החדש?
דניאל בלמס: השאלה מה התאריך שאנחנו שמים.
דניאל בלמס: זה העניין.
מירב בן ארי: כן, מה התאריך.
מירב בן ארי: כשאתה מחליף את הסעיף הזה - - -
ענת מימון: העניין הוא שיש – אם אני מבינה נכון מהסעיף בתקנות, זה חל גם על הארכות.
ענת מימון: לדוגמה אם יש מקרים של תאומים שנולד, או הארכה בגלל שהיילוד נשאר בבית חולים.
ענת מימון: כלומר, אפשר לקחת את זה אפילו יותר מ-14 שבועות אחורה, נכון?
ענת מימון: כדי שזה יחול גם על לידות מרובות ילדים.
חנן פוטרמן: לגבי הלידה את מתכוונת?
ענת מימון: אנחנו רוצים להגיד שהתחילה היא ביום, נגיד, 1 ביולי וזה יחול על כל לידה מאותו יום ואילך.
חנן פוטרמן: לא.
חנן פוטרמן: כי אז בעצם מכניס גם כאלה שכבר חזרו לעבוד אחרי השבוע ה-14.
ענת מימון: אבל רוצים להחיל גם על מי שנמצא עכשיו בחופשת לידה בגלל הארכות.
חנן פוטרמן: זה רק בתנאי שהוא לא חזר לעבוד אחרי השבוע ה-14.
איה דביר: לעבוד.
חנן פוטרמן: אחרת, אם אני הולך ליוני, אני עלול להכניס גם כאלה שכבר חזרו לעבוד וזו לא הכוונה.
ענת מימון: אז מה אתה מציע?
איה דביר: אפשר לנסח אולי, אני חושבת בקול רם, הן יחולו ב-1 בחודש שלאחר פרסומן, אבל הן יחולו לגבי מבוטחת השר"פ בחופשת לידה.
ענת מימון: אבל זה לא המבוטחת.
חנן פוטרמן: לא, זה לא המבוטחת.
מירב בן ארי: זה המבוטח, בן הזוג.
ענת מימון: בן זוג.
איה דביר: בן זוגה.
איה דביר: בן זוג.
ענת מימון: גם לא קוראים לזה "חופשת לידה".
ענת מימון: זה העניין.
הילה אמיגה פריבר: תקופת לידה והורות.
מירב בן ארי: תקופה.
איה דביר: הן יחולו על בן זוג השוהה בתקופת לידה והורות.
ענת מימון: תקופת לידה והורות.
חנן פוטרמן: ושטרם חלפו 14 שבועות.
איה דביר: ביום תחילתן של התקנות.
מירב בן ארי: צריך פשוט להכניס את "שטרם חלפו 14 שבועות".
ענת מימון: שאם ביום התחילה נמצא עדיין בתקופת הלידה וההורות.
מירב בן ארי: כן בדיוק.
מירב בן ארי: לא צריך אפילו ללכת על תאריך.
מירב בן ארי: צריך שהחלה תהיה, מבחינתי, אם טרם חלפה תקופת הלידה, ולא חופשת הלידה, התקנות האלה חלות עליו.
איה דביר: שאלה לביטוח הלאומי.
איה דביר: אתם יודעים מי נמצא עכשיו, אולי אפשר לעשות איזו פנייה?
הילה אמיגה פריבר: כן.
איה דביר: להודיע מבעוד מועד ולא לחכות לפרסום ברשומות.
חנן פוטרמן: אפשר, כן, כן.
הילה אמיגה פריבר: אין שום בעיה.
מירב בן ארי: מתי אתם מפרסמים את זה?
מירב בן ארי: אצלכם באתר?
חנן פוטרמן: קודם כול, זה צריך להיות כאן, כלומר, אנחנו עוד לא יודעים איך - - -
מירב בן ארי: בואו נעשה.
מירב בן ארי: אנחנו לא יכולים שנייה, רגע, לעשות נוסח מוסכם?
ענת מימון: התהליך של פרסום חקיקת משנה לוקח שבועיים בערך.
חנן פוטרמן: בכל מקרה, גם יש לנו אפשרת ליזום - - -
מירב בן ארי: מה בעיה לשים באתר?
חנן פוטרמן: יש גם לנו אפשרת ליזום פנייה לאותם מבוטחים.
מירב בן ארי: הם לא הרבה, אתה אומר.
מירב בן ארי: אתה אומר שהם 40.
חנן פוטרמן: הם לא הרבה, ובהחלט כבר חשבנו על זה.
מירב בן ארי: מדובר על מספר קטן באוכלוסייה שזה קריטי לו כעת.
מירב בן ארי: אז עדיף שפשוט יעשו פנייה, כמו שאתם אומרים, ואנחנו – אבל בואו נקריא את הנוסח המוסכם.
ענת מימון: אנחנו נגיד, אנחנו נגיד.
מירב בן ארי: אני צריכה להצביע על זה, לא?
מירב בן ארי: אז בוא נעשה את זה.
ענת מימון: אנחנו נגיד שיום תחילת - - -
חנן פוטרמן: או בכפוף לנוסח שהכנסת - - -
ענת מימון: לא, אני רק אסביר מה העיקרון.
מירב בן ארי: לא, העיקרון ברור.
מירב בן ארי: העיקרון הוא שמי שנמצא עדיין - - -
איה דביר: בחופשת הלידה.
מירב בן ארי: בחופשת הלידה.
חנן פוטרמן: וטרם חלפו 14 שבועות.
חנן פוטרמן: זה אומר שהוא יכול את השבוע ה-15.
ענת מימון: בעצם לא צריך להגיד תחילה, כי התחילה היא ביום הפרסום כרגיל, ולכן אנחנו רק רוצים תחולה שהוראות אלה יחולו על מי ששוהה בתקופת לידה והורות ביום תחילתן של תקנות אלה ואילך.
ענת מימון: זה יהיה הנוסח.
ענת מימון: והתחילה היא ביום הפרסום כרגיל, כמו שהכלל קובע.
מירב בן ארי: אז רגע, את מוציאה להם נוסח חדש?
מירב בן ארי: כי אני רואה שהוא חתם כאן, השר.
מירב בן ארי: את מוציאה לו נוסח חדש?
ענת מימון: אנחנו מוציאים נוסח חדש ואז הם לוקחים את זה.
מירב בן ארי: ואתם לוקחים את זה לחתימה, מפרסמים ובמקביל- - -
ענת כהן שמואל: זה לוקח שבועיים.
מירב בן ארי: בסדר, שבועיים זה לא קריטי כי יוציאו פנייה לאותם אנשים שהם מכירים.
ענת מימון: השאלה היא אם קריטי לכם ה-1 בחודש שלאחר יום הפרסום או שאפשר להגיד שיום הפרסום יהיה יום התחילה?
ענת מימון: ממילא אנחנו מחילים את זה על מי שכבר בעבר – לא משנה.
מירב בן ארי: כן, לא צריך.
מירב בן ארי: לא צריך את ה-1 בחודש.
ענת מימון: לא צריך.
חנן פוטרמן: אז אין בעיה עם זה.
מירב בן ארי: אז עם הפרסום, בלי ה-1 בחודש, עם הוראות - - -
ענת מימון: שיחולו לגבי מי ששוהה בתקופת לידה והורות ביום התחילה ואילך.
חנן פוטרמן: שוב זה לא תקופת לידה והורות לגבי בן זוג לפי התקנות.
חנן פוטרמן: זה לידה והורות - - -
איה דביר: זה נשאר "חופשת לידה" בתקנות.
חנן פוטרמן: נשאר בתקנות.
ענת מימון: זה נשאר "חופשת לידה" בתקנות, אז נקרא לזה, כן.
מירב בן ארי: בהזדמנות נשנה, כי "חופש" זה לא.
מירב בן ארי: נוכל להצביע?
מירב בן ארי: מי נמנע.
מירב בן ארי: התקנות עברו ויכנסו לתוקף מיום הפרסום.
חנן פוטרמן: תודה רבה.
אלי אלאלוף: חבריי חברי הכנסת, אפשר להתחיל?
אלי אלאלוף: היום ה-24.10.2018, ט"ו בחשון, תשע"ז.
אלי אלאלוף: השעה 09:34.
אלי אלאלוף: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת תקנות משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תשלום למימון צרכים מיוחדים) (תיקון), תשע''ח- 2018.
אלי אלאלוף: אנחנו נבקש בדיון הזה, שהוא בעיני מאוד חשוב – מאוד חשוב – כי הוא נעשה בעקבות דיונים פנימיים, ללא רעש וללא מהומות.
אלי אלאלוף: אני כל כך שמח שאפשר לדון בדברים כאלה עדינים בצורה כזאת.
