GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורן ליבוביץ: אבל איך הוא יידע אם זו פעם ראשונה או שניה וכמה קנס לתת?
רותי שטרית: כי המערכת הממוחשבת תדע לתת לו את הנתונים הללו.
אורן ליבוביץ: את אומרת שהיא יודעת רק אם הוא ירוק או אדום.
קריאה: זה לא שיח ביניכם.
אורן ליבוביץ: אבל זה שיח חשוב, אדוני.
אורן ליבוביץ: איך השוטר יידע אם לתת 1,000 שקל קנס או 2,000 שקל קנס?
נעה בן שבת: היא מסבירה שיש לו רישום ממוחשב של העבירות.
אורן ליבוביץ: היא אומרת שיופיע לו רק ירוק או אדום.
נעה בן שבת: היא אומרת שיש לו רישום ממוחשב של העבירות גם בתוך המרשם המיוחד.
נעה בן שבת: הוא יוכל לראות אם זו עבירה ראשונה, אם יש עבר במרשם הזה או לא.
אורן ליבוביץ: זה נכון?
רותי שטרית: לגמרי.
נעה בן שבת: דיברנו על הנושא של ההסדר המותנה בדיון הקודם.
נעה בן שבת: דובר על המסלול של ההסדר המותנה וקיבלנו מסמך ממשרד המשפטים, שמסביר את הנושא של עריכת הסדר מותנה.
נעה בן שבת: אתם רוצים להסביר בקיצור בהקשר לעניין של המסלול הירוק – הבחירה בין המסלולים?
יפעת רווה: זה נכתב על-ידי מישהי מהמשרד שלנו שלא נמצאת כאן, אז נשיב בעוד שתי דקות.
אלי אלאלוף: אז נחזור אלייך.
דניאל בלמס: "(ד) על אף האמור בסעיף קטן (א), רשאי תובע לדון בבקשה לביטול קנס שהוגשה בחלוף המועד להגשתה כאמור באותו סעיף קטן, אם שוכנע כי הבקשה לא הוגשה במועד בשל סיבות שלא היו תלויות במבקש ושמנעו ממנו להגישה במועד, וכי היא הוגשה מיד לאחר שהוסרה המניעה; ואולם לא ידון בבקשה המוגשת באיחור שבה טענה שבירורה דורש ביצוע פעולות חקירה לרבות בדיקת הסם או שמירתו.
נעה בן שבת: זאת אומרת, גם אם חלפו 30 הימים אפשר יהיה לדון לפי שיקול התובע, אבל זה בכפוף לזה שלא היה ניתן להגיש במועד וזו לא בקשה שדורשת פעולות חקירה.
יפעת רווה: ההסדר המותנה הוא חלופה להעמדה לדין והוא קיים בהרבה מאוד עבירות.
יפעת רווה: עושים הסדר עם החשוד, שלפיו הוא ימלא תנאי מסוים, שיכול להיות תשלום קנס או תנאי אחר.
יפעת רווה: מבחינת המדרג, זה לא כמו עבירה מנהלית שאם משלמים את הקנס זו חלופה שאין אתה שום רישום; ההסדר המותנה הוא משהו שהוא יותר ביניים, בין זה לבין העמדה לדין.
יפעת רווה: לפי ההצעה, זה יהיה בפעם השלישית.
יואל הדר: אני מבקש להשלים, שלהבדיל מהפעם הראשונה שזה נרשם במרשם הירוק, סגירת תיק מותנה נרשם במרשם הפלילי הרגיל, אבל נרשם שם שנעשה הליך של סגירת תיק מותנית.
יואל הדר: זה יותר קרוב להליך הפלילי מאשר להליך המנהלי שיצרנו.
אלי אלאלוף: אבל בשלב מסוים אפשר למחוק את זה.
רותי שטרית: לפי הכללים הרגילים.
אורן ליבוביץ: למה אתם עושים את זה?
יואל הדר: כל החוק הזה הוא חוק פלילי.
יואל הדר: בשביל אנשים נורמטיביים יצרנו הליך מיוחד, שבאים לקראת האנשים ואומרים שבפעם הראשונה שנתפסת – 1,000 שקלים.
מאיר כהן: מה שאתה אומר זה שאתה משאיר אותו תמיד בתחום האפור.
יואל הדר: הוא יידע שבסופו של יום, אם הוא ימשיך לעשות את המעשים, שאנחנו רואים את זה כהליך פלילי.
מאיר כהן: אבל זה לא מה שרצינו לעשות.
מאיר כהן: מה זה יידע בסופו של יום?
מאיר כהן: תפסת אותו בפעם הראשונה – הוא לא צריך לדעת כלום, הוא צריך לדעת שהוא משלם קנס; תפסת אותו בפעם השניה – זו הבעיה שלו.
מאיר כהן: למה אתה צריך - - -?
יואל הדר: מפני שאנחנו רוצים למנוע את ההליך הזה, זה לא דבר רצוי מבחינתנו.
יואל הדר: מבחינתנו עישון קנביס הוא לא דבר רצוי; אבל למרות שזה לא רצוי ועד היום זה היה בהליך הפלילי, אנחנו באים לקראת האנשים הנורמטיביים בגלל מה שקורה ואומרים שפעם הראשונה זה נרשם במרשם הירוק; בפעם השניה ירוק זה רק לאנשים מסוימים, זה לא במרשם הפלילי; המשכת לעשות את ההליך – שלדעתנו הוא דבר לא רצוי, לא דבר נורמטיבי - אתה כבר עובר למסלול נוסף.
יואל הדר: זה סוג של הרתעה.
אלי אלאלוף: אבל בשלב מסוים הפעם השלישית נמחקת.
יואל הדר: כמו כל רישום פלילי – ארבע שנים.
יפעת רווה: גם כשמעמידים לדין אחרי כמה שנים זה נמחק.
אלי אלאלוף: עוד יסבירו לנו בתחום החינוך, ונראה שאחת הבעיות הקשות של הילדים להודות בשימוש בסמים היא הפחד שלהם מרישום פלילי.
אלי אלאלוף: זו הנקודה המרכזית שצריך להתמודד אתה, כי הילד – ככה הוסבר לי היום על-ידי חבר ועדה, חיים מסינג - אחת הוועדות שהם גילו בוועדה היא שהילדים מתקשים להודות בפני היועצת החינוכית שצריכה להודיע.
אלי אלאלוף: התהליך הזה כבד עליהם ומפחיד אותם.
מאיר כהן: כנראה שחיים מסינג היה בבית ספר תיכון כמורה לפני 20 שנה.
מאיר כהן: אני קרוב לזה ואני אומר לך שהיום אין שום בעיה לילדים לספר ליועצת שהם מעשנים ג'וינטים, ויש אפילו מקרים שהיא אפילו אומרת להם מברוכ.
מירב בן ארי: זה לא נכון, אתה מגזים.
קרן רוט איטח: לגבי התגובה של היועצת, אני חושבת שאתה מגזים.
מאיר כהן: בשבוע שעבר הייתי בבית ספר תיכון ואחד המורים – בחור מאוד נחמד – אמר לי: אתם כל כך מנותקים ממה שקורה בבתי הספר.
מאיר כהן: וגם אתם, אנשי משרד החינוך.
קרן רוט איטח: אנחנו ממש לא מנותקים.
מאיר כהן: עבדתי במשרד החינוך 30 שנה, אתם הכי מנותקים בעולם.
מאיר כהן: אם יש גוף שמנותק ממה שקורה בבתי-ספר זה משרד החינוך.
מאיר כהן: הילדים חיים באטמוספרה אחרת לגמרי, במרחבים אחרים לגמרי.
מאיר כהן: אתם ממשיכים עם האמירות הלא ברורות שלכם, והילדים עושים מה שהם רוצים.
קרן רוט איטח: כמו מה?
מאיר כהן: 90% מהטיולים השנתיים בבתי הספר התיכוניים, יש בהם סמים - ג'וינטים מיד ליד.
מירב בן ארי: זה לא אומר שהצוות החינוכי אומר להם על הכיפק.
מירב בן ארי: הצוות החינוכי, התפקיד שלו הוא למגר את התופעות האלה ולא להגיד להם אחלה.
מאיר כהן: כשאני אומר "מברוכ" אני מתכוון שזה כבר לא נראה במישור הפלילי.
מירב בן ארי: אבל יש מדיניות של בתי-ספר.
אלי אלאלוף: לפני שבאת ביקשתי ממשרד החינוך להגיד להם מה המדיניות שלהם בבתי-ספר היום.
מאיר כהן: אין מדיניות.
מאיר כהן: אני אומר לכם.
מאיר כהן: יש מדיניות כתובה, ויש מדיניות בשטח.
אלי אלאלוף: תן לה לבטא את עצמה.
אלי אלאלוף: הם באים לכל הדיונים פה, אז אני בעד לפתוח את הדיון עם משרד החינוך על המדיניות בבתי-ספר עכשיו.
קרן רוט איטח: אני ממונה על תחום מניעת סמים, אלכוהול וטבק במשרד החינוך.
קרן רוט איטח: אני מבינה שהחוויה שלך, במרחק הזמן - - -
מאיר כהן: אני מבין שהחוויה שלך לא נכונה.
מאיר כהן: רבותי, אתם - - -
מירב בן ארי: תן לה לדבר.
מירב בן ארי: מאיר, לא מתאים לך.
קרן רוט איטח: אני מזמינה אותך לתת לי קרדיט ואשמח להתייחס ולדבר.
מאיר כהן: תיכף תגידי לנו שאין אלכוהול בתיכונים.
מאיר כהן: בכיתות ז' - - -
אלי אלאלוף: מאיר - - -
קרן רוט איטח: אתחיל ואומר שבני הנוער בישראל, כמו המבוגרים, שותים אלכוהול, עושים סמים וגם מעשנים סיגריות וטבק.
קרן רוט איטח: זאת נקודת הפתיחה.
קרן רוט איטח: לפיכך, משרד החינוך משקיע משאבים רבים בפיתוח ובהטמעת תוכניות חינוכיות, על מנת לצמצם, להקטין ולמנוע מבני הנוער להיכנס לדפוסי ההתנהגות הזו.
קרן רוט איטח: צריך לזכור שתופעת השימוש בסמים, של שתיית אלכוהול ושל עישון סיגריות היא לפעמים חלק אינהרנטי מגיל ההתבגרות.
קרן רוט איטח: גיל ההתבגרות, מטבע הדברים, הוא השלב ההתפתחותי שבו בני נוער מתחילים בהתנסויות שונות כחלק מבדיקת הגבולות שלהם, כחלק מהגדרת הזהות שלהם וכחלק מחיקוי עולם המבוגרים.
קרן רוט איטח: זאת הדרך שבה הם בונים את הזהות שלהם ובונים את עצמם, ובחלק מהמקרים – כן, הם מתנסים בהתנהגויות סיכון, כגון שימוש בסמים, כגון שימוש באלכוהול, וחלק מהם בסנפלינג ובדברים אחרים שאנחנו רוצים יותר שהם יאמצו כהתנסויות שמקדמות זהות.
קרן רוט איטח: אנחנו מפעילים תוכניות חינוכיות, אבל יחד עם זאת צריך לציין שהעשייה במשרד החינוך ובמערכת החינוך לא מנותקת מהאווירה החברתית, מהנורמות החברתיות, ממה שקורה בקרב מבוגרים ומהשיח הציבורי בתקשורת.
קרן רוט איטח: משרד החינוך לא יכול להתנהל בבועה - וזה להתייחסותך, חבר הכנסת מאיר כהן, שמורים והורים חיים בתוך חברה ומושפעים מתוך הלך רוח חברתי, ולכן העבודה החינוכית היא פי אלף יותר קשה, כי ההבנה היא שהשימוש בחומרים בגיל ההתבגרות מסוכן, לא בריא, פוגע בהתפתחות התקינה של מתבגרים, פוגע ביכולת שלהם להתפתח בצורה טובה ולהתנסות באתגרי ההתבגרות, כמו התמודדות עם כאב ועם כישלון בלי הצורך לשתות אלכוהול או לצרוך סמים; היכולת שלהם להתחבר מבחינה חברתית בלי הצורך לשתות אלכוהול כדי להתגבר על הבושה.
קרן רוט איטח: אנחנו מבינים את זה, ולכן אנחנו מפעילים תוכניות כישורי חיים מגיל הגן ועד סוף י"ב, כשאנחנו לוקחים בחשבון את השלב ההתפתחותי ואת המשימות ההתפתחותיות ובהתאם לכך מתאימים את הנושאים בעבודה עם הילדים.
קרן רוט איטח: כן, בגיל הרך, בגני הילדים, כבר שנתיים עובדים אתם איך עושים עבודה על חומרים מסוכנים, איך אני שומר על הגוף שלי, איך אני שומר על עצמי, איך אני עומד מול פיתויים איך אני לא נכנע ללחץ חברתי וכן הלאה.
קרן רוט איטח: החל בכיתות ה'–ו' מתחילים לדבר אתם על אלכוהול, מתחילים לדבר אתם על עישון, כי יודעים שזה הגיל – סמוך למסיבות בר מצווה ובת מצווה – שהם מתחילים להתנסות בכל מיני התנהגויות.
קרן רוט איטח: משרד החינוך לא פועל לבד.
קרן רוט איטח: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול ועם משרדי ממשלה אחרים, הן בהליך התכנון והעבודה והן ביישום המדיניות.
קרן רוט איטח: העבודה נעשית גם על הרצף בין החינוך הפורמלי לבלתי פורמלי:
קרן רוט איטח: אנחנו עושים עבודה עם תנועות הנוער, אנחנו עושים עבודה עם מועצת התלמידים והנוער, כי אנחנו רוצים לייצר שפה משותפת ואחידה בין הפורמלי לבלתי פורמלי.
קרן רוט איטח: אנחנו לא רוצים שבבית הספר יהיה מסר אחד ובתנועת הנוער יהיה מסר אחר, ולכן אנחנו עושים עבודה מאוד ארוכה עם תנועות הנוער, על מנת שהמסרים והשפה יהיו אותה שפה.
קרן רוט איטח: אנחנו גם עושים עבודה עם הנהגת הורים, כי אנחנו מבינים שההורים הם דמויות משמעותיות וקריטיות בגיבוש העמדות ובהתנהגות של הילדים שלהם.
קרן רוט איטח: לכן כמעט כל פעילות שלנו, בכל שלב גיל, משלבת עבודה עם הורים.
קרן רוט איטח: זה אומר הרצאות להורים או מעגלי שיח משותפים למתבגרים והורים שדרכם הורים יכולים לשמוע מה העמדות של הילדים, מה מעסיק אותם ודרך זה גם ללמוד ולהסיק על מה כדאי לשוחח עם בני הנוער.
קרן רוט איטח: התוכניות שלנו, בעיקרון, מחזקות את היכולת של המבוגרים – צוותי החינוך וההורים – לדבר עם המתבגרים על הדברים האלה, וזאת עבודה לא קלה.
קרן רוט איטח: אני לא חושבת שמורים מסכימים ומעודדים את התופעה הזאת.
מאיר כהן: הם לא מעודדים, אבל הם עומדים חסרי אונים ומקבלים את זה כחלק מהתרבות הבית הספרית, ואת יודעת את זה.
קרן רוט איטח: הם מקבלים את זה, אולי, כחלק מהתרבות של המדינה וכחלק מהתרבות של החברה ולא מהתרבות של בית הספר.
קרן רוט איטח: לכן, כמו שאמרתי קודם, האתגר הוא אתגר מאוד גדול.
קרן רוט איטח: בשיח הציבורי אין מספיק אבחנה מה המשמעות של שימוש בקנביס בגיל ההתבגרות ומה המשמעות של שימוש בקנביס לבגירים.
קרן רוט איטח: אנחנו בצרה מאוד גדולה מכיוון, שלצערי, בשיח אין מספיק אבחנה ואין מספיק התייחסות למה שזה עושה לקטינים, ולכן הבלבול המאוד גדול גם בקרב המבוגרים.
קרן רוט איטח: אנחנו מכירים את התופעה הזאת, מבינים את הדבר ולכן אנחנו מפתחים תוכניות לעבודה עם צוותי חינוך על איך מהמקום של חוסר האונים הם חשים אונים ויכולים להתמודד עם הדבר הזה, כי הדבר הזה, בכוחותינו להתמודד אתו ואנחנו לא צריכים לקבל את זה כגזירת גורל.
קרן רוט איטח: אסור לנו להשלים עם זה ולקבל את זה כגזירת גורל ולכן העבודה פה היא פי אלף יותר קשה.
קרן רוט איטח: ציינתי עד עכשיו מה אנחנו בחלק של המניעה ובחלק הפרו-אקטיבי.
קרן רוט איטח: יחד עם זאת, יש לנו מדיניות שמכתיבה במקרה שנתפס תלמיד שמעורב בשימוש בסמים בטיול או בפולין.
קרן רוט איטח: לפני שבוע עשינו הדרכה למנהלי משלחות לפולין כי אנחנו מבינים שהמסע לפולין זו איזושהי נקודת ציון שבה כדאי לעשות עבודה חינוכית עם הילדים ועם הצוותים החינוכיים.
קרן רוט איטח: אם קרה אירוע של שימוש בסמים בטיול, בבית הספר או איפה שלא יהיה, יש נוהל שמנחה את צוותי החינוך בטיפול.
קרן רוט איטח: נכון להיום חוזר המנכ"ל, בכפוף להחלטת היועץ המשפטי לממשלה – זה חוזר מנכ"ל שנמצא כרגע בעבודה ובשינוי מדיניות, כמובן, בכפוף לשינוי שנעשה כאן – תלמיד שנמצא מעורב בשימוש בסמים, בית הספר צריך לדווח על כך למשטרה כדי לאפשר טיפול בתוקף חוק.
קרן רוט איטח: זה טיפול מותנה, בלי רישום פלילי, אבל הכוונה היא שיהיה טיפול סמכותני.
קרן רוט איטח: אנחנו מבינים שהיום זה לא מה שהיה לפני 20 שנה כשנכתב חוזר מנכ"ל.
קרן רוט איטח: היום בני נוער משתפים את היועצת, משתפים את המורים בחוויות השימוש שלהם, והצוותים החינוכיים, בהסדרות מיוחדות גם מול המשטרה, מפנים לטיפול, כשהכוונה שלנו שבני הנוער שמעורבים בשימוש בסמים יפנו לטיפול.
קרן רוט איטח: זאת המשימה שלנו וזה האתגר שלנו.
מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו, אדוני, ולא כטרוניה.
מאיר כהן: יש בלבי בקטע הזה על משרד החינוך, ותשימי לב שהקשבתי ברוב קשב.
מאיר כהן: בסופו של דבר, אתם מנסים לפעול כשילד או הילדה אומרים, ואז נותנים כלים.
מאיר כהן: היום אין כלים במשרד החינוך, למגינת לבי – ואני מכיר, אני מורה ואני מתעדכן - שמבהירים לילדים שזה אסור.
מאיר כהן: החוכמה היא שהאסור הזה הופך להיות חלק מהשיח הבית ספרי ולא פרויקט של שעה בחודש או שעה בחודשיים.
מאיר כהן: את יכולה להנהן בראש כמה שאת רוצה, אני מקפיד להיות בבית ספר תיכון בכל יום חמישי וללמד.
מאיר כהן: אגב, תמר ומירב, השאלה הראשונה שילדים שואלים אותי כשהם שומעים שאני נציג הכנסת, היא: מתי תהיה לגליזציה של סמים?
מאיר כהן: זה בוער להם בעצמות.
מאיר כהן: יש אלף ואחת סיבות למה יש איזו מתירנות בכל מה שנוגע לסמים.
מאיר כהן: למשל, הילדים לא יודעים להבדיל בין קנביס לקנביס רפואי - ואנחנו סימפתיים לקנביס רפואי ואנחנו המדינה מספר אחת בעולם שמובילה באישורים לקנביס רפואי – אז תחושה שהכול מותר.
מאיר כהן: היות שלפני שבאתי לכאן קראתי את כל מה שאתם כותבים, אני מציע לכם, משרד החינוך: א.
מאיר כהן: תעשו מיפוי נכון של בתי הספר התיכוניים, כי היום יש פתיחות של הילדים, הילדים יגידו לכם, רק אל תסתירו את הנתונים האלה, כי הנתונים האלה יכו בהלם גם אתכם וגם את החברה הישראלית.
מאיר כהן: אני חוזר מה שאמרתי: למרות הניסיונות והשתדלנות שלכם – ואני לא שיפוטי – בתי הספר הם קרקע פורייה לכל מה שאנחנו מנסים להגיד כאן שהוא אסור ולא מותר.
מאיר כהן: אלכוהול שותים בכיתה ז', ואם אתם לא יודעים – תלכו לבר מצוות - - -
מירב בן ארי: אבל היא אמרה את זה, שזה מה שקורה בבר מצוות ובת מצוות.
מירב בן ארי: היא אמרה שהיא מתחילה מכיתות ה'-ו' כי שם זה בר מצוות.
מאיר כהן: משרד החינוך לא משקף את המציאות.
מאיר כהן: מה זה היא אמרה?
מאיר כהן: אני רוצה לשמוע ממשרד החינוך מה הם עושים בכיתה ז', מה הם עושים בכיתה ח'.
מירב בן ארי: היא אמרה לך גם על כישורי חיים.
מירב בן ארי: הקשבתי לכל מה שהיא אמרה.
מאיר כהן: כישורי חיים זה כלום.
מירב בן ארי: נכון, אתה יכול להגיד שזה כלום, אבל היא נתנה כאן תוכנית.
מירב בן ארי: אתה לא יכול להגיד - - -
אלי אלאלוף: נציגה של הרשות, בבקשה.
אתי כהנא: פשוט נראה לי שזה המקום לעסוק בזה.
אלי אלאלוף: טוב מאוד, בבקשה.
אלי אלאלוף: אני מצטער ששרן השכל לא פה, כי הדיון הוא בזכותה.
אלי אלאלוף: אוקיי, היא תעבור על הפרוטוקול.
אתי כהנא: הרשות החדשה, וכמובן הרשות למלחמה בסמים בעבר, עיר ללא אלימות ומציל"ה – כל התוכניות שאוחדו יחד לרשות החדשה - עוסקים בפעילות של מניעה.
אתי כהנא: כיום אנחנו עוסקים בהיערכות; ממש יושבים על המדוכה בנושא של היערכות למדיניות הקנביס החדשה, שהיא זאת שנמצאת פה בדיון בהצעת החוק היום, ונמשיך ונעסוק.
אתי כהנא: כמובן שאנחנו לומדים את הדברים, מנסים למצוא את התוכניות וההתערבויות הטובות ביותר, גם מלמידה מהעולם, שיכולות להיות טובות לנושא הזה.
אתי כהנא: אנחנו נמצאים ב-220 רשויות שהרשות פועלת בהן, כי העבודה היא על רצף הגילאים, ובאמת החל מהגיל הצעיר מאוד.
אתי כהנא: כמובן, כפי שציינה גם קרן, זו עבודה בשיתוף פעולה מלא עם משרד החינוך, בהובלה של המנהל היישובי ומנהל המחוז ועל פי צרכים ממוקדים שיעלו בכל יישוב.
אתי כהנא: אנחנו גם עוסקים בעבודה עם תנועות נוער, עם חינוך בלתי פורמלי, עבודה עם סטודנטים.
אתי כהנא: הדגש הוא גם על הורים, על גופים רלוונטיים בקהילה שמשמשכים כשומרי סף, יש מדריכי מוגנות בבתי ספר, יש - - -
מאיר כהן: מה המדד שלכם להצלחה, כשאתם בודקים את עצמכם אחרי שנתיים של תוכנית?
אתי כהנא: הנושא הזה נמצא על המדוכה, לעשות מחקרים מלווים.
מאיר כהן: עד עכשיו לא עשיתם מחקרים?
אתי כהנא: יש מחקרים, אני לא יכולה לתת לך תשובות על תוכניות ספציפיות כרגע, אדוני, כי לא נערכתי לזה.
אתי כהנא: ייתכן שאוכל בהמשך.
אתי כהנא: אבל יש כוונה, במיוחד היום, עם ההיערכות למדיניות החדשה, גם לעסוק בנושא של מחקר מלווה.
אתי כהנא: זה חלק מהעניין שהחוק הזה הוא הוראת שעה, כי אנחנו רוצים ללמוד את השלכותיו ולראות מה הוא יעשה במדינת ישראל לפני שממשיכים הלאה.
אתי כהנא: גם בנושאים של טיפול עוסקים בפיתוח, מסגרות ותוכניות, וגם בשיתוף עם משרדי הממשלה הרלוונטיים – משרדי הבריאות והרווחה – בנושא של תוכניות טיפול כשמגיעים לקצה הרצף ויש גם צורך באיתור ובטיפול של המשתמשים בסמים.
אלי אלאלוף: את רוצה לסכם, קרן?
קרן רוט איטח: אני רוצה להוסיף שיש לנו תוכנית נוספת שעוסקת באימון ופיתוח יכולות התמודדות.
קרן רוט איטח: זאת אומרת, ברגע שאובחנו תלמידים בבית הספר שמעורבים בשימוש בטבק או באלכוהול ורוצים ולעשות שינוי, יש לנו עבודה קבוצתית עם תלמידים בתוך בתי-הספר, בליווי היועצת או הפסיכולוג או עובד סוציאלי, כדי לתת מענה תוך בית ספרי לבעיה של שימוש.
קרן רוט איטח: חבר הכנסת מאיר כהן, לגבי שאלתך על מחקרי הערכה – אחד הדברים שאנחנו נשענים עליו זה המדדים של היקפי השימוש, מחקר HBSC של פרופ' יוסי הראל או נתוני רמ"ה, שעל פיהם יכולנו ללמוד עד כמה התופעה הזאת נפוצה, שכיחה או נכחדת בקרב תלמידים.
קרן רוט איטח: יכולנו לראות, למשל, שלגבי שימוש בסמים, עד 2014 הנתונים היו מאוד יציבים והיו סביב 5%.
קרן רוט איטח: אחד ההסברים היה שהתוכניות החינוכיות מצליחות לעכב את גל הכניסה ואת ההתנסויות בשימוש בסמים.
קרן רוט איטח: מ-2014, לצערי הרב, ראינו שחל זינוק בהיקפי השימוש, כשאחד ההסברים לזינוק הזה הוא האווירה הציבורית, הבלבול בין קנביס לצרכים רפואיים לבין קנביס לצרכים רפואיים.
קרן רוט איטח: גם מבחינתנו זו נקודת התייחסות שמלמדת אותנו מה הצרכים, איפה כדאי לעבוד ומה כדאי לחזק בשלבי הגיל השונים.
אלי אלאלוף: אתם מרגישים שיש לכם מספיק משאבים?
קרן רוט: אף פעם זה לא מספיק.
קרן רוט: יש תקציב ייעודי של משרד החינוך לסיפור של שימוש בסמים, אלכוהול וטבק.
קרן רוט: זה אף פעם לא מספיק, תמיד אפשר - - -
מאיר כהן: כל מחנך בכיתות ז', ח', ט' חייב להקצות חלק מהשעות שלו לנושא או שזה וולונטרי?
קרן רוט איטח: יש חובה לעסוק בתכנים האלה לפי שלבי הגיל השונים.
קרן רוט איטח: לא ציינתי שיש בחינוך העל-יסודי מב"סים – מוביל בית ספרי.
קרן רוט איטח: זאת אומרת, בתוך החינוך העל-יסודי יש מי שהתפקיד שלו זה לוודא שקורות תוכניות חינוך בנושא של מניעת שימוש בסמים, אלכוהול וטבק.
קרן רוט איטח: זה גמול תפקיד.
אלי אלאלוף: אני זוכר שהיה אצלו בית הספר מוביל כזה לפני 20 שנה.
קרן רוט איטח: זה משהו של השנים האחרונות.
אלי אלאלוף: אז זה היה במימון רש"י.
מאיר כהן: עשינו את זה מפילנתרופיה.
קרן רוט איטח: אנחנו עושים הרבה מאוד עבודה עם מנהיגות נוער בתוכנית של "עמיתים ומשפיעים".
קרן רוט איטח: אנחנו מכשירים בני נוער, שהם עושים את העבודה בכיתות.
קרן רוט איטח: יש הרבה מאוד עבודה וחשיבה בתכנים האלה.
אורן ליבוביץ: לגבי תקציבי החינוך, אולי שווה חלק מהרווחים העצומים, של עשרות מיליונים, שהמדינה תעשה מקנסות לצבוע עבורם.
אלי אלאלוף: אני שמח להצטרף להצעה שלך, אבל זה לא בחוק.
נעה בן שבת: יש לנו סעיף בהמשך שמבקש שהקנסות יופנו לאותה קרן שאליה מופנים הקנסות שמטיל בית-המשפט לפי פקודת הסמים המסוכנים, ושמשמשים לכל מיני יעדים כלליים, גם לרשות למלחמה בסמים.
אלי אלאלוף: אבל יש הסכמה בין השרים שזה לא יהיה כתוב בחוק.
נעה בן שבת: אפשר לעשות את זה.
נעה בן שבת: אולי לא רוצים לעשות את זה, אבל זה אפשרי.
עמיחי דוד: אנחנו מעוניינים שלא יהיה קשר בין ההכנסות ובין הקנסות שהמשטרה גובה לבין הפעילות שלה.
עמיחי דוד: לכן, על סמך הקנסות האלה, שיועברו להכנסות המדינה, העברנו תקציבים לעיר ללא אלימות ולנושאים שונים, בהתאם לסדרי עדיפויות של המשרד לביטחון פנים.
אלי אלאלוף: תודה, קרן.
אלי אלאלוף: תודה על היכולת להגיב באון ליין ככה.
אלי אלאלוף: חוזרים לחוק.
נעה בן שבת: אדוני, שאלת לגבי המחיקה של המרשם הפלילי הרגיל.
נעה בן שבת: אני רוצה להזכיר שבמרשם המיוחד הזה העבירה הראשונה נמחקת אחרי חמש שנים, אבל העבירה השניה נשארת לתקופה ממושכת יותר.
אלי אלאלוף: כמה ממושכת?
יואל הדר: אדוני העלה את זה בפעם הקודמת.
יואל הדר: בסוף החוק נדבר על נושא התקופות, נסגור את הכול.
אלי אלאלוף: אבל תבואו עם תשובות שאנחנו רוצים – דהיינו, למחוק.
יואל הדר: בסוף נסגור את הכול.
אלי אלאלוף: אנחנו בעד ראשונה ושניה אותו דבר.
אלי אלאלוף: כמה שיותר למחוק.
אלי אלאלוף: חברים, יש לכם לא רק תפקיד של קונס ומטיל קנס על אנשים, יש לכם גם אפשרות לתת צ'אנס לאנשים לחזור לתפקד נכון ושזה לא יישאר על גבו כל החיים שלו.
אלי אלאלוף: תקופה של חמש שנים נראית לי כבדה מאוד, גם בפעם שניה ושלישית.
אלי אלאלוף: אני בעד לחפש דרך להקל.
אלי אלאלוף: אתם רוצים בסוף הדיון?
אלי אלאלוף: זה יהיה עוד היום.
דניאל בלמס: "(ה) שולם קנס ובוטלה הודעת תשלום קנס או שנסגר שתיק חקירה לאחר בקשה להישפט, יוחזר סכום הקנס ששולם לנקנס, בהתאם להוראות לפי חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות, התשנ"ו–1996‏ (בפרק זה – חוק המרכז).
נעה בן שבת: יש פה שתי סיטואציות שבהן יש תשלום.
נעה בן שבת: אם הבקשה לביטול התקבלה - ואמרנו שהגשת הבקשה לביטול לא דוחה את תשלום הקנס - אז מי ששילם והגיש בקשה, והבקשה אושרה, אז הקנס יוחזר לו; כך גם אם תיק החקירה נסגר אחרי בקשה להישפט, שזה מקרה מיוחד ונגיע אליו לאחר מכן.
דניאל בלמס: "בקשה להישפט 230ד.
דניאל בלמס: (א) נקנס רשאי להודיע כי ברצונו להישפט על העבירה, במקום לשלם את הקנס (בסעיף זה – בקשה להישפט); בקשה להישפט תוגש לתובע, בכתב, בתוך 30 ימים מיום שהומצאה למבקש הודעת תשלום הקנס, ויפורטו בה נימוקי הבקשה.
אלי אלאלוף: אין סתירה בין הסעיף הזה - תקופת הבקשה לערעור ותקופת הבקשה להישפט - לעומת הסעיף הקודם, שזה היה שם 14 יום?
רותי שטרית: לא 14 יום.
רותי שטרית: אם הוא נדחה, יש לו עוד 14.
נעה בן שבת: בתוך ה-30 ימים יש לו שתי בחירות.
נעה בן שבת: אם הוא רוצה להגיש מטעם של חוסר עניין לציבור הוא פונה בבקשה לביטול קנס; אם הוא פונה מנימוקים אחרים הוא צריך לפנות בבקשה להישפט.
נעה בן שבת: אבל אם הבקשה לביטול קנס נדחית, יש לו בכל זאת הזדמנות לפנות ולבקש בקשה להישפט תוך 14 יום.
יואל הדר: באים לקראתו.
דניאל בלמס: "(ב) נקנס שהגיש בקשה להישפט לפי סעיף זה, לא יהיה רשאי להגיש בקשה לביטול קנס כאמור בסעיף 230ג.
דניאל בלמס: (ג) הגיש נקנס בקשה להישפט, תמשיך המשטרה בחקירה פלילית לגבי העבירה שעבר המבקש; ראה תובע שהועבר אליו חומר החקירה בעבירת קנס מיוחדת, שהראיות מספיקות לאישום, יעמיד לדין את המבקש, אלא אם כן החליט כי המקרה מתאים לביטול הודעת הקנס.
נעה בן שבת: הודעת הקנס ניתנה על בסיס ראיות מנהליות, עדיין לא התקיימה חקירה פלילית על כל החלקים שלה – איסוף ראיות וכל מה שנדרש במסגרת החקירה הפלילית - ורק בשלב של בקשה להישפט מתחילה החקירה הפלילית.
נעה בן שבת: זה לא המצב הרגיל, אנחנו מדברים פה על עבירה מורכבת, יש פה שאלות של מי עבר את העבירה, האם זו עבירה.
נעה בן שבת: יש פה שאלות מורכבות, והיה ניסיון ללכת במסלול המנהלי כדי להקל.
נעה בן שבת: אולי תוכלו להסביר מה היה הרציונל ללכת למסלול המנהלי ולהתחיל את החקירה הפלילית רק בשלב המאוחר יותר.
רותי שטרית: נכון, כשאזרח מעלה בחלק מהנימוקים שלו נימוקים שיורדים לשורש העבירה, כמו: זה לא סם; זה לא הסם שלי; אני לא ביצעתי את העבירה – משמע שצריך לנהל חקירה.
רותי שטרית: פותחים בחקירה, בודקים גם את הסם, ויכול להיות מצב שכשהגיש האזרח את הבקשה מהנימוקים הללו, וסבור התובע שבנסיבות הללו אין צורך לבצע חקירה – גם כאן יש לו שיקול דעת - הוא יכול גם לא לנהל את החקירה.
רותי שטרית: הרעיון הוא לייעל ולקבל את הנתונים במלואם.
אלי אלאלוף: לא לנהל חקירה, ומה לעשות?
רותי שטרית: לבטל את הדוח.
נעה בן שבת: וזו סגירה מחוסר אשמה או שזה ביטול?
רותי שטרית: ביטול זה ביטול.
נעה בן שבת: אם מתברר שאין אשמה, זו סגירה בהיעדר אשמה לכל דבר ועניין?
רותי שטרית: אין רישום כלל ברישום הפלילי.
אורן ליבוביץ: זה רק בפעמיים הראשונות.
נעה בן שבת: כל ההסדר שאנחנו קוראים עכשיו נוגע לפעמיים הראשונות.
רותי שטרית: כשאין אשמה - זה תמיד.
רותי שטרית: גם בפלילי, כשאין אשמה אין רישום.
דניאל בלמס: "(ד1) על הליך של העמדה לדין לפי סעיף זה יחולו – (1) הוראות לפי סעיף 239 [סדרי הזמנה בעבירות קלות]; (2) הוראות סעיף 240 [סדרי דין מיוחדים בעבירות קלות].
נעה בן שבת: אתם רוצים להדגיש שיתאפשר לעשות שימוש גם בנושא של סדרי הזמנה שחלים בעבירות קלות וגם בסדרי דין שחלים לגבי עבירות קלות.
דניאל בלמס: "(ד) הועמד נקנס לדין לפי פרק זה ובית המשפט הרשיעו בעבירת קנס מיוחדת, יטיל עליו בית המשפט קנס בסכום שלא יפחת מפי שלושה מסכום הקנס הנקוב בהודעת תשלום הקנס, ולא יחולו הוראות סעיף 35א לחוק העונשין, התשל"ז–1977 (בפרק זה – חוק העונשין); לעניין זה, 'הורשע' – לרבות מי שבית המשפט קבע כי ביצע את העבירה.
נעה בן שבת: כאן יש לנו הוראה מיוחדת שאומרת שכאשר אדם ביקש להישפט, הועמד לדין ובית המשפט קבע שהוא ביצע את העבירה או שהרשיע אותו בעבירה, בשני המקרים הוא מחויב להטיל עליו קנס שהוא לא פחות מפי שלושה מסכום הקנס הנקוב בהודעת תשלום הקנס.
נעה בן שבת: זאת אומרת, בעבירה ראשונה אנחנו מדברים על 3,000 שקלים; בעבירה שניה - 6,000 שקלים.
מאיר כהן: זה המינימום?
נעה בן שבת: זה מינימום, ולא זו בלבד - - -
מאיר כהן: הוא יוכל להטיל עליו יותר.
נעה בן שבת: הוא יוכל להטיל עליו יותר.
נעה בן שבת: ההוראה פה אומרת שלא יחולו הוראות סעיף 35א לחוק העונשין.
נעה בן שבת: ההוראות האלה מאפשרות לבית המשפט תמיד, גם כשיש עונש חובה, שיקול דעת להקל בעונש.
נעה בן שבת: כאן מוצע באופן מאוד חריג לשלול את הסמכות להקל בעונש, ועולה השאלה מה ההצדקה לפגיעה כזאת, למניעת ההקלה בעונש.
יואל הדר: כל המטרה של החוק הזה היא לא לאפשר לגליזציה מבחינתנו.
יואל הדר: אנחנו מגיעים לרמה מסוימת שאנחנו מוכנים לבוא לקראת, אבל עד לרמת הלגליזציה.
יואל הדר: ברגע שמישהו יסבור שהוא לא ישלם את הקנס והוא יבקש להישפט ואז אולי הסם ילך לאיבוד, משהו יקרה בדרך, השופט יקל אתו כי הוא אדם מסכן – אז אין משמעות לחוק הזה.
יואל הדר: לכן אנחנו רוצים שיידע שאם הוא בחר במסלול מסוים – הוא יודע שזה סם, אבל הוא בחר לאתגר את המערכת – שיידע שיש לו את הקנס של 3,000 שקלים.
יואל הדר: יש לו מינימום של 3,000 שקלים, ואז שייקח את הסיכון על עצמו.
יואל הדר: זו המטרה של החוק, בלי הסעיף הזה החוק עקר.
נעה בן שבת: אתה מטיל פה איום על האדם.
נעה בן שבת: אתה אומר לאדם: דע לך, אם אתה משלם 1,000 שקל – בסדר גמור, ואת 1,000 השקלים הטלתי עליך על סמך ראיות מנהליות; אם תבקש להישפט בשביל להוכיח את חפותך - למרות שב-1,000 או ב-2,000 שקלים לא תהיה צפוי למרשם פלילי, אתה רוצה להוכיח את חפותך, אתה רוצה להוכיח שזאת לא עבירה, ובסופו של דבר הורשעת – יש סיכון.
נעה בן שבת: מדוע הוא צריך לעמוד בסיכון הזה, בצינון היכולת שלו לפנות לבית המשפט ולהוכיח את חפותו?
יואל הדר: הוא יודע שמדובר בסם, בקנביס; הרי הוא יודע מה הוא עישן.
יואל הדר: אם הוא בטוח בחפותו – עדיף לו להישפט, ואז אנחנו במעבדה לא נוכל להוכיח שזה קנביס ובכל מקרה הוא ייצא מחוסר ראיות.
אורן ליבוביץ: יכול להיות שזה לא שלו.
יואל הדר: מאחר שהוא יודע בדיוק את כל נסיבות המקרה, הוא ייקח את הסיכון מתוך מודעות למה שהוא עושה.
יואל הדר: לכן אין פה סיכון מבחינתו.
אורן ליבוביץ: מה לגבי מקרה שזה לא סם?
יואל הדר: אם זה לא סם קנביס אז המשטרה לא תוכל להוכיח את זה במעבדה, ואז הוא יזוכה.
יואל הדר: התובע בכלל לא יביא אותו לבית המשפט כי אין לו - - -
מאיר כהן: אתה מכיר מקרה שמישהו עישן סיגריה ועצרו אותו והוא נשפט על זה?
אורן ליבוביץ: עכשיו זה יקרה.
איה גורצקי: זה לא יקרה, זה חוסר הבנה שלכם.
אורן ליבוביץ: קודם כול, הוא צריך להודות בעבירה.
רותי שטרית: לא, הוא לא צריך להודות.
אורן ליבוביץ: נפתח נגדו הליך פלילי.
איה גורצקי: קודם כול, הסיטואציה היום היא שאין דבר כזה שבן אדם יועמד לדין מבלי שבדקנו את הסם.