GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל לניאדו: אריה ניסח נכון מאוד.
אריה מועלם: אם הבקשה היא בגין חוב שנוצר על ידי הילדים, במקרה הזה נבקש גם את המצב הכלכלי של הילדים.
ערן יוסף: אני חושב שאנחנו לא יכולים לחזות כאן את כל המקרים.
ערן יוסף: נתתי דוגמה.
ערן יוסף: אני לא יודע אם זה המקרה היחידי.
ערן יוסף: אני אומר שקצין התגמולים ינמק למה הוא מבקש את הפרטים הנוספים.
יובל ליפקין: בסוף אתה נותן מלווה.
יובל ליפקין: לא מדובר במענק.
שמרית גיטלין שקד: אתה יכול להפוך עד חצי ממנו למענק.
רחל לניאדו: בלי לומר ילדים.
רחל לניאדו: אפשר לומר אם יש זיקה לגורם לחוב של הילד ואז אפשר לבקש כל מסמך שאתם רוצים.
מירב בן ארי: אולי אפשר לציין בחוק שבמידה וזה נוגע, לא יודעת מה.
אריה מועלם: במידה וקיימת זיקה בין החוב של הורה השכול לבין ילדיו, אז נבקש.
שמרית גיטלין שקד: לאו דווקא ילדים.
אריה מועלם: בני משפחה.
מירב בן ארי: בני משפחה.
אריה מועלם: בהם קיימת זיקה בין חובות ההורה השכול לבין בני משפחתו - - -
שמרית גיטלין שקד: בין בני משפחה נוספים.
אריה מועלם: יכול קצין התגמולים לבקש דין וחשבון.
שמרית גיטלין שקד: אני כותבת מקף, גם של בני משפחה נוספים.
אריה מועלם: בסדר.
שמרית גיטלין שקד: דין וחשבון אודות המצב הכלכלי של המבקש ובן זוגו ובמקרים חריגים שבהם קיימת זיקה בין החוב ובין בני משפחה נוספים – גם של בני משפחה נוספים.
שמרית גיטלין שקד: אנחנו עוברים לפרק י"ג.
שמרית גיטלין שקד: סעיף 15ד(טו) מדבר על סיוע לשכול בלבד, סיוע בהוצאות טלפון.
שמרית גיטלין שקד: יש פירוט.
שמרית גיטלין שקד: פרק י"ג: סיוע לשכל בהוצאות טלפון (לפי סעיף 15ד(טו) לחוק)
שמרית גיטלין שקד: שכול המבקש סיוע בהוצאות בעבור התקנת קו טלפון או העתקת קו טלפון לפי סעיף 15ד(טו)(1) או (2) לחוק, לפי העניין, יצרף לבקשתו קבלה.
שמרית גיטלין שקד: מתן הסיוע הסיוע בעד דמי שימוש בטלפון לפי סעיף 15ד(טו)(3) לחוק יינתן לשכול בחודש ינואר בכל שנה.
שמרית גיטלין שקד: זה בעצם סיוע אוטומטי.
ריקי מורד: אוטומטי.
שמרית גיטלין שקד: פרק י"ד: סיוע לאלמנה בעד דמי שימוש בטלפון (לפי סעיף 15ד(טו) לחוק)
שמרית גיטלין שקד: הסיוע בעד דמי שימוש בטלפון לפי סעיף 15ד(טו)(טז) לחוק יינתן לאלמנה בחודש ינואר בכל שנה.
שמרית גיטלין שקד: פרק ט"ו: סיוע במימון רכישת חלקת קבר והקמת מצבה עבור שכול או אלמנה (לפי סעיף 15יד(יז) לחוק) סעיף 15יד(יז) לחוק מדבר על סיוע לאלמנה ולשכול בעד מימון רכישת חלקת קבר והקמת מצבה עבורם.
שמרית גיטלין שקד: אם הם לא קיבלו את הסיוע הזה בעודם בחיים, יינתן הסיוע לשאר הבשר אשר רכש את חלקת הקבר בעבורם או מימן את הקמת המצבה עבורם.
מירב בן ארי: זה החוק המקורי.
שמרית גיטלין שקד: בפרק זה – "מבקש" – שכול, אלמנה, או קרוב של אחד מהם אשר מימן את רכישת חלקת הקבר או הקמת המצבה עבור השכול או האלמנה.
שמרית גיטלין שקד: "קרוב" כהגדרת "קרוב" בחוק בתי קברות צבאיים, תש"י-1950.
שמרית גיטלין שקד: המבקש סיוע במימון רכישת חלקת קבר והקמת מצבה יגיש בקשה בסמוך למועד הרכישה.
שמרית גיטלין שקד: לבקשה תצורף קבלה על שם המבקש שבה יצוין מקום בית הקברות שבו נרכשה החלקה או הוקמה המצבה.
שמרית גיטלין שקד: במקרה שהמבקש הוא הקרוב יצרף לבקשה גם תעודת פטירה של השכול או האלמנה ופרטי חשבון הבנק שאליו יועבר התשלום.
שמרית גיטלין שקד: שכול או אלמנה שלא קיבלו בעודם בחיים סיוע לפי פרק זה לרכישת חלקת קבר או להקמת מצבה, והקרוב רכש עבורם לאחר פטירתם חלקת קבר או מימן הקמת מצבה על קברם – רשאי קצין התגמולים להחליט כי הסיוע יינתן לקרוב.
שמרית גיטלין שקד: נרכשה חלקתה קבר או מומנה הקמת מצבה על ידי יותר מקרוב אחד, ישולם הסיוע לקרוב אחד בלבד בכפוף להסכמתם של הקרובים הנוספים.
שמרית גיטלין שקד: הודעה על הסכמה זו תועבר ליחידה להנצחת החייל באגף, כשהיא חתומה בידי הקרובים.
שמרית גיטלין שקד: ניתן סיוע לפי פרק זה עבור מבקש, לא יינתן סיוע פעם נוספת, אף אם לא שול מלוא סכום הסיוע.
שמרית גיטלין שקד: פרק ט"ז: סיוע לשכול ולאלמנה במגורים במחלקה המיועדת לדיירים עצמאיים בבית אבות או בבית דיור מוגן (לפי סעיף 15ד(יט)(1) לחוק) סעיף 15ד(יט)(1) אומר: "לשכול ולאלמנה העוברים להתגורר במחלקה המיועדת לדיירים עצמאיים בבית אבות או בבית דיור מוגן כהגדרתו בחוק הדיור המוגן, מענק חד פעמי לשם השתתפות בדמי כניסה או פיקדון סכום שלא יעלה על 36,767 שקלים חדשים ולא יותר מההוצאה בפועל לפי הנמוך, ובלבד שבבית האבות או בבית הדיור המוגן יש מחלקה סיעודית.
שמרית גיטלין שקד: מענק לפי פסקה (1) לא ייתן לשכול או לאלמנה שיחידת הדיור במקום כאמור באותה פסקה היא בבעלותם ונרכשה על שמם".
שמרית גיטלין שקד: שכול או אלמנה המבקשים סיוע לפי פרק זה יצרפו לבקשתם:
שמרית גיטלין שקד: אישור של בית האבות או בית הדיור המוגן לפיו למבקש אין במקום יחידת דיור בבעלותו ולא נרכשה יחידת דיור על שמו.
שמרית גיטלין שקד: קבלה על שם השכול או האלמנה, לפי העניין, המעידה על כך שהם שילמו עבור דמי הכניסה.
רחל לניאדו: אנחנו כבר שנים מדברים על כך.
רחל לניאדו: דמי הכניסה הם לגמרי לא ריאליים.
רחל לניאדו: שנים על גבי שנים הם לא עודכנו והם לא ריאליים.
מירב בן ארי: היכן כתובים דמי הכניסה?
רחל לניאדו: בחוק.
רחל לניאדו: היום אנחנו מדברים על כניסה לבתי אבות, כולם יודעים, בסכום של מאות אלפי שקלים.
רחל לניאדו: הסכום הוא לא ריאלי והוא לא קרוב למציאות.
רחל לניאדו: בעיני זה משהו שחייבים לשקול אותו ולעדכן אותו.
מירב בן ארי: ה-36,767 שקלים?
רחל לניאדו: כן.
רחל לניאדו: שנים על גבי שנים לא עדכנו את הסכום.
רחל לניאדו: היום 100,000 שקלים, 200,000 שקלים.
רחל לניאדו: הסכומים הם דמיוניים ואין ביניהם שום קשר, בין הסכום לבין מה שקיים בהוראה.
ערן יוסף: אני מוכרח לומר שהסכום הזה לא התיימר למלא את כל סכום דמי הכניסה.
פרידה שניידרמן: לא התיימר.
פרידה שניידרמן: אבל יש סכום ריאלי.
יובל ליפקין: הפער עם השנים הלך וגדל.
מירב בן ארי: נטפל בזה בנפרד.
אריה מועלם: בכל מקרה, זה בחקיקה ולא כאן.
אריה מועלם: זה לא רלוונטי לדיון הזה.
מירב בן ארי: יש לכם הערות לפרק הזה?
שמרית גיטלין שקד: פרק י"ז: הוראת מעבר
שמרית גיטלין שקד: בקשה שהייתה תלויה ועומדת ערב תחילתן של תקנות אלה וטרם נדונה, תמשיך להידון לפי תקנות אלה.
שמרית גיטלין שקד: יש לנו את הסעיף שלא סגרנו, סעיף 10(3).
מירב בן ארי: בואו נסגור אותו כדי שנוכל להצביע על התקנות.
ערן יוסף: יש כאן הצעה של הביטוח הלאומי.
מירב בן ארי: אתה מדבר על סעיף 10?
ערן יוסף: אני מקריא מתוך חוק הביטוח הלאומי, סעיף דומה שמוצע לנו לאמץ גם כאן.
ערן יוסף: "נוכח המוסד כי – כאן זה יהיה האח - לא יכול לגבות את התגמול או כי מתן ההטבה לידי ההורים אינו לטובת הזכאי, רשאי קצין התגמולים למנות אדם שיקבל את זה במקומו".
מירב בן ארי: הוא רשאי לתת לו.
ערן יוסף: הוא רשאי לתת לו.
מירב בן ארי: למה למנות עוד פעם?
ערן יוסף: צודקת.
ערן יוסף: כאן זה לקטינים.
ערן יוסף: פשוט להיצמד לנוסח הזה.
מירב בן ארי: תגיד את זה שוב.
ערן יוסף: "נוכח קצין התגמולים כי אחי הנספה לא יכול לקבל את הסיוע לפי סעיף זה" - - -
שמרית גיטלין שקד: אבל זה לא רלוונטי.
שמרית גיטלין שקד: כי הסיוע ניתן לשכול.
שמרית גיטלין שקד: אתה רוצה לתת אותו לאח.
שמרית גיטלין שקד: זה לא שהוא ניתן לאח והוא לא יכול לקבל אותו.
שמרית גיטלין שקד: הרישא הזאת לא רלוונטית לענייננו.
שמרית גיטלין שקד: הזכאות היא לשכול.
שמרית גיטלין שקד: אתה רוצה לומר סיטואציה שאתה לא יכול לתת לשכול.
שמרית גיטלין שקד: לא סיטואציה שאתה לא יכול לתת לילד.
שמרית גיטלין שקד: אולי הסיפא של הסעיף הזה.
מירב בן ארי: תגיד את הסוף.
ערן יוסף: מתן הגמלה להורה אינו לטובת הזכאי.
מירב בן ארי: מישהו צריך להבין בכל האירוע הזה שאם נותנים את זה להורה, הוא לא מקבל.
מירב בן ארי: אבל כל הקטע שההורה מראש אמור לקבל רק אחרי שהוא הגיש את הטפסים.
מירב בן ארי: הרי אתה קודם כל מגיש ורק אחר כך מקבל.
ערן יוסף: המקרה היחידי הרלוונטי זה מקרה של אין קשר עם ההורים.
מירב בן ארי: כדי לקבל את המענק, קודם כל מגישים את זה שהוא שילם למוסד האקדמי.
מירב בן ארי: זה לא שהוא מקבל לפני כן.
מירב בן ארי: זה לא כמו מלגה.
מירב בן ארי: בכל מקרה, אם נוכח קצין התגמולים כי האחים, אותו אח לא יכול לקבל מההורים, הוא ייתן לו ישירות.
מירב בן ארי: את זה אני רוצה לומר במילים פשוטות.
שמרית גיטלין שקד: השאלה אם אנחנו צריכים את החוק בשביל זה.
מירב בן ארי: צריך את התקנות.
מירב בן ארי: לא צריך את החוק.
ריקי מורד: אחר כך הורה יבוא ויאמר למה נתתם לה והוא זה ששילם את זה.
מירב בן ארי: רוב הילדים, לפחות האחים הגדולים, הרי צריך לבוא אליכם עם מי ששילם.
מירב בן ארי: את תראי על הקבלה שזה הילד וזאת לא האימא.
מירב בן ארי: האימא לא יכולה לומר שהיא שילמה.
מירב בן ארי: אם האימא שילמה, בכלל אין דיון.
מירב בן ארי: הוא הולך למוסד והוא מבקש שיוציאו לו את הקבלה.
מירב בן ארי: גם כשאת מבקשת מלגה, את צריכה להראות שאת שילמת ולא אימא שלך.
מירב בן ארי: את מבקשת קבלה מהמוסד האקדמי.
מירב בן ארי: קודם כל הוא מגיש את הטפסים אליהם ורק אז הוא מקבל את ההנחה.
שמרית גיטלין שקד: מן הסתם יוציאו את הקבלה על שם התלמיד.
ריקי מורד: תמיד מוציאים את זה על שם התלמיד.
מירב בן ארי: מדובר כאן על מקרים חריגים, מקרים בודדים בקצה הרצף.
ערן יוסף: פשוט צריך להסביר לקצין התגמולים מה הוא צריך לבדוק.
מירב בן ארי: קצין התגמולים, כשמגיע אליו ילד כזה, הרי בסוף אם מגיע ילד כזה ואומר תנו לי, באמת אני אומרת, זה לא שכל ילד בא עכשיו ומבקש את ההנחה.
רחל לניאדו: המקרים האלה ידועים למשרד.
רחל לניאדו: המשרד היום בקשר עם כל משפחה ומשפחה באמצעות עובדת רווחה וסוציאלית.
רחל לניאדו: אתם מכירים את המקרים האלה.
פרידה שניידרמן: אני רוצה לומר שני דברים.
פרידה שניידרמן: הרבה מהאחים משלמים גם חלק מהתשלום.
פרידה שניידרמן: לא הכול נופל על ההורים.
פרידה שניידרמן: אנחנו בארגון יד לבנים יודעים בדיוק היכן המצוקה כי לפני שהוא הולך לקצין התגמולים הוא מגיע אלינו וצועק הצילו.
פרידה שניידרמן: אם כן, בואו תכניסו אותנו במשוואה.
מירב בן ארי: אנחנו מדברים כאן על 40 אחוזים הנחה בתואר ראשון.
מירב בן ארי: על זה אנחנו מדברים.
מירב בן ארי: קצת פרופורציות.
פרידה שניידרמן: בואו נעשה את זה מסודר.
מירב בן ארי: אני גם אומרת שבסוף, היום, אם תסתכלו, אני גם יושבת ראש השדולה להשכלה גבוהה, רוב, כמעט 70 אחוזים מהמקרים, הסטודