GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: 1,000 שקל.
יואל הדר: אבל לבן אדם מהמעמד הבינוני יש 1,000-2,000 שקל לשים ולאדם חלש אין.
מירב בן ארי: אתה הולך רחוק למוחלשים ואני אומרת לך שגם בן אדם ממעמד הביניים - -
יואל הדר: גם בן אדם רגיל זה כבד עליו, נכון.
קריאה: אתה אמרת שקנביס עולה כמו זהב.
אלי אלאלוף: אתם לא רוצים שיפגע אז שיפסיק.
יואל הדר: גם חוק למניעת עישון במקומות ציבוריים זה 1,000 שקלים קנס.
אלי אלאלוף: אני מודה שחלק מזה חוסך לי כסף.
מירב בן ארי: אבל אם הוא יעשן סיגריה עכשיו במקום שמותר במרחב הציבורי, הוא לא מקבל 1,000 שקל קנס.
יואל הדר: אנחנו אומרים איפה שזה עבירה, לא איפה שזה לא עבירה.
מירב בן ארי: אוקי, אז יש הסתייגות גם של שרן וגם של - -
אלי אלאלוף: מירב, את רצית הסתייגות בשם שרן.
מירב בן ארי: לשרן יש את ההסתייגות שלה.
מירב בן ארי: אני חושבת - -
נעה בן שבת: שמציעה ש-150 שקלים חדשים בעבירה ראשונה ובעבירה שנייה 300 שקלים חדשים.
נעה בן שבת: סיעת מרצ הציעה שזה יהיה 100 שקלים בכל העבירות.
אלי אלאלוף: אנחנו נכתוב כל הסתייגות.
יואל הדר: פה אני מקווה שאדוני לא מבקש שנבחן את עצמנו בנושא.
אלי אלאלוף: אולי אני גם אבקש.
אלי אלאלוף: אני יודע ש-150 זה פחות מ-1,000.
שרן השכל: זה בסדר.
שרן השכל: אחד הדברים שראינו שקורים במדינת ישראל זה שיש יותר אכיפה במקומות שהם קצת יותר חלשים.
שרן השכל: אנחנו רואים שיש שיטור עודף בשכונות או שיטור מוגבר במקומות שנקרא להן השכונות לא הכי קלות.
שרן השכל: שכונות מצוקה, שכונות קשות, שכונות שיש בהן יותר פשע ולכן, שם יש כמות הרבה יותר גבוהה של חיפושים יזומים.
שרן השכל: זאת אומרת שאם אתה מסתובב לך בשתיים בלילה ברמת-אביב אחרי שחזרת מבילוי, יש סיכוי מאוד נמוך ששוטר יעשה עליך חיפוש יזום.
שרן השכל: כי יש שם פחות משטרה, כי יש שם פחות חשד.
שרן השכל: זה מה שקורה.
שרן השכל: אם אתה מסתובב בדרום תל-אביב - -
אלי אלאלוף: כי יש פחות סכנה.
שרן השכל: לגיטימי לחלוטין אבל אלי, בגלל זה רוב הכמות של התיקים שנפתחים מתוך 10,000 תיקים בתוך שנה, מגיעים ממקומות שקצת יותר קשה בהם ולכן, כאשר אנחנו קובעים סכום של קנס - -
אתי כהנא: מאיפה זה לקוח?
שרן השכל: - - כאשר אנחנו קובעים סכום של קנס, אנחנו צריכים לראות שגם הקנס הזה, זה אנשים שנמצאים במצוקה שיוכלו לעמוד בו.
שרן השכל: אם המטרה היא הרתעה וזה מגיע ממקום של אנשים שיש להם יותר מצוקות, אז צריך לראות שההרתעה מגיעה בצורה שווה.
שרן השכל: לא יכול להיות שזה יהיה מס לעשירים ורק במקומות שבהם אתה יכול לשלם את זה, 1,000 שקל, שזו כמות שיש חלק מהאנשים שאם אתה עובד בחצי משרה או כל מיני דברים כאלה, זה מגיע לקצת פחות מחצי מהשכר שלך.
אלי אלאלוף: אז את רוצה שנעשה קנס לאזורים מסוכנים לעומת אזורים עשירים?
שרן השכל: לא, אני רוצה להוריד - גם חניה באדום-לבן - -
מירב בן ארי: שיש בהם יותר סכנה.
אלי אלאלוף: שיקום, זה טבעי שילך למקומות שיש בהם עניים.
מירב בן ארי: אבל למה את הולכת לשם?
מירב בן ארי: אנחנו בכלל לא במקום של העניים וכו'.
מירב בן ארי: גם אני, גם אתה, גם כל אדם, 1,000 שקל לעישון, לשימוש עצמי, מה קרה?
מירב בן ארי: אני אומרת 500 ו-700, זה ההסתייגות שלי.
מירב בן ארי: זה סכומים שהם לא נמוכים כמו 150 שקשה לך עם זה ואני מבינה אבל 1,000 שקל?
מירב בן ארי: הבן אדם שמעשן ג'וינט או שימוש עצמי, מה קרה, תגיד?
מירב בן ארי: ומה זה קשור גם לעניים ומסכנים?
מירב בן ארי: גם אדם שמקבל 5,000 או 10,000 שקל, 1,000 שקל זה הרבה כסף.
איה גורצקי: אתם יודעים כמה עולה 10 גרם קנביס בשוק השחור?
אורן ליבוביץ: אדרבה.
איה גורצקי: כמה עולה 10 גרם?
אורן קניג: 1,000 שקל.
מירב בן ארי: תן לי שנייה, אני בכיוון הטוב.
מירב בן ארי: גם סלולר, סליחה, לקח לכם הרבה זמן עד שהעליתם ל-1,000 שקל וזה סכנת חיים.
מירב בן ארי: על מה אנחנו מדברים?
מירב בן ארי: גם אופניים חשמליים שאני רוכבת, עכשיו שזה סכנה וכולם אומרים כמה זה מסוכן ומסכן, לקח לכם מלא זמן, נתתם 250 שקל.
מירב בן ארי: אז על עישון של ג'וינט 1,000 שקל?
אלי אלאלוף: אני מציע שכשאנחנו נגיע להצביע נחליט על זה.
אלי אלאלוף: אתם רוצים הסתייגות בעניין הזה?
אלי אלאלוף: רשמנו הסתייגות אחת.
שרן השכל: זה נשמע לך נורמלי 1,000 שקל?
אלי אלאלוף: בעיני כן.
מירב בן ארי: אז לדעתי זה הרבה כסף, ואני לא הלכתי ל-150, אני מבינה אותך.
מירב בן ארי: קשה לך עם ה-150.
מירב בן ארי: 500 שקל זה לא הרבה כסף?
מירב בן ארי: 500 שקל זה הרבה כסף.
מירב בן ארי: גדול עלי.
אלי אלאלוף: הרבה כסף בשביל מי?
אלי אלאלוף: בשביל מי שמעשן ומסכן?
מירב בן ארי: מה הוא מסכן?
מירב בן ארי: במה הוא מסכן?
מירב בן ארי: יושב מעשן לו ג'וינט.
מירב בן ארי: מה, יתמוטטו השמיים כבר?
אורן ליבוביץ: אדוני, ה-1,000 שקלים האלה לא ימנעו.
אורן ליבוביץ: יש פה עיקרון.
אורן ליבוביץ: זה רק עוד כאב לכיס.
אורן ליבוביץ: זה לא ימנע שום דבר.
אלי אלאלוף: יש לי תזכורת להגיד לכם: הדברים האלה, אני לא מחליט לבד.
אלי אלאלוף: בשביל זה יבואו חברי כנסת ונצביע.
אלי אלאלוף: אז הדיון נגמר בשלב זה.
אלי אלאלוף: תרשום בבקשה את ההסתייגויות של החברות.
אתי כהנא: אדוני, רק לציין אם מותר לי, שגם במדינות אירופה שבהן יש קנסות אדמיניסטרטיביים, הקנסות עומדים על מאות יורו.
אורן ליבוביץ: באיזו מדינה למשל?
אתי כהנא: באיזו מדינה?
אלי אלאלוף: אנחנו יכולים להתקדם?
אתי כהנא: בקרואטיה, באסטוניה, בלטביה.
אלי אלאלוף: גברת, הוא מנהל לך את הדיון?
אורן ליבוביץ: כל מדינות מזרח אירופה.
אתי כהנא: סליחה, אדוני צודק.
דן סיידה: אני לא יודע אם היו בדיונים הקודמים הבחנה בין שימוש במצב נהיגה.
דן סיידה: הם ביטלו את זה, הם עשו לזה התייחסות נפרדת כי זה לדעתי חמור עשרות מונים - -
קריאות: עוד לא הגענו לזה.
דן סיידה: והדבר השני, אני חושב שהסכום שאתם מדברים עליו, הפשרה שבין 300 ל-500 נראית לי משהו באמצע, הגיוני יותר, לא נמוך מדי ולא גבוה מדי.
דן סיידה: 1,000 שקל זה באמת גבוה לכל דבר.
אלי אלאלוף: היות ויש הסתייגות, כשנגיע להצבעות אנחנו נגיע גם לסיכום ברשותך.
נעה בן שבת: יש לך הסתייגות בנושא הזה?
דן סיידה: אם להוריד מהסכום הגבוה הזה, כן.
נעה בן שבת: ההסתייגות כפופה למירב בן ארי?
אלי אלאלוף: בבקשה תמר.
תמר זנדברג: אני רק רוצה לעניין הקנס, להסתייגות שסיעת מרצ הגישה על 100 שקל, להשאיר על כנה.
תמר זנדברג: להגיש לחילופין 250 שקל אם יש בעיה וההסתייגות הזאת לא תתקבל או לחילופין להצטרף להסתייגות של מירב בן ארי.
אלי אלאלוף: אוקי, אז כשנגיע להצבעות נחליט.
אלי אלאלוף: ההצבעה תחליט.
אלי אלאלוף: אני מזכיר שאני מגן על הצעת החוק המקורית ולכן, אין הסתייגות ממני אבל זו העמדה.
אלי אלאלוף: השאר זה הסתייגויות ואז נביא אותם כהסתייגויות לעומת הצעת החוק המקורית.
נעה בן שבת: רק עוד דבר אחד: הנושא של עבירה ראשונה – פעם ראשונה שאדם נתפס מעשן.
נעה בן שבת: היום, הנחיית היועמ"ש בעבירה ראשונה כן קרוא לתחנה וכן לתת אזהרה.
נעה בן שבת: זאת אומרת, גם היום בעבירה ראשונה נפתח הליך - -
קריאה: הליך פלילי.
קריאה: 20,000 בשנה.