אלי אלאלוף: אז אני מברך את השותפים לדיונים שהיו – גם המשפחות השכולות, בוודאי גם המשרד והיחידה שמטפלת במשפחות השכולות, מגיעה לה כל ההערכה.
אלי אלאלוף: אני מבקש מנציגי משרד הביטחון לפתוח.
אלי אלאלוף: יש פה נציגי משפחות?
אלי בן שם: יושב-ראש הארגון.
ריקי מורג: שמי ריקי.
ריקי מורג: בוקר טוב ליושב-ראש הוועדה.
ריקי מורג: אני חייבת להעיד שהתחושה שלנו באגף משפחות והנצחה היא שתמיד ענייני המשפחות השכולות זוכות אצלך לקשב רב.
ריקי מורג: בוקר טוב לחברי הוועדה, לכולנו.
ריקי מורג: אגף משפחות, הנצחה ומורשת של משרד הביטחון הוא הגוף שאחראי על הנצחת חללי מערכות ישראל, וכמובן, על תמיכה וליווי שוטף לציבור המשפחות השכולות של כוחות הביטחון.
ריקי מורג: ואם יורשה לי לציין, הוא עושה זאת ברגישות, במקצועיות, ובשיתוף פעולה אינטנסיבי לאורך כל הדרך עם הארגונים המייצגים.
ריקי מורג: נמצא כאן ארגון "יד לבנים", והדברים נעשים כל הזמן בשיתוף פעולה, בדיונים בריאים.
ריקי מורג: היום אנחנו דנים בשינוי תקנה שהמטרה שלה היא לאפשר לשלם תוספת לתגמול החודשים של הורים שכולים שהתאלמנו והגיעו לגיל פרישה, מתוך היענות לצרכים המאוד מורכבים שלהם.
מאיר כהן: מחזירים את ה-20%?
ריקי מורג: בחישוב, כן.
מירב בן ארי: הוא קיצר את זה במשפט.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה להגיד שלייעוץ המשפטי שלנו יש כמה שאלות הבהרה אחר כך.
אלי אלאלוף: בינתיים בואו נבקש מנציג המשפחות.
אלי בן שם: אני אלי בן שם, יושב-ראש ארגון "יד לבנים".
אלי בן שם: אני רוצה לתקן, זו לא תוספת, זה תיקון עוול של שנים של הפחתה סתמית.
אלי בן שם: בזמנו, כשהגעתי לארגון, לפני 21 שנה, כשבני נהרג באסון המסוקים, שאלתי למה מורידים 20%?
אלי בן שם: אמרו לי זה פחות פה להאכיל.
אלי בן שם: זה נכון להורים בני 50-40, אבל זה לא נכון לאנשים מבוגרים מעל גיל פרישה שנשארים לבד.
אלי בן שם: אנשים בני 80-70, וכל האנשים שיקבלו את התוספת, הצרכים שלהם רק גדלים כשהם נשארים לבד.
אלי בן שם: זה תיקון עוול היסטורי.
אלי בן שם: לצערי, זה נסחב למעלה משנתיים.
אלי בן שם: כמו שכבודו אמר, אנחנו לא יוצאים לרחובות.
אלי בן שם: אנחנו לא מפגינים אף פעם.
אלי בן שם: ארגון "יד לבנים" רואה את המשפחות השכולות כסמן הימני של החברה הישראלית, ואנחנו משלמים מחיר על זה.
אלי בן שם: אני אומר את זה בכנות, משלמים מחיר.
אלי בן שם: שר הביטחון חתם על הצעת החוק כבר לפני שנתיים.
אלי בן שם: בכל פעם זה הגיע לממשלה, לוועדת השרים לחקיקה, האוצר התנגד.
אלי אלאלוף: למה היה צריך להביא את זה לוועדת שרים לענייני חקיקה?
אלי בן שם: כי זו לא הייתה תקנה, זה היה בהתחלה חוק.
אלי בן שם: עד שנפגשנו עם שר האוצר.
אלי בן שם: שר האוצר החליט בחוכמה – אמר תעבירו את זה בתור תקנה, זו אפשרות להעביר בסמכות שר הביטחון.
אלי בן שם: הסכמנו לעניין הזה.
אלי בן שם: אנחנו גם התפשרנו עם העניין שלא לתת – יש לנו עוד הורים, שהם גרושים.
אלי בן שם: הסכמנו שבשלב ראשון אנחנו רוצים לתת לכולם, שזה יהיה קודם לאלמנים ולאלמנות מפני שהם חוו שכול כפול.
אלי בן שם: אנשים שחוו שכול כפול – לא צריך להגיד את הכאב, את הרצון לחיות וההתמודדות עם החיים.
אלי בן שם: אני חושב שזה עוול שצריך לתקן אותו.
אלי בן שם: אנחנו רוצים בשנה הבאה להגיש בקשה לתת את זה גם לגרושים ולגרושות, שגם הם אנשים בודדים.
אלי בן שם: עוד פעם, אני מציין, זה מעל גיל פרישה וזה לאלמנים ואלמנות שהתאלמנו אחרי שהם נכנסו למשפחת השכול.
אלי בן שם: אני למשל לא אקבל את התגמול.
אלי בן שם: אני אלמן, אבל אשתי נפטרה לפני שבני נהרג.
אלי בן שם: אני לא אקבל את התגמול הזה, ובצדק, אין לי בעיה עם זה.
אלי בן שם: אני חושב שצריכים לתת את זה למי שחווה שכול כפול.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהשאלות נשאלו על ידי הייעוץ המשפטי אתמול, ואמרנו שנעביר את זה בדיון היום.
יעקב גוטליב: שמי יעקב גוטליב, ואני יושב-ראש עמותת "צדק למשפחות הנופלים".
יעקב גוטליב: בראשית דברי אני רוצה לומר שמה שאמר בן שם, אני מצדיק את הדברים.
יעקב גוטליב: ראיתי איזה עיוות של שנים, מתמשך, הרגשנו שאנחנו חסרי אונים.
יעקב גוטליב: העיוות היה כל כך קשה כאשר אלמן או אלמנה צריכה לעבוד לבד והעזר כנגדה – איך אפשר היה בכלל לעשות את החישוב הקטנוני הזה?
יעקב גוטליב: זה היה כל כך נדרש.
יעקב גוטליב: זה היה ממש נדרש.
אלי אלאלוף: מתי נעשה הרברס הזה, שהורידו את ה-20%?
ריקי מורג: תמיד זה היה.
אלי אלאלוף: תמיד זה היה?
יעקב גוטליב: תמיד היה.
אלי אלאלוף: אז זה תיקון עיוות מקורי, במירכאות.
יעקב גוטליב: כשאנחנו נכנענו לזה, אני השתוממתי.
יעקב גוטליב: לא הבנתי.
יעקב גוטליב: ואני מברך - - -
אלי אלאלוף: אני רוצה לברך את שני חברי הכנסת שהצטרפו – את שולי מועלם, ואת חבר הכנסת דניאל סידה.
יעקב גוטליב: אני ממש השתוממתי.
יעקב גוטליב: אני לא הבנתי איך אפשר להגיד שההוצאה של האיש היא פחותה בגלל שאשתו, או האלמן, נשארו לבד.
יעקב גוטליב: זה דבר בלתי נתפס.
יעקב גוטליב: זה לא דבר שנתפס.
אלי אלאלוף: זה גם העיקרון שיש בפנסיה.
אלי אלאלוף: בביטוח לאומי זה תמיד, לצערי.
יעקב גוטליב: ההיפך, אדוני.
יעקב גוטליב: כאשר נשאר אחד לבד הוא נדרש יותר להוצאה.
יעקב גוטליב: הוא לא יודע לבשל, הוא לא יודע לגהץ.
יעקב גוטליב: הוא לא יודע כלום.
יעקב גוטליב: יש בו תלות, תלות נוראית.
יעקב גוטליב: וזה עוול שמתמשך שנים.
יעקב גוטליב: כאן מתקנים את העוול הנוראי הזה.
אלי אלאלוף: אנשי האוצר, קחו את זה בחשבון, כי זה עיוות שלצערי חוזר בקצבאות של הביטוח לאומי וגם בנושא הפנסיה.
יעקב גוטליב: טוב שהצלחנו לתקן, ואולי נהיה סמן דרך גם - - -
אלי אלאלוף: אני באתי לברך אתכם על זה שהסכמתם לעשות את זה, ובדרך גם ששר האוצר המליץ לעשות שלא צריך ועדת שרים, אלא לעשות את זה בתקנה.
אלי אלאלוף: זו צורה אלגנטית לא לתת יד לכל מיני גופים, או גם שרים אינטרסנטיים לעכב עד ש-, או נסיבות לא ברורות, את המהלך הזה, שבעיני הוא אבסולוטית טוב.
אלי אלאלוף: אני מסכים שאולי צריך יום אחד לחשוב גם על הגרושות הגרושים.
קריאה: אדוני משאיר את זה מצוין.
קריאה: ממש מצוין.
אלי אלאלוף: אנשי האוצר רוצים?
אלי אלאלוף: שלום אלי.
אלי אלאלוף: גם אם הגעת באיחור, אנחנו אוהבים לראות אותך.
רוני מר: בוקר טוב אדוני, רוני מר מהלשכה המשפטית באוצר.
רוני מר: רציתי רק לציין שבהתאם לסעיף 40א לחוק יסוד התקציב, התקנות האלה, כמו כל תקנות אחרות – חתימת שר הביטחון עליהן צריכה להיעשות לאחר שנעשתה הפעולה המאזנת הנדרשת בהתאם להוראות החוק.
רוני מר: אני אגיד שאין מחלוקות בין המשרדים, כלומר, לא צריכה להיות בעיה.
רוני מר: רק חשוב לי לציין שהחתימה עצמה לא יכולה לקרות לפני שהפעולה הזאת מתבצעת בהתאם להוראות הסעיף.
מאיר כהן: עכשיו תסביר את מה שאמרת.
שולי מועלם-רפאלי: יש מידע בנוגע לעלויות?
אלי אלאלוף: זו כנראה הייתה טעות טכנית.
אלי אלאלוף: סוף-סוף תפסנו את העוזרת של שר הביטחון עושה טעות.
אלי אלאלוף: הוא חתם מראש לפני שקיבלנו את התיקון.
אלי אלאלוף: אנחנו עוד נדע לבקש חתימה חוזרת, אל תדאג.
אלי אלאלוף: והוא יעשה את זה.
שולי מועלם-רפאלי: על איזה סדרי גודל מדובר?
ריקי מורג: 41 מיליון שקלים בשנה.
רוני מר: אני לא דואג.
רוני מר: אני בטוח שכולם פועלים לפי החוק, ולפי החוק – אין לי ספק שגם שר הביטחון וגם הוועדה - - -
נעה בן שבת: יש התנגדות?
נעה בן שבת: משרד האוצר מתנגד לתקנות?
רוני מר: ההוראה הזו חלה על שר הביטחון ולא על הוועדה.
רוני מר: חוק יסודות התקציב לא מחייב את חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: חשבתי שאתה היום מייצג את משרד המשפטים.
רוני מר: לא, הלשכה המשפטית של משרד האוצר עושה את העניין הזה מטעמנו ובאחריותנו, אדוני.
נעה בן שבת: אז התקנות לא בהסכמתכם?
רוני מר: בוודאי שבהסכמתנו.
רוני מר: כמו שאמרתי קודם, לוועדה אין - - -
אלי אלאלוף: הם קיבלו מחמאות בלי שמגיע להם?
רוני מר: כמו שאמרתי קודם, לאגף תקציבים אין מחלוקות.
רוני מר: אין מחלוקת בין המשרדים לגבי העניין, רק שזה צריך להיות אישור פורמלי בהתאם לחוק.
אלי אלאלוף: חבריי חברי הכנסת רוצים להתבטא?
מאיר כהן: רוצים להצביע.
מירב בן ארי: כן, בואו נתחיל בהקראה, שלא יברחו לנו.
אלי אלאלוף: אולי היועצת המשפטית, שהזהירה אותי מכל מיני - - -
נעה בן שבת: רק רצינו להגיד, אנחנו גם שאלנו את השאלה – ואני שמחה שעכשיו נאמרה התשובה – מדוע גרוש, שגם הוא יורד ברמת חייו עקב שינוי מצב משפחתי לא זכאי?
נעה בן שבת: מדוע היחיד לא זכאי?
נעה בן שבת: אני מבינה שדיברתם על זה שכרגע מדובר רק על האלמנים שחוו את השכול הכפול.
ריקי מורג: אובדן נוסף.
שולי מועלם-רפאלי: שהשכול הוא ראשוני לאבל.
מירב בן ארי: לא רק זה, הוא דיבר שבמקרה שלו הוא שכל את – בנך, נכון?
מירב בן ארי: אבל הגרושים - - -
שולי מועלם-רפאלי: שלושת הדוברים פה מטעם המשפחות השכולות איבדו את היקירים שלהם באסון המסוקים.
מירב בן ארי: אבל הגירושים זה משהו אחר.
מאיר כהן: שלושתם?
אלי בן שם: שלושתנו, כן.