GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: כל ההצעות, כל הביקורים שלנו שנעשים על ידינו, אמרתי את זה אתמול לאנשי התקשורת, אבל אנשי התקשורת לא אוהבים עבודה רצינית של חברי הכנסת, אז אנחנו פחות מתוקשרים בעבודתנו.
אלי אלאלוף: לנו יש עוד מה לעשות, אין שום נושא יותר חשוב בעינינו מאשר הנושא הזה, אבל אנחנו חייבים לטפל, כי ציבור אחר מחכה לדיון הבא.
אלי אלאלוף: אנחנו חייבים לטפל.
אלי אלאלוף: הגענו למסקנה שיש צורך ביותר תיאום בין המשטרה לפרקליטות.
אלי אלאלוף: מישהו התנסה בהמצאת תקציב חדש וקביעת שיתוף פעולה בין המשטרה לפרקליטות המדינה?
אלי אלאלוף: הגענו הצוות, זה שלא מפרסם את עצמו, למפכ"ל, לפרקליט הראשי, ישבנו, הסברנו, שכנענו, בנינו תקציב מיוחד.
אלי אלאלוף: תקציב מיוחד זה לא רק בקשה למלא טופס, נעשו הרבה מאוד תרגילים, אתם תקראו לזה "פוליטיים", אני קורא לזה "חלק מהטכניקה" כדי להשיג תקציבים.
אלי אלאלוף: המשטרה תדווח לנו על הקמת היחידה המשותפת עם הפרקליטות, הם קיבלו אישור תקציבי מיוחד, לא מתוך התקציב הקיים.
אלי אלאלוף: אתם חושבים שזה לא עבודה?
אלי אלאלוף: מזלזלים.
אלי אלאלוף: כשנופלים על כתבת, עיתונאית מדהימה – אני מאוד מעריך את גברת אלמוג, וכמשפטנית בכלל – ואתם מזלזלים בכל הדברים, אז מה אתם חושבים שהציבור יחשוב?
אלי אלאלוף: הוא יחשוב שהנושא הזה לא מעניין אף אחד.
אלי אלאלוף: השר הזה, שהוא לא חבר המפלגה שלי, של משרד העבודה, עשה יותר מאשר כל השרים עשו לפני כן, והוא עצמו כיושב-ראש הוועדה לא עשה מה שהוא עושה היום.
אלי אלאלוף: מצאנו מערכת, לא נעים להגיד את המילים האלה, לא מתפקדת במיוחד, לא נעים להגיד מילים יותר חריפות.
אלי אלאלוף: אתם חושבים שקל לשנות, להחליף?
אלי אלאלוף: הכול נעשה, הכול בטיפול, בביצוע, מקיימים דיוני מעקב, מתכתבים ומבקשים הבהרות כל הזמן, מקבלים דיווחים, ולמרות הכול זה לא מספיק.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור, אל תחשבו שפה אנחנו נהנים מכל העסק כפי שהוא.
אלי אלאלוף: לא, הוא לא מספיק טוב.
אלי אלאלוף: כל עוד אנשים נפצעים ונהרגים תמיד יהיה כאב בדיונים האלה, אבל יש שיפור מדהים.
אלי אלאלוף: יש שיפור, אז תתייחסו לזה.
אלי אלאלוף: להסתפק שזה דבר נתון כאילו השורה התחתונה היא רק ההרוגים – לא.
אלי אלאלוף: כמה לא נהרגו?
אלי אלאלוף: מישהו יודע?
אלי אלאלוף: כמה לא נפצעו?
אלי אלאלוף: כמה יש עוד לעשות?
אלי אלאלוף: אחד הנושאים שכואבים לי – הזכרתי את זה והחברים גם ייתנו לכם תשובה – זה תנאי העבודה בתנאי מזג האוויר שקיימים בארץ, ואתם יודעים את זה, כולם יודעים, באוגוסט נפגעים יותר מאשר בשאר השנה בגלל החום וכו', אבל לא ראיתי שום מערכת שדומה למה שראיתי בטורונטו פעם או בשווייץ, היכן שגרתי כשליח.
אלי אלאלוף: ראיתי שעוטפים בניינים, שומרים על חום מסוים בחורף, על אוורור בקיץ, על ניקיון בסוף יום העבודה – כל הדברים האלה עוד לא ראינו.
אלי אלאלוף: אני גר בבית בבאר שבע, כשלשמחתי בנו 300 וילות בצ'יק.
אלי אלאלוף: לא ראיתי אדם אחד ממשרד העבודה, גם לא ראיתי קבלן שסיפק קסדה או ציוד מינימלי לעובדים שלו.
אלי אלאלוף: 300 וילות, אני בטוח ש-200 קבלנים שונים הסתובבו שם.
אלי אלאלוף: זה לא סוף פסוק, ולא צריך לעשות מהומה שמרפה, או מפריעה, או מונעת מאנשים להמשיך ולשפר את התנאים.
אלי אלאלוף: תגידו מה שאתם רוצים, זכותכם, זה גם הזכות של הדמוקרטיה הנפלאה שלנו, אבל תתחשבו ותתנו תמונה כוללת, כדי שאנשים ידעו שמתמודדים עם הבעיה, לא הזנחנו אותה, אף אחד, גם אלה שלא במפלגה שלי.
אלי אלאלוף: שימו לב ששלושתנו לא שייכים למפלגה משותפת, אפילו לא קצת באזור.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ל"משותפת" שלנו אתה מתכוון.
אלי אלאלוף: אני רוצה לבקש מהחברים שלי בוועדה להעלות את הנושא לפי ראות עיניהם, אחר-כך נבקש מנציג משרד העבודה והרווחה ונציג המשטרה לסקור לנו את הפקודות שביקשנו מהם מראש לסקור, ואחר-כך יהיה דיון פתוח.
אלי אלאלוף: אנחנו פה עד השעה 12:00.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בנושא של תאונות עבודה דנו, העלינו את כל הנקודות והעלינו מה שאנחנו צריכים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה לחזור על הדברים, אני רוצה להתקדם צעד אחד קדימה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בישיבת ועדת המשנה האחרונה דנו בנושא הזה, היו כמה בקשות והוועדה הוציאה מכתבים גם למשרד השיכון, גם למשרד הביטחון בנקודה מסוימת, וביקשה סדנת הדרכה, ליום אחד לפחות, לעובדים הפלסטינים שמגיעים, שהם לא מכירים את שיטת העבודה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הם באים ממקומות עבודה אחרים, הם מגיעים לעבוד בגובה, למקומות שהם לא כמו המקומות שהם עבדו בהם לפני.
עבד אל חכים חאג' יחיא: קיבלתי תשובות לוועדה, חלק קיבלתי קודם, חלק ראיתי היום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הסיכום הוא שכל אחד אומר: אני מוכן לעזור, אבל זה לא התחום שלי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הייתי מציע שבמשרדים הרלוונטיים, יש לנו משרד שיכון, משרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים, יש לנו משרד הביטחון – רוב הנפגעים הם סינים, גם יש ערבים אזרחי מדינת ישראל בנוסף.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המדינה נותנת אישור למישהו לעבוד בבניין, למה לא לעשות את הסדנה הזאת יום אחד לפחות, שילמד בשפה שלו, במקום לבוא ולהגיד "תחתום לי על טופס" של מנהל העבודה אחרי שלוש דקות או חמש דקות לכאורה, בשפה שהוא אפילו לא קרא את הטופס והוא חתום עליו?
עבד אל חכים חאג' יחיא: לשר נפל האסימון בנושא הפיגומים, אבל המשחק הוא בין שר הכלכלה לשר העבודה מי אחראי, מי לא אחראי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו פונים לממשלה, אתם בתוך אותה ממשלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי בכל חודש בתחילת הקדנציה היינו באים ודנים בהעברת סמכויות ממשרד א' למשרד ב', עד שאמרתי באחד הנאומים שלי שאם אני רוצה להוציא מכתב בנושא מסוים, אני אעביר למשרד ראש הממשלה ושהם יעבירו משם מרוב שהעבירו סמכויות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של הפיגומים, אני לא מבין למה זה מתעכב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה אליכם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מבחינתי השר האחראי זה שר העבודה והרווחה, השר חיים כץ.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא בעד, הוא יכול לנקוט בצעדים המתאימים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יכול לדבר בשמו של יושב-ראש הוועדה, אם יש צורך בעוד דיון פגרה שתביאו תקנות, תביאו תיקונים לנושא של הפיגומים, נהיה מוכנים לדון בכל רגע שזה מוגש לנו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי כל הסטטיסטיקה, לפי כל הנתונים, הנפילה מגובה זה המרכיב המרכזי של התאונות, שאנשים נהרגים ונפצעים, ואני לא רוצה להכביר מילים על הנושא הזה, מה קורה למשפחה, מה קורה לפצוע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברנו על זה די.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו צורך בהדרכות, והדרכות אמיתיות, ולא חברות שיבואו למתנ"סים או אולמות כדי להסביר לאנשים, כשאני לא יודע כמה כסף הם יקבלו על זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא זה הנושא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים הדרכות, שהן הדרכות אמיתיות, רוצים שקבלנים יחויבו לתת את הציוד המתאים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של העיצומים הכספיים – קבלנים פנו אליי ואמרו לי: אתה עובד נגדנו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד החברים אמר לי: שלושה עיצומים קיבלתי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שאלתי אותו: רק שלושה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: זו הייתה התשובה שלי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא חבר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר שצריך, אבל בואו נעשה את זה להרתעה, לא שצילמתי מרחוק, חזרתי ופחדו, ולכן אחרי חודש ימים אנשים מקבלים את העיצום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה לתקן.
עבד אל חכים חאג' יחיא: חשוב לי יותר שהוא יתקן, לא חשוב לי רק להעשיר את הקופה של אוצר המדינה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה גם חשוב, אבל מבחינתי אני רוצה בנושא הזה להציל את הנפש הבאה, לא לצלם מרחוק ועד שזה מגיע אליו זה לא מרתיע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי תגיבו גם על הנושא הזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מפת הדרכים ברורה לכולנו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: איך מתקדמים עם הצעדים?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהגיע זמן לעשות סדר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מפה אני מברך את ההסתדרות שהכריזה שהיא משביתה אחרי שלושה שבועות אם לא יהיה שינוי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שהבנתי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מפה אני פונה ואומר: ההסתדרות לא יכולה להגיד "אם אין שינוי", היא צריכה להגיד מה היא רוצה, מה הצעדים שהיא מבקשת, ואם לא יתקדמו שהיא תשבית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא רוצים שביתות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שביתה היא לא המטרה.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני אנצל את הפנייה להסתדרות.
אלי אלאלוף: האם אנשי ההסתדרות יודעים אם כל העובדים באתרים שנסגרו קיבלו את השכר שלהם?
צבי רוט: לא בדקנו את זה.
אלי אלאלוף: כדאי שיבדקו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד הנושאים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע כמה התעקשנו על זה?
אלי אלאלוף: אתם יודעים, אני קיבלתי באופן אישי איומים על זה – אתה מהמפלגה שמקדמת בנייה תעשה?
אלי אלאלוף: אני אשמח מאוד שתבדקו.
צבי רוט: נבדוק את זה ונדווח.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי רוצה לשמוע אם ההסתדרות הציבה תנאים מסוימים שאם הם לא מתקיימים, תהיה שביתה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרת, אנחנו יכולים רק לבוא ולהגיד "אם לא יהיו צעדים".
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הצעדים?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא יהיו צעדים קונקרטיים, קשורים גם בלוחות זמנים, אני לא חושב שנגיע למטרה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם נשבית על כלום לכאורה, נפספס את המטרה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה שביתה אם יהיה צורך, אבל שתהיה ממוקדת בנקודות העיקריות שאנחנו מבקשים שיתוקנו, והן יכולות להיות מתוקנות.
צבי רוט: נקבעו שלוש נקודות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש מהמשרד לא לבוא ולהגיד "עשינו" אלא להגיד מה התוכנית, עם לוחות הזמנים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה שאתם חושבים שיש מקום לעשות וזה לא בידיכם, אתם תפנו ויכול להיות שנוכל לעזור במקומות אחרים.
אלי אלאלוף: בבקשה איל בן ראובן.
אלי אלאלוף: הוא דואג להתכנסות גם כשהוא בחוץ-לארץ, לא רק כשהוא בארץ.
איל בן ראובן: כשאנחנו יושבים פה עכשיו ומדברים בנושא, אני קורא לדיון הזה, וקראנו לו, "דיון חירום", דיון לא בתהליך הרגיל.
איל בן ראובן: כשאני אומר את המושג חירום, לפחות במושגים שלי, המשמעות של זה שצריך לנהוג כבחירום.
איל בן ראובן: כלומר, להאיץ תהליכים, לעשות עוד יותר דברים ממה שעושים.
איל בן ראובן: אני פותח בזה.
איל בן ראובן: כמו שאמר כבוד היושב-ראש, יש עשייה רבה, אני אומר פה לארז, אנחנו רואים דברים קורים שלא קרו בעבר – התאחדות בוני הארץ – אני לא רוצה להעליב אף אחד, כי כולם עושים בעניין הזה.
איל בן ראובן: יש באמת עשייה בעניין הזה, אבל בסוף בסוף בסוף לנו אין ברירה, אנחנו חייבים לשפוט את עצמנו ברמה של תוצאות, וכאשר התוצאות לא טובות, אנחנו מתכנסים לכאן בחירום.
איל בן ראובן: רובם פה לא כל-כך מכירים אותי, בטח לא בפן האישי, אני כמעט ולא שומע רדיו ואני כמעט ולא רואה טלוויזיה, יש לי דברים אחרים לעשות, אבל אתמול, אני לא יודע איך, בדרך, פתאום פתחתי את הרדיו ואני שומע את הריאיון שדיברת עליו.
איל בן ראובן: אני רוצה לומר למי שאמר אתמול או אמרה אתמול שהדיון הזה ניזום על ידה וכו' וכו': הדס, טעות גדולה בידך.
איל בן ראובן: טעות גדולה בידך.
איל בן ראובן: אני מבקש מכולם פה: רבותיי, קצת צניעות.
איל בן ראובן: קצת.
איל בן ראובן: טיפה.
איל בן ראובן: כולם עושים, את עושה דברים נפלאים, אבל זה לא הגון, ולכן אלי כל-כך התרגז, ובצדק, וגם אני רתחתי כששמעתי את זה.
איל בן ראובן: את יודעת איך ניזום הדיון הזה?
איל בן ראובן: לפני שלושה חודשים בערך, כשהתחלנו לקבל את התוצאות, או לפני חודשיים וחצי, אני בחוץ-לארץ, ואנחנו בשיחה בינינו.
איל בן ראובן: אנחנו אומרים "מצב חירום".
איל בן ראובן: אז לבוא אתמול ולהגיד: אני עשיתי את הדיון הזה?
איל בן ראובן: אני יזמתי?
איל בן ראובן: אני יזמתי את החוק?
איל בן ראובן: "אני", "אני", "אני".
איל בן ראובן: הכול "אני"?
איל בן ראובן: רבותיי, צניעות.
איל בן ראובן: אני מבקש את זה פה מכולם.
איל בן ראובן: יש פה עוד גורמים שכותבים: אנחנו ואנחנו ואנחנו.
איל בן ראובן: לא, גם אנחנו לא עושים הכול, כנראה שאנחנו צריכים לעשות עוד יותר, ואנחנו עושים הרבה.
איל בן ראובן: אני מבקש מאוד מכולם: רבותי, בואו נעבוד ביחד, ואז גם האווירה תהיה אווירה נכונה.
איל בן ראובן: לא כל אחד צריך לטפס על השני ולהגיד "אני".
איל בן ראובן: אני עוזב רגע את הדבר הזה.
איל בן ראובן: אנחנו היום בתוצאות לא טובות.
איל בן ראובן: תארו לעצמכם שאם היום הייתה מתפרסמת ידיעה בתקשורת שבעשרה החודשים האחרונים נהרגו 30 אנשים, נפצעו כ-130, מתוכם 34 במצב קשה, 96 במצב בינוני, כשכל אחד מאיתנו יודע בדיוק מה זה פצוע קשה.
איל בן ראובן: פצוע קשה זה משפחה שהלכה במושגים שלנו.
איל בן ראובן: אלה הנתונים.
דן ורשבסקי: שני אזרחים - - -
איל בן ראובן: ואזרחים.
איל בן ראובן: תחשבו מה היה קורה אם זה היה בא כתוצאה חס וחלילה מפיגוע טרור, ממלחמה, מרעידת אדמה.
איל בן ראובן: הרי המדינה הייתה הופכת את עצמה.
איל בן ראובן: היינו עושים תהליכים, משקיעים משאבים, הכול כדי מייד לעצור את הדבר הזה.
איל בן ראובן: אני מדבר במושגי חירום, וכך צריך להתעסק בנושא הזה.
איל בן ראובן: אני לא רוצה לחזור ולומר, אבל אין לי ברירה.
איל בן ראובן: בכל פעם אני מתכוון לא לומר וזה יוצא לי.
איל בן ראובן: אני מרגיש שאחת הסיבות שאנחנו עוסקים בזה, אנחנו אבל לא כל המדינה, כי הנפגעים שלנו הם נפגעים אחרים, רובם לא מדברים עברית.
איל בן ראובן: זה דבר שאנחנו חייבים להוריד מסדר-היום שלנו.
איל בן ראובן: זה לא חשוב.
איל בן ראובן: כל אדם הוא אדם, אם הוא יהודי, אם הוא ערבי, אם הוא סיני, אם הוא צ'רקסי, אם הוא דרוזי.
איל בן ראובן: כל אחד הוא אדם.
איל בן ראובן: כל משפחה היא משפחה.
איל בן ראובן: ככה אנחנו צריכים לראות את זה.
איל בן ראובן: נדמה לי שאנחנו רואים את זה כך, אבל בשטח זה לא מספיק, זה לא כך.
איל בן ראובן: זה לא מספיק.
איל בן ראובן: קודם כול, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להודות לך באופן אישי על הדיון הזה, על היוזמה שאנחנו יושבים פה היום.
איל בן ראובן: מאוד חשוב לומר את זה.
איל בן ראובן: התוצאות הן קשות – בצדק או שלא בצדק – 30 הרוגים זה 30 הרוגים יותר מדי.
איל בן ראובן: בסוף זה 30 הרוגים יותר מדיי, כשאנחנו מבינים שכל אחד לא היה צריך להיהרג.
איל בן ראובן: זה לא מלחמה, זה לא אויב שירה עלינו.
איל בן ראובן: אין פה אויבים שירו עלינו שאנחנו יכולים להגיד: זאת מלחמה.
איל בן ראובן: אני מסכים שלא נגיע לאפס כנראה, אבל אנחנו חייבים לשנות את הגרף עכשיו, היום, מהדיון הזה.
איל בן ראובן: אנחנו צריכים לצאת מחר עם משהו שישנה את הגרף.
איל בן ראובן: קודם כול להחזיר לעצמנו את הביטחון.
איל בן ראובן: באהבה אני מקבל כשהציבור פונה אליי כי הוא שומע אותי ואני מניח שגם לאלי ולחאג' יחיא, כולנו באותה מקום.
איל בן ראובן: הציבור פונה אליי בטענות ואומר "תראו את התוצאות".
איל בן ראובן: אני מקבל את זה באהבה כשפונים אליי ואומרים לי שאני לא בסדר.
איל בן ראובן: אני נותן לעצמי ציון נכשל, למרות שאנחנו עושים, וכולנו עושים, אבל התוצאה היא לא טובה.
איל בן ראובן: עד שלא נשנה את התוצאות, אין שום סיבה לאף אחד להיות פה בגאווה גדולה, בשמחה.
איל בן ראובן: עבודה קשה פה לא מספיקה, צריך תוצאות.
איל בן ראובן: ארז, אני פונה אליכם, כי בסוף המפתח לעשייה הוא אצלכם.
איל בן ראובן: תחזירו את הביטחון לכולנו באמצעות תקנות, באמצעות משהו שישנה את כללי המשחק לגבי נפילה מגובה.
איל בן ראובן: כי אם אנחנו נוריד במכה, בסדר גודל של 50%-60% את כמות הנפגעים, זה ייתן לנו את מרווח הנשימה לעסוק בדברים האחרים.
איל בן ראובן: אנחנו עוסקים בשינוי תרבות, לא פחות ולא יותר.
איל בן ראובן: רבותיי, תרבות לא משנים ביומיים.
איל בן ראובן: אנחנו עוסקים בשינוי תרבות.
איל בן ראובן: אני מסתובב בחוץ-לארץ, כבר סיפרתי את זה, האישה שלי כועסת עליי, כי אני כבר לא מסתכל על הנחלים, אני מסתכל על בניית בתים.
איל בן ראובן: אני רואה בתים שנבנים, עטופים ברשתות, לא במדינות מתקדמות.
איל בן ראובן: בית מגובה מסוים עטוף ברשת, אי-אפשר ליפול ממנו.
איל בן ראובן: אנחנו נשים רשתות מסביב לבניינים, אנחנו נוריד בכמות משמעותית את הדבר הזה.
איל בן ראובן: בואו נעשה את זה.
איל בן ראובן: בהדרכה, בפעילות, בשינוי תרבות, אחד הדברים החשובים זה להגיע מהר להישג נראה, משהו שאנשים יראו שהוא קורה, ואז הוא נותן את הדרייב להמשיך בפעילויות האחרות, כי אנחנו צריכים לעסוק באכיפה, ואנחנו צריכים לעסוק בתגמול, ואנחנו צריכים לעסוק בחינוך – המון דברים צריך לעשות, אבל יש כמה דברים שצריך שייראו.
איל בן ראובן: אנחנו יודעים היום על נפילות מגובה – נפילות מגובה זה שווה, דבר אחד, לרשתות, דבר שני, לפיגומים.
איל בן ראובן: עשינו מחקר.
איל בן ראובן: ביקשתי מחקר על הפיגומים.
איל בן ראובן: יש לנו מחקר, אנחנו יודעים את הבעיה בפיגומים, צריך לשנות כמה מילים שזה יחייב בפיגומים תקניים את כל מי שעוסק היום בבנייה.
איל בן ראובן: לא רק את המוכר ולא רק את המשכיר, אלא קודם את המשתמש.
איל בן ראובן: איך עושים שזה יקרה?
איל בן ראובן: אנחנו מדברים על זה כבר חצי שנה, ואני יודע שעובדים על זה, ואני יודע שהשר נתן הנחיות.
איל בן ראובן: יש מצבים שבהם מנהלים צריכים לדעת לדלג מעל ביורוקרטיה.
איל בן ראובן: יש מצבים כאלה.
איל בן ראובן: מדלגים לרגע מעל ביורוקרטיה.
איל בן ראובן: מי שלוקח אחריות, מדלג ויוצר את הדברים האלה.
איל בן ראובן: מדובר פה בחיי אדם, לא פחות.
איל בן ראובן: אני יכול לדבר פה עוד הרבה, אבל יש פה הרבה אנשים שרוצים לדבר.
איל בן ראובן: נפילות מגובה – אני מבקש שתתנו איזה פוש כדי שלמושג "חירום" תהיה משמעות.
איל בן ראובן: אם נצליח בתוך זמן קצר לראות תוצאה, כשאין בניין שלא עטוף ברשת מגובה מסוים, ואתם תחליטו עליו מבחינה מקצועית, אנחנו עוצרים את העבודה; יש נושא של פקחים, שצריך לתת להם יותר אחריות, כדי שהם יוכלו לסגור; צריך לקדם את נושא העיצומים.
איל בן ראובן: העיצומים זה נושא חשוב, אבל משהו, אני אפילו לא יודע להסביר בדיוק, משהו לא קורה שם מספיק טוב.
איל בן ראובן: זה עדיין לא נכנס לעניין.
איל בן ראובן: אגב, אנחנו גם נקדם בהמלצת השר.
איל בן ראובן: השר ביקש משהו מאוד נכון, שכל כספי העיצומים נשקיע בבטיחות, כל כספי העיצומים.
איל בן ראובן: נצטרך כנראה לריב לא מעט עם האוצר על העניין הזה.
נורית קורן: הלוואי שהאוצר יסכים לזה.
איל בן ראובן: אני יודע, בשביל זה נצטרך לריב.
איל בן ראובן: אלי, יש משהו שלא נאבקנו פה עליו עם כל העולם?
איל בן ראובן: גם על זה נצטרך להיאבק, שהכסף של העיצומים ילך לבטיחות, כדי שלארז יהיו כלים אמיתיים להביא ולעשות מהר, כי בסוף זה גם תלוי במשאבים.
איל בן ראובן: יש עשייה.
איל בן ראובן: אני מאוד מקווה שהחוק של עוזרי בטיחות יתקדם, שזה עוד צעד.
איל בן ראובן: הוא לא הופך עולמות, אבל הוא נורא חשוב, כי כל מנהלי העבודה בשטח, כולם אומרים שאין להם את היכולת לממש את האחריות שלהם, אז אנחנו נותנים להם את היכולת הזאת.
איל בן ראובן: אני מאוד מקווה שבתחילת המושב נעביר את זה בקריאה ראשונה ונריץ את זה לקריאה השנייה והשלישית.
איל בן ראובן: יש עניין של אחריות וסמכות, ואנחנו מקדמים חשיבה רצינית מאוד היום שנעשית בשטח, לגבי הגדרות של מי אחראי על מה בעניין הזה.
איל בן ראובן: כל מקום שאתה מגיע אילו, אין מדרג ניהולי ברור בעניין הזה.
איל בן ראובן: צריך גם את זה לעשות.
איל בן ראובן: יש המון המון המון עבודה, זה לא המקום לעשות את זה.
איל בן ראובן: אני מבקש בסיום דבריי, אני מבקש מכולם, שכל אחד ייקח על עצמו את המושג "חירום", בשבילו כינסנו את הוועדה עכשיו, כדי שממחר בבוקר הכול יואץ.
איל בן ראובן: זה מה שצריך לעשות.
איל בן ראובן: יואצו תהליכים.
איל בן ראובן: בואו ננסה, אפילו השנה, לשנות את התמונה המאוד מאוד לא נעימה שאנחנו רואים בשטח, בעיקר בנושא תאונות ונפגעים.
איל בן ראובן: תודה רבה לכל העוסקים במלאכה.
איל בן ראובן: באמת תודה רבה לכולם, לכל מי שיושב פה בעניין.
איל בן ראובן: תודה רבה על העשייה שלכם.
נורית קורן: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה להודות לך על שזימנת את הדיון הזה.
נורית קורן: גם אני ביקשתי שתעשה את הדיון.
נורית קורן: באותו יום ששמעתי ששני פועלים נפלו, ואחר-כך, אחרי איזה שעתיים, עוד פועל נפל, אמרתי: אי-אפשר, צריך לעצור הכול וגם שלחתי מכתב באותו רגע לשר חיים כץ לסגור את כל אתרי הבנייה, את כל הארץ, כי זה צעד דרסטי, כי אנחנו באמת רוצים לטפל בזה.
נורית קורן: אני רוצה להגיד לך, איל בן ראובן, לא משנה מי האדם, משפחה נהרסת.
נורית קורן: זה חיים של בן אדם.
נורית קורן: אני רוצה להודות לעבד אל חכים חאג' יחיא, שגם הוא מוביל את הדבר הזה; וגם לך, איל, שזה ממש בנפשך, באמת להילחם בכל הדברים, ולדב חנין, שתמיד נמצא פה, כבר הרבה כנסות.
איל בן ראובן: וליושב-ראש כמובן.
נורית קורן: ליושב-ראש, ברור.
נורית קורן: אנחנו לא יכולים לקיים שום דיון בלעדי היושב-ראש שמאשר את זה.
נורית קורן: כשאני התקשרתי נאמר לי בפירוש שהיושב-ראש כבר קבע את הדיון – תודה רבה שביקשת דיון, היושב-ראש קבע את הדיון.
נורית קורן: ככה זה הולך בכנסת, אנחנו לא יכולים לעשות מה שאנחנו רוצים, יש כאן ועדה שעובדת ויש כאן אנשים שבאמת אכפת להם.
נורית קורן: אני מאמינה שכל מי שיושב פה, גם הוא רוצה שנגיע לתוצאות אחרות, אבל בראש ובראשונה צריך לפנות לכל קבלני הבניין: תתחילו לקחת את נושא הבטיחות לידיים.
נורית קורן: נכון, יש כאלה שאומרים: זה עולה לנו יותר כסף.
נורית קורן: ככל שתשימו עלינו יותר עיצומים, יותר תקנות, יותר רגולציה, הדירות יעלו יותר ביוקר.
נורית קורן: לא, חיי אדם יקרים יותר מכל דבר אחר.
נורית קורן: בדיוק לפני שנה חבר שהוא קבלן שיפוצים הניח שרוולון, ברגע שהוא בא לשפוך את הדלי הראשון, השרוולון עף יחד איתו שלוש קומות למטה.
נורית קורן: אתם חושבים שזה לא היה שוק טוטלי למשפחה?
נורית קורן: כל המשפחה הזאת נהרסה.
נורית קורן: יכול להיות שהוא בעצמו לא התקין נכון, אולי הפועל לא התקין נכון.
נורית קורן: אנחנו צריכים להפסיק עם תרבות הסמוך על סמוך, אנחנו צריכים לשלב ידיים פה, מסביב לשולחן, ולעשות כל מה שרק ניתן כדי למנוע את הנפילה הבאה, למנוע את אובדן החיים.
נורית קורן: באתי במיוחד לדיון הזה כדי לומר את הדברים וכדי לסייע ליושב-ראש ולשאר החברים שלי.
נורית קורן: אנחנו צריכים לפעול כאן ועכשיו ומהר.
דב חנין: דיון פגרה של ועדה בכנסת הוא לא דבר שגרתי.
דב חנין: אני חייב לספר לכם שבפגרה הזאת הגשתי לפחות 15 בקשות לכל מיני ועדות כדי לכנס אותן, כי כל מיני דברים נראים לי דחופים, ואני רוצה, אדוני היושב-ראש, להביע הערכה לתגובה המיידית שלך בנושא הזה ולכינוס של הדיון הזה, כי זה לא פשוט, גם לחברי הכנסת יש אילוצים וקשיים.
דב חנין: לכן אני באמת מביע הערכה לדבר הזה.
דב חנין: הוועדה הזאת, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת היא אחת הוועדות העמוסות ביותר של הכנסת.
דב חנין: אף פעם לא הייתה לי הזכות להיות חבר בוועדה הזאת, אבל אני מלווה אותה מהצד.
דב חנין: אני מלווה את הוועדה הזאת מהצד ואני באמת רואה את העבודה שנעשית כאן.
דב חנין: אפרופו זה – אני אומר משפט שהוא גם שייך לוועדה הזאת, כי היא עוסקת בהמון נושאים – אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להביע הערכה להחלטה של הביטוח הלאומי ושל השר להפסיק את המצב שבו כספי הביטוח הלאומי מוזרמים לאוצר.
דב חנין: אני חושב שזו החלטה נכונה.
דב חנין: הביטוח הלאומי נמצא בגירעון גדול מאוד, וטוב שהכספים שלו לא ילכו לאוצר למימון הוצאות שוטפות.
דב חנין: אני סוגר בזה את ההערה הזאת.
דב חנין: הייתי מציע לך, אדוני היושב-ראש, גם בנושא הזה לקיים דיון.
דב חנין: כמי שעוקב אחרי עבודת הוועדה הזאת לאורך שנים, אני חייב לומר לכל המשתתפים בדיון, שבקדנציה הזאת ההתייחסות לתאונות העבודה בכלל ולתאונות העבודה בענף הבניין היא התייחסות מאוד מאוד רצינית.
דב חנין: הדיונים שנעשו כאן, במליאת הוועדה ובוועדת המשנה שהוקמה – אני מלא הערכה לחברים שלי על העבודה שלהם, על הפעילות שלהם, לך, אדוני היושב-ראש.
דב חנין: אני רוצה להגיד לכם, חבריי וחברותיי: אתם מגיעים פה לדיונים, אבל אני רואה את החברים שלי במליאה כשקורית תאונה.
דב חנין: אני במקרה יושב ליד חבר הכנסת חאג' יחיא במליאת הכנסת ואני רואה את התגובה שלו ושלך, אדוני היושב-ראש, כשקורית תאונה, התגובה הקשה שיש לנו כשקורות תאונות כאלה.
דב חנין: אני חושב שזו התייחסות מאוד מאוד רצינית.
דב חנין: הרבה הערכה לעבודה שנעשית והרבה הערכה להתגייסות של הוועדה הזאת.
דב חנין: אני שותף לך, חברי, חבר הכנסת איל בן ראובן, במבחן התוצאה.
דב חנין: אני ואנחנו מתוסכלים.
דב חנין: אני ואנחנו מתוסכלים כי המספרים קשים, המספרים נותרו קשים, וכמו שאת אומרת, נורית, מאחורי כל מספר יש משפחה ובני אדם, וכל מוות כאן וכל פציעה קשה כאן היא פציעה מיותרת, ולכן אנחנו צריכים לשאול את עצמנו האם הצעדים שאנחנו יזמנו, קידמנו והוועדה קידמה, האם הם מספקים, האם אנחנו לא צריכים לבחון גם צעדים נוספים שנדרשים למצב החירום, כמו שהגדיר את זה חבר הכנסת בן ראובן, ואני מצטרף להגדרה הזאת.
דב חנין: מכל שלל הדברים שנמצאים על השולחן, אדוני היושב-ראש, אני מציע לשקול ארבעה דברים כמהלכי חירום.
דב חנין: הדבר הראשון והדחוף ביותר זה אימוץ התקן האירופי לפיגומים.
דב חנין: זה תקן שעובד.
דב חנין: אנחנו רואים שבאירופה מספר התאונות והנפילות מגובה הוא הרבה הרבה יותר קטן.
דב חנין: אני יודע שזה לא מהלך טכני פשוט, כי המהלך הזה כרוך בכסף.
דב חנין: אני רואה לפעמים פיגומים, אני לא מבין איך בן אדם, גם אם הוא מאוד אמיץ, מסכים לעמוד על הדבר הזה, אבל הפיגומים האלה מאוד זולים.
דב חנין: לעבור לתקן האירופי זה עולה כסף, והמדינה לדעתי צריכה פה להתגייס ולסבסד מהלך שיאפשר גם לבונים ולקבלנים לעבור לבנייה בפיגומים יותר בטוחים.
דב חנין: זה צריך להיות מהלך מאוד מאוד מהיר.
דב חנין: הדבר השני, הנושא של הפיקוחים.
דב חנין: קראתי הבוקר את הידיעה בעיתון, אני לא יודע אם המספרים נכונים, אבל המספרים שפורסמו, לפחות בעיתון, הם מספרים מאוד מתסכלים מבחינת מספר הפקחים בפועל שעובדים בפיקוח.
דב חנין: עדיין נשארנו במצב של פקח על 700 אתרים.
דב חנין: פקח על 700 אתרים זה אומר בגדול שאין פיקוח.
דב חנין: עלתה כאן באחד הדיונים הצעה, שאני חושב שצריך לאמץ, להגדיל באופן דרמטי את מספר הפקחים על-ידי הסמכה, שנמצאת לפי הבנתי בסמכותו של השר, של עובדי המוסד לבטיחות ולגיהות, להתגייס לסיוע בזמן החירום הזה לעבודת הפיקוח.
דב חנין: אני חושב שאם אנחנו מגדילים את מספר הפקחים, אותו מספר שפורסם של 18 אנשים – באמת מספר שאני מקווה שהוא לא נכון, אולי נשמע כאן – אם אנחנו מגדילים את זה בעוד 80 אנשים נוספים, אנחנו מייצרים בוסט של הפיקוח שהוא מאוד מאוד חיוני והוא מאוד מאוד דחוף.
דב חנין: מהלך נוסף שנראה לי חשוב זה מהלך של פתיחת קו חם, שבו אנשים יוכלו לדווח.
דב חנין: גם אני, כשאני עובר ליד אתרי בנייה, לא כאיש מקצוע, אלא כמישהו שליווה את העניין, יש לי לפעמים טענות.
דב חנין: אני רואה עובדים שעובדים בלי קסדות, אני רואה פיגומים מוזנחים ולא תקינים.
דב חנין: אם לנו, לאזרחים, וכמובן גם לעובדים, הייתה אפשרות לדווח לאיזה קו חם שעובד 24 שעות ביממה, הדבר הזה היה נותן למערכת הרבה יותר אינפורמציה על ההפרות שנעשות.
דב חנין: אני חושב שהרחבת האפשרות לעצור את הבנייה היא נכונה.
דב חנין: אני יודע שזה מהלך כבד, קשה ונושא במחירים, אבל בסופו של דבר זה הצד האפקטיבי ביותר.
דב חנין: המנגנון של העיצומים, אני באופן אישי חסיד גדול של העיצומים המינהליים.
דב חנין: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מהניסיון שלי, התחלנו במהלך הזה בחקיקה סביבתית.
דב חנין: חוק האכיפה הסביבתית אפשר עיצומים מינהליים בחוקים סביבתיים.
דב חנין: אני יודע על כל הספקות וההתלבטויות שהיו קיימים.
דב חנין: המנגנון הזה עובד.
דב חנין: איכשהו בתחום שלנו זה עדיין לא נכנס למסלול.
נורית קורן: זה עובד ויש כסף בקופה.
דב חנין: ויש כסף בקופה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ויש הרתעה, וזה מה שחשוב.
דב חנין: ויש הרתעה ויש שינוי בהתנהגות.
דב חנין: איכשהו בתחום שלנו זה עדיין לא עובד, ואני חושב שכדאי לעשות דיון מקצועי פה, אולי בוועדת המשנה, ולהבין איפה הכשל, למה בתחום הזה זה לא עובד טוב מספיק.
אלי אלאלוף: בבקשה, נעבור למשרדי הממשלה.
אלי אלאלוף: נציג משרד העבודה והרווחה, בבקשה.
מרדכי אלישע: ברשותך, אני אגיד כמה מילות פתיחה.
מרדכי אלישע: אני מנהל זרוע העבודה במשרד העבודה והרווחה.
מרדכי אלישע: אני חדש בתפקיד, אבל כבר מכיר את הבעיות די לעומק.
מרדכי אלישע: א', תודה רבה על הדברים, אדוני היושב-ראש.
מרדכי אלישע: אתם באמת מובילים, עושים והעשייה מרובה.
מרדכי אלישע: וכמו שציינת – הייתי פה הרבה פעמים גם בתפקיד הקודם – הנושאים האלה עולים חדשות לבקרים, וזה מעולה ומצוין, ועל כך תודה.