קריאה: כל חצי שעה, כל 25 דקות.
רותי שטרית: זו עבירה פלילית לכל דבר ועניין.
אלי אלאלוף: מה אתה דואג?
אלי אלאלוף: יש פה תעסוקה מלאה.
אלי אלאלוף: יש דברים טובים פה.
אורן ליבוביץ: הם ירוויחו הרבה כסף, אנחנו לא דואגים רק שזה בא על חשבון דברים אחרים אדוני וחבל.
אלי אלאלוף: גם בבדיחות אתה רוצה - - - זה היה ניסיון לבדיחה.
אורן ליבוביץ: הכל טוב אבל בכל בדיחה אומרים שיש טיפה אמת.
אורן ליבוביץ: גם פה יש טיפה אמת כי זה בא על חשבון דברים אחרים.
אלי אלאלוף: אני אעשה הכל כדי שלא יהיה קנביס בעולם.
אורן ליבוביץ: לא תצליח אדוני.
אלי אלאלוף: אני לא אצליח אבל אני מאמין.
נעה בן שבת: "(4) הוראות פסקאות (2) ו-(3) לא יחולו על עבירה של החזקה ושימוש בקנבוס לצריכה עצמית המבוצעת בידי אחד מאלה:
נעה בן שבת: העבירה בעבירה שהיא אחת מאלה:
נעה בן שבת: מיוחדת;
נעה בן שבת: בחומרים מסכנים, התשע"ג–2013‏ ;
נעה בן שבת: אנחנו מדברים פה על מי שהעבירה לא תחשב עבירת קנס מיוחדת וממילא לא יחולו עליה סדרי הדין המיוחדים אלא סדרי הדין הרגילים.
נעה בן שבת: וכאן מוצע: אם הורשע בחמש השנים הקודמות בעבירה מסוג פשע למעט עבירות מסוימות – רציתי לשאול האם אנחנו קיבלנו הערה מהצבא לגבי רישום פלילי מופחת.
נעה בן שבת: יש להם הוראה של רישום פלילי מופחת.
נעה בן שבת: האם ההוראה הזאת נועדה, האפשרות של החרגה בידי השר לביטחון פנים בהסכמת שר המשפטים, האם זה עונה על הבעיה שהעלתה הסנגוריה הצבאית?
יפעת רווה: אני ממשרד המשפטים.
יפעת רווה: אני לא יודעת אם יש פה נציגים מהצבא, אני לא רוצה לדבר בשמם.
יפעת רווה: עלינו ההסכמה של הצבא מקובלת.
איה גורצקי: עלינו לא.
איה גורצקי: אנחנו נמצאים כרגע בדיונים.
איה גורצקי: אני לפחות התחלתי סדרה של דיונים עם נציגת הפרקליטות הצבאית.
איה גורצקי: אני מבקשת שהנושא הזה לא יעלה בדיון הזה.
איה גורצקי: אנחנו נבוא עם תשובה בדיון הבא.
קריאה: איזה אבסורד זה.
אלי אלאלוף: ישי לי שאלה: יש פה מישהו מתחת לגיל 18?
קריאה: לי מלאו במרץ 18.
אלי אלאלוף: כי אני ממליץ למי שמתחת לגיל 18 לא להיות בדיון על הקנביס.
אלי אלאלוף: זו עמדה שלי, מותר לי לקבוע את זה.
אלי אלאלוף: המלצתי את זה למשפחה אחת, לא עמדו בזה בהסכמה אבל זה לא לוויכוח, זו החלטה שלי.
דקל עוזר: אני מפנה קודם כל מסמך שלנו.
דקל עוזר: אנחנו מציעים למחוק את הסעיף הזה משתי סיבות: קודם כל, יש היום בחוק סמכות לתובע להחליט אם הוא מפעיל נוהל של קנס או לא מפעיל נוהל של קנס.
דקל עוזר: הסעיף הזה כובל את הסמכות של התובע.
דקל עוזר: יכול להיות שיש מקרה שבן אדם ביצע עבירה בעבר, והתובע עדין חושב שלא מתאים למנוע ממנו את האופציה הזאת, ואני חושב שצריך להשאיר את הסמכות הזו בידי התובע.
דקל עוזר: זה דבר ראשון.
דקל עוזר: דבר שני – אני סבור - -
נעה בן שבת: איזו סמכות זאת?
דקל עוזר: הכל כתוב במסמך שלנו.
דקל עוזר: אני אסביר את זה.
אלי אלאלוף: עדיף לדבר אתך מאשר לקרוא.
דקל עוזר: כן אדוני.
דקל עוזר: העבירות המנהליות, זה לא משהו שהומצא בחוק הזה, זה דבר שהוא קיים.
דקל עוזר: חוק העבירות המנהליות קובע מתי תובע כן יפעיל את הסמכות שלו להגיש עבירה מנהלית ומתי הוא יכול לא להגיש את הסמכות שלו.
דקל עוזר: אני סבור - -
נעה בן שבת: אתה מדבר על מצב שבו יש עבירה מנהלית והתובע בכל זאת מחליט להגיש כתב אישום.
נעה בן שבת: יש הוראה כזאת - -
דקל עוזר: לא.
דקל עוזר: אני מתנצל.
דקל עוזר: התובע מחליט להחיל את חוק העבירות המנהליות, לתת לבן אדם את האופציה לשלם את הקנס ולהיכנס לתוך עבירה מנהלית.
דקל עוזר: הוא יכול לא להחליט את ההחלטה הזאת לתת את האופציה, ואז ההליך נשאר בהליך הפלילי.
דקל עוזר: כלומר, העבירה היא עבירה, וחוק העבירות המנהליות נותן את האופציה לתובע לתת לנאשם את האפשרות לחלץ את עצמו באמצעות קנס מנהלי.
דקל עוזר: זה חוק העבירות המנהליות.
דקל עוזר: והחוק קובע סמכויות לתובע מתי הוא מפעיל את זה, מתי הוא לא מפעיל את זה.
דקל עוזר: עכשיו, בואו ניקח מקרה היפותטי של בן אדם שביצע עבירה מסוימת ועכשיו תפסו אותו מעשן.
דקל עוזר: התובע שוקל את השיקולים ואומר: שמע, אני לא רוצה להגיש נגדו כתב אישום.
דקל עוזר: אני רואה איך הבן הזה מנסה להשתפר או משהו כזה, אני לא רוצה להגיש נגדו כתב אישום ואני רוצה לתת לו את האפשרות לתת קנס ובעצם כבלו את סמכות התובע.
רותי שטרית: זה לא נכון.
דקל עוזר: אז אני סבור שזו הסיבה הראשונה שאנחנו חושבים שצריך למחוק ובאופן כללי לא לשים הערות חריגות כאלה, זו הסיבה הראשונה כי זה כובל סמכויות תובע ואני חושב שזה דבר שגוי.
דקל עוזר: התובע נמצא בשטח יותר משהכנסת נמצאת בשטח ולכן, כבילת סמכות מתוך הכנסת כלפי תובע שנמצא בשטח, ככלל זה לא דבר נכון.
דקל עוזר: הדבר השני שאנחנו אומרים ורשמנו את זה:
דקל עוזר: אנחנו חושבים שיש פה איזה שהוא מידרוג של אזרחים - -
תמר זנדברג: רגע, רק להבין את ההערה הראשונה, שאני אבין למה אתה מתכוון: אתה אומר שסעיף קטן (א) והסעיפים (1)-(4) למעשה נותנים סייגים לשיקול הדעת של התובע?
דקל עוזר: כן, הם קובעים שהאפשרות - -
תמר זנדברג: זה בעצם מי שהורשע בעבירה קודמת באחד מאלה, זה בעצם מכוון את שיקול הדעת של התובע ואתה - -
דקל עוזר: זה לא מאפשר לתובע לשחרר אותו באמצעות קנס, כמו שפה בן אדם יכול להשתחרר באמצעות קנס.
דקל עוזר: זה מחריג אותו - - -
אלי אלאלוף: תסיים ואנשי המשטרה יענו.
דקל עוזר: הדבר השני זה שאני חושב שהסעיף הזה לא חוקתי.
דקל עוזר: אני חושב שהסעיף הזה נותן עונש מסוים לאזרח על כך שביצע עבירה שהוא שילם עליה את הדין והוא משלם עליה את הדין.
דקל עוזר: אני חושב שאי אפשר לקבוע שאדם שביצע עבירה ושילם עליה את הדין, עכשיו יש חוקים שלא יחולו עליו.
דקל עוזר: לדעתי, זה להפוך אזרח סוג א' לאזרח סוג ב' וזה לא תקין חוקתי.
אלי אלאלוף: אתם רוצים לענות לו?
רותי שטרית: שיקול הדעת של התובע גם בהליך מנהלי וגם בהליך הפלילי הוא זהה והוא לא נמנע בשום דרך ובשום צורה.
רותי שטרית: חשוב מאוד להדגיש שמי שנותן את הדוח זה רק השוטר בשטח.
רותי שטרית: על פי התפיסה ועל פי הפעילות שתיערך בעצם הדוח יימסר בשטח על ידי השוטר אחרי שהוא ידע להיכנס על פי מספר תעודת זהות למערכת.
רותי שטרית: הוא ידע את הקריטריונים הברורים, אם הוא עונה לקריטריון של אותו אזרח לקבלת הדוח.
רותי שטרית: באשר לרישום הפלילי, אם הוא מוחרג או לא, ואם הוא עונה לקריטריונים הוא מקבל את הדוח.
רותי שטרית: הוא לא עונה לקריטריונים, הוא לא מקבל את הדוח והוא נכנס לציר הרגיל שהוא הציר הפלילי.
רותי שטרית: כך ששיקול הדעת גם לא נעלם.
רותי שטרית: והיכן אנחנו רואים שהוא לא נעלם?
רותי שטרית: בהגשת כתב האישום באמת עומד השיקול לעיני התובע אם להגיש את כתב האישום או לא.
רותי שטרית: לנגד עיני האזרח עומדות גם מספר אפשרויות כשהוא מקבל את הדוח, האם להגיש בקשה לביטול הדוח, האם בקשה להישפט, ואנחנו נראה את זה בכל ההצעה.
רותי שטרית: כשמוגשות הבקשות, אותו תובע מפעיל את שיקול הדעת האם להעמיד לדין או לא להעמיד לדין, האם לבצע את החקירה או לא לבצע את החקירה.
תמר זנדברג: רק להבין שהבנתי, אפשר שאלה?
שרן השכל: יש לי שתי הסתייגויות בקשר למה שהקראנו ואני רוצה להסביר: קודם כל, אני מסכימה עם מה שנאמר בנוגע לאסירים.
שרן השכל: לא יכול להיות שניתן דין אחד לאזרחים ודין אחר לאסירים, אנחנו באמת מפלים אותם ולכן הייתי רוצה לרשום גם את זה כהסתייגות, כדי להסיר את הסעיף של האסירים.
שרן השכל: זו הסתייגות אחת שצריך לרשום אותה גם כן.
אלי אלאלוף: עוד לא הגענו לאסירים.
שרן השכל: הדבר השני הוא פסקה (ה) – מי שעבר במהלך ביצוע העבירה או בקשר אליה עבירה אחרת.
נעה בן שבת: כשנגיע.
אלי אלאלוף: כשנגיע לדברים.
אלי אלאלוף: תמר בבקשה.
תמר זנדברג: אני רציתי לשאול שוב לגבי הדיון פה רק אם הבנתי נכון, אולי לא הבנתי:
תמר זנדברג: כמו שאני מבינה את זה, סעיף (4) הוא כמו שנאמר כאן על ידי דקל, מגביל את שיקול הדעת של התובע בתנאים מסוימים.
תמר זנדברג: כלומר, הוא אומר שסעיפים (2) ו-(3) מתייחסים לנושא של עבירה ראשונה והנושא של הקנס למעט אם ובעצם החוק מנחה את התובע, שהוא לא יכול להשתמש בסעיפים האלה אם מדובר בעבירה קודמת באחד מהסעיפים המפורטים.
תמר זנדברג: אז ההתייחסות שלך, כמו שהבנתי אותה, לא היתה קשורה למה שנאמר פה.
תמר זנדברג: אז אם אפשר להתייחס לרציונל של הגבלת שיקול הדעת.
תמר זנדברג: בעצם אומר דקל: תראו, אנחנו מגבילים את שיקול הדעת של התובע בגלל עבירה קודמת, שזה עבירה קודמת שהוא כבר שילם עליה במקום אחר אז למה זה כפל עונש?
תמר זנדברג: כפל קנס מה שנקרא.
תמר זנדברג: דבר שני, אם אני מסתכלת על העבירות כאן אז נגיד סתם, אני יכולה להבין – למה נוגע הסעיף הזה?
תמר זנדברג: לעצור עבריינים?
תמר זנדברג: עבריינים לפי חוקי הסמים?
תמר זנדברג: סוחרי סמים?
תמר זנדברג: עבריינים אחרים?
נעה בן שבת: אולי תסבירו את כל הסעיף.
איה גורצקי: התפיסה של המודל, אני אחזיר אתכם אחורה להחלטת הממשלה לחשיבה שמאחורי:
איה גורצקי: התפיסה באה ואמרה את הדבר הבא: אנחנו רוצים לבוא לקראת אנשים נורמטיביים, אנחנו לא רוצים להגדיר כאן מה זה עבריין ומה זה נורמטיבי אבל נורמטיביים מבחינתנו זה אנשים שאין להם עבר פלילי.
איה גורצקי: זו היתה התפיסה הנקייה.
איה גורצקי: למה?
איה גורצקי: כי הצעקה הגדולה היתה של צרכני הסמים, של משתמשי הסמים, אנחנו לא עבריינים.
איה גורצקי: אנחנו לא עוברים עבירות אחרות.
איה גורצקי: הגיליון הפלילי שלנו נקי, אל תחתימו לנו את הגיליון הפלילי ברישום פלילי של מי שמשתמש בסמים.
איה גורצקי: זו היתה התפיסה.
איה גורצקי: באנו ואמרנו: מצוין.
איה גורצקי: מי שהוא נורמטיבי, הוא אדם לא ללא עבר פלילי, הוא אדם שמנהל אורח חיים רגיל לחלוטין, כמוני כמוכם, אדם כזה, לא נחתים לו את הגיליון הפלילי, לא נכתוב לו תיק סגור, תיק פתוח, הרשעה בעבירה של אחזקת סם.
איה גורצקי: ננהל רישום לצרכים פנימיים שלנו בכלל במרשם מיוחד שהוא לא מרשם פלילי והוא לא יוצא החוצה לכולי עלמא.
אורן ליבוביץ: רק מה המשמעות של נורמטיבי?
איה גורצקי: תן לי בבקשה לסיים.
איה גורצקי: אני לא הפרעתי לך למרות שמאוד התקשיתי.
איה גורצקי: זאת היתה התפיסה מלכתחילה.
איה גורצקי: תפיסה כזאת באה ואומרת – אמר המפכ"ל: אוקי, בסדר גמור.
איה גורצקי: מה עושים עם אנשים שכבר יש להם עבר פלילי?
איה גורצקי: יש להם הרשעות קודמות?
איה גורצקי: התלבטנו מאוד ואז אמרנו: ניקח את הקבוצה שהיא יותר מאופיינת כקבוצה עבריינית.
איה גורצקי: אדם שעבר בעבר לא כל עבירה, לא עבירות חטא ועוון שנחשבות קלות.
איה גורצקי: רק מי שכבר יש לו בעברו עבירות פשע, שהן עבירות יותר חמורות, והעבירות האלה הן בחמש השנים האחרונות כי אנחנו לא רוצים להחתים אדם לאורך כל חייו - -
אלי אלאלוף: וזה לא רק בשימוש אלא גם כל דבר שקשור.
איה גורצקי: כל עבירת פשע שנחשבת חמורה שהוא עבר בחמש השנים האחרונות והוא הורשע בגינה.
איה גורצקי: יש מצבים שאנשים עומדים לדין בעבירות פשע אבל מסיימים בגלל שהן לא מאוד חמורות והנסיבות לא מאוד חמורות, אז התיק מסתיים באי הרשעה.
איה גורצקי: אלה כן ייכנסו למודל כי בסוף התפיסה היא שלא היתה פה חומרה יתירה.
איה גורצקי: רק אלה שהורשעו בחמש השנים האחרונות בעבירת פשע לא ייכנסו למודל.
איה גורצקי: עברו שש שנים, בסדר גמור.
איה גורצקי: אין בעיה.
תמר זנדברג: השאלה שלי היא כזאת ואני אגיד לך מאיזה מצב אני חוששת: קודם כל, הרציונל הוא נכון.
תמר זנדברג: באמת, כמו שאת אומרת, הרבה מהרציונל שלנו אומר שיש פה הפללה של אנשים שהם לא עבריינים והם לא צריכים להיות, והדבר היחיד שהופך אותם לכאלה זו ההפללה של השימוש העצמי, אז כך שהרציונל הוא נכון.
תמר זנדברג: השאלה היא האם יש מקרים – את יודעת, אני עומדת בראש ועדת הסמים ואני רואה הרבה פעמים שיש אנשים – עכשיו אני מדברת על תחום ההתמכרויות, שזה נסיבות חיים שמביאות אותם להיות עם הרשעות, עם עבר פלילי, עבירות רכוש.
תמר זנדברג: לא עבירות סחר בסמים או דברים כאלה שאת זה אנחנו רוצים להפריד.
תמר זנדברג: השאלה אם סתם, אדם יכול למצוא את עצמו דווקא כשאנחנו הולכים למודל שאומר: טוב, את השימוש העצמי אנחנו הולכים לאיזה עידן חדש ביחסים מול מערכת אכיפת החוק לבין המעשנים, דווקא אלה שהם המוחלשים ביותר, ימצאו את עצמם דווקא הם במסלול הפלילי למרות שאולי הם הראשונים שאנחנו רוצים דווקא לחלץ משם.
תמר זנדברג: אני מפנה אותך למשל לכל התהליך שקורה בבתי המשפט הקהילתיים גם היום, בלי החוק הזה, בלי קשר לאי-הפללה, שבעצם כל התהליך הרבה יותר רווחה ומסביר פנים ורואה את האדם כקרבן ולא כעבריין.
מירב בן ארי: - - - יודע להבדיל.
תמר זנדברג: עם שיקול הדעת של התובע.
מירב בן ארי: איך נדע אם זה עשה עבירות פשע והוא גנב ושדד אל מול מישהו ש...
אלי אלאלוף: אתה לא יודע על מה מדברים, עכשיו נכנסת.
דקל עוזר: קיבלתי עדכון.
שרן השכל: עוד שאלה אחת כי על פי המודל הזה, אתם רוצים שהמפגש היחיד יהיה בין השוטר לאזרח במרחב הציבורי שבו הוא מקבל קנס.
שרן השכל: איך הוא ידע אם הוא פושע - - -
איה גורצקי: אז בדיוק על זה, זה מתחבר לחברת הכנסת זנדברג ואנחנו נשיב: ראשית, אני חושבת שהשאלה היא שאלה פילוסופית.
איה גורצקי: גם היום האוכלוסייה המוחלשת יותר היא זאת שאנחנו פוגשים בבתי המשפט.
איה גורצקי: לא פשוט מה שנקרא.
איה גורצקי: עני ורע לו לצורך העניין אבל אני דווקא חושבת שלבית המשפט יותר כלים לסייע לאוכלוסייה הזאת מאשר דרך קנסות.
איה גורצקי: הקנס, רוב הסיכוי שלא יהיה לו לשלם, כן יהיה לו לשלם, יסתבך עם המרכז לגביית קנסות.
איה גורצקי: לבית המשפט, ברגע שאנחנו מעמידים אדם כזה לדין שיש מאחוריו שימושים ואולי סחר ואולי החזקה בכמות גדולה ואולי עבר פלילי בעבירות רכוש, מי יודע מה - -
תמר זנדברג: אולי עבירות רכוש, אלימות.
תמר זנדברג: דווקא עבירות סחר פחות מטריד אותי כי זה.
איה גורצקי: אדם כזה שיגיע לבית המשפט, לבית המשפט יש סל כלים לסייע לו כולל טיפול, כולל שיקום, כולל הארכת מעצר על תנאי מה שאין היום במודל הקנסות.
איה גורצקי: זו תשובה אחת.
איה גורצקי: תשובה שנייה: הרעיון היה דווקא כי לא רצינו להפליל את האוכלוסייה הנורמטיבית.
איה גורצקי: לא לקחת אדם שתפסנו אותו עכשיו עם סיגריה, לעכב אותו, אולי במקרים מסוימים לעצור אותו, להביא אותו לתחנה, לחקור אותו תחת אזהרה.
איה גורצקי: כל המודל הפלילי הוא מודל נורא נוקשה.
איה גורצקי: באנו ואמרנו איך אנחנו מסיימים את ההליך, מתחילים ומסיימים אותו בשטח בצורה שירותית יחסית.
איה גורצקי: מונעים כמה שיותר שימוש בכלי אכיפה קשים.
איה גורצקי: איך אנחנו נותנים לשוטר את הכלים לעשות את זה בשטח ולא מביאים אותו לתחנת משטרה כי זה רע מאוד, וכולנו נסכים שאף אחד לא רוצה את זה.
איה גורצקי: זה ממש היה עיקרון שעמדנו עליו.
איה גורצקי: הדרך היחידה היתה ליצור מסלול שאנחנו קוראים לו רמזור – אדום, ירוק.
איה גורצקי: זאת אומרת, להגדיר במערכת אוטומטית שאנחנו מפתחים אותה כרגע את הכללים.
איה גורצקי: מתי אדם נכנס לקריטריונים, השוטר לא יכול להפעיל את שיקול הדעת הזה בשטח, הוא לא תובע.
איה גורצקי: צריך להבין.
איה גורצקי: הוא, יש לו קריטריונים ברורים שהוועדה תאשר או לא תאשר.
איה גורצקי: אם יהיה אדם שהורשע בחמש השנים האחרונות בעבירת פשע, יופיע לו אדום, לא מתאים למודל קנסות, האיש הזה יעוכב לתחנה, ייפתח תיק, ייחקר באזהרה.
איה גורצקי: יופיע לו ירוק, ייתן לו הודעת קנס בשטח ויגיד לו תודה רבה ולהתראות.
תמר זנדברג: דווקא לאור מה שאת אומרת, האם אתם מוכנים לשקול להוסיף תחנה.
תמר זנדברג: נגיד אדום-ירוק בשטח, סבבה.
תמר זנדברג: מי שקיבל אדום, עולה חזרה ושם הוא יפגוש בשיקול דעת של תובע או מישהו יותר מהתחום המשפטי, לא את השוטר בשטח, שישקול לפי נסיבות המקרה עוד תחנה של אדום-ירוק.
תמר זנדברג: האם אנחנו כל עומדים על זה כי יש לו הרשעות בעבירות סחר, כי אני לא יודעת מזה וזה אדם שהשימוש שתפסנו פה זה רק חור ארנבת למערכת פשיעה הרבה יותר גדולה או שהוא אדם מהסוג שתיארתי, שהוא קורבן שהיה לו לפני חמש שנים איזו הרשעה בעבירת רכוש, והוא לא מתאים.
איה גורצקי: זה קיים היום באופן חלקי.
תמר זנדברג: ואז במקום שהחוק יקבע, פשוט להוסיף עוד תחנה של שיקול דעת ב"בק אופיס", שהוא כבר כן הגיע לתחנה.
איה גורצקי: אז היום ה"צהוב" הזה קיים באופן חלקי.
איה גורצקי: אדם שיש לגביו אדום, מגיע לתחנה ונחקר.
איה גורצקי: התיק מגיע לתובע.
איה גורצקי: אם יש ראיות, הוא מגיע לתובע.
איה גורצקי: לתובע יש שיקול דעת, הוא לא חייב להגיש כתב אישום, הוא יכול לסגור את התיק מחוסר עניין לציבור.
איה גורצקי: נסיבות העניין בכללותן לא מתאימות, שינינו את ההגדרה אבל זה חוסר עניין לציבור.
איה גורצקי: זאת אומרת, אדם שיש לו נסיבות חיים קשות, הכמות היתה קטנה, חס וחלילה חולה וכו', במקרים האלה לתובע יש שיקול דעת עדין לסגור את התיק.
איה גורצקי: השאלה היא האם הבקשה היא שבמקרה כזה מה, התובע יגיד: אני לא אסגור את התיק אבל אני אתן לו הפעם 3,000 שקל קנס?
איה גורצקי: אני חושבת שזה יותר יפגע בו.
תמר זנדברג: הדבר הזה של סגירת התיק בנסיבות העניין, ההגדרה החדשה הזאת והמאוד – לדעתי זו חקיקה של הסיעה שלי, אם אני לא טועה, של מיכל רוזין.
איה גורצקי: של מיכל רוזין אבל זה תכף ישתנה כי יש הצעה חדשה שתכף תעבור של חבר הכנסת אמסלם.
איה גורצקי: שאסור לנו למסור את.
איה גורצקי: ..
תמר זנדברג: נראה אם זה יעבור או לא.
קריאה: זה לא יחול על סמים בלאו הכי.
תמר זנדברג: בכל אופן, יש לכם היום נתונים כמה כאלה יש שנסגרים בגלל מה שנקרא: בנסיבות העניין לא מתאים?
רותי שטרית: ברוב התיקים בהחזקת סם לשימוש עצמי עד 15 גרם, שזה החזקה לשימוש עצמי, נסגרים מעניין לציבור.
תמר זנדברג: מאיפה הקריטריונים מגיעים?
תמר זנדברג: יש פה איזה - -
רותי שטרית: יש קריטריונים מאוד ברורים.
רותי שטרית: את שאלת שאלה ואני אשיב ברשותך: אזרח נורמטיבי ללא עבר פלילי שזו מעידתו הראשונה, אז בוודאי שזו החזקת סם לשימוש עצמי ואנחנו לא נרצה להכתים את עברו ולא נרצה להגיש כתב אישום בעניינו, אז התיק הזה נסגר מחוסר עניין לציבור.
רותי שטרית: יש גם הנחיות מותאמות, הנחיות היועמ"ש לממשלה, ואנחנו פועלים לפיהן.
תמר זנדברג: כן אבל הדיון כאן הוא על אדם שזו לא הפעם הראשונה וזו לא עבירה יחידה אבל נשאלת השאלה האם נסיבות העניין, כמו שאתן אומרות, מעידות על אדם שדווקא החרגתו מהמודל החדש והעברתו למסלול הפלילי על העבר הפלילי שיש לו, אולי דווקא דוחפת אותו יותר לשוליים החברתיים.
תמר זנדברג: אנחנו יודעים שיש פה אכיפה, יש מרכיב חברתי באכיפה.
תמר זנדברג: אדם כזה, שהגיע ממקום מסוים והוא הסתבך בנעוריו וכו', ועכשיו כל מה שהוא רוצה זה לצאת - -
רותי שטרית: אבל חלפו חמש שנים.
אתי כהנא: זה לחמש שנים.
אתי כהנא: זה לא לנצח נצחים.
תמר זנדברג: כן אבל לפעמים, במהלך החמש שנים האלה, לאדם צעיר בן 22,23,24, זה יכול להיות במהלך החמש שנים האלה וזה מה שיכול לדון אותו להמשך חייו.
אלי אלאלוף: אפשר להתכנס לאיזה סיכום?
איה גורצקי: השורה התחתונה, זה לא שאנחנו לא חושבים על הדברים.
איה גורצקי: אני חושבת שדווקא חברי שתומכים בלגליזציה יסכימו שאנשים עם עבר פלילי, אנשים שכבר הגיליון שלהם מוחתם, אנשים ששקועים עד צוואר או לא עד צוואר בתוך עולם הפשע ולא קשור - -
איה גורצקי: לא, אני רק אומרת שהאנשים האלה יעדיפו במידה מסוימת אפילו את הגשת כתב האישום או סגירת התיק על פני קנס שהוא קנס לא על 1,000 או 2,000 כי מדובר באנשים עם עבר אלא בקנס הרבה יותר גבוה, ושוב תגידו לי את אותו דבר שהם לא יכולים לשלם, הם באו ממעגל מסוים.
איה גורצקי: סגירת תיק מבחינתם לא מעלה - -
אלי אלאלוף: לא, אני לא אוהב את המושג הזה: הם באים ממעגל מסוים.
קריאה: אני לא חושב שצריך להעניש בכוח מישהו - -
איה גורצקי: חס וחלילה, זו לא הכוונה.
איה גורצקי: הכוונה היתה אנשים שיש להם החתמה במרשם הפלילי.
אלי אלאלוף: טוב, שיהיה ברור.
דקל עוזר: אם אפשר בקצרה - -
אלי אלאלוף: דקה שלך.
דקל עוזר: בינתיים אני ממציא דברים יפים, לא אדוני?
דקל עוזר: אם אפשר, אני רוצה להציע שההצעה שתמר זנדברג אמרה פה תיכנס להצעת החוק.
דקל עוזר: אני מציע כן לקבל את זה, כלומר שאם השוטר בשטח מקבל אדום, עדין יהיה לתובע אפשרות להציע את זה.
אלי אלאלוף: אני מתחיל לקנא.
אלי אלאלוף: אתה תמיד איתה, אף פעם לא איתי.
דקל עוזר: אני מציע שמה שאלי אלאלוף אמר ייכנס להצעת החוק, שאם התובע קיבל אדום, עדין לתובע תישאר אפשרות להכניס אותו להסדר.
דקל עוזר: אני רק רוצה לדייק את מה שאמרה הידידה כאן מהמשטרה, איה, שברגע שלבן אדם יש רישום פלילי קודם, יוגש נגדו כתב אישום אם הוא נתפס על שימוש עצמי כי אלה ההנחיות - -
אלי אלאלוף: מה התקופה?
אלי אלאלוף: תלוי בתקופה גם.
דקל עוזר: חמש, שבע שנים.
דקל עוזר: הנה, יש פה אדם מהסנגוריה הציבורית והוא יכול לאמת את העניין הזה.
דקל עוזר: ולכן, אני חושב שדווקא להשאיר את ההסדר הזה כשיקול דעת של תובע, זה מאוד יסייע בטיפול ושיקום של אנשים עם רישום פלילי.
אלי אלאלוף: אם תשנו את דעתכם, תבואו עם הצעה.
אורן קניג: אני רוצה לשאול שאלה: אוסרים עלינו ואוסרים עלינו ואוסרים עלינו אבל למילואים לקחת אותי עם 70 גרם, הם גייסו אותי למילואים כמו גדול אבל רישיון נהיגה לא.
אלי אלאלוף: אל תסבך את העניינים הפשוטים עכשיו.
אורן קניג: אבל זו האמת.
אלי אלאלוף: אני אמרתי לך, ההצעה שלי תפסיק עם זה בכלל.
אורן קניג: הלוואי, אם הייתי יכול, תאמין לי הייתי מפסיק.
אלי אלאלוף: תקשיבו לו.
אורן קניג: אם אני לא מעשן את זה אני לא על הרגליים, אני מת.
אורן קניג: תן לי את החיים שלי בחזרה.
אורן ליבוביץ: אני מכור לקפה אדוני, באותה מידה כמו שהוא מכור לקנביס.
אלי אלאלוף: אז אני ממליץ לך תגמור גם עם הקפה.
אלי אלאלוף: משפחה שלמה יש לו, מדהימה.
אלי אלאלוף: אז תחשבו.
אלי אלאלוף: אל תראו בקנביס רק את הדבר הטוב שאתם מכירים.
נעה בן שבת: אדוני, רק נעבור על הפסקאות: עבירה מסוג פשע כפי שהוסבר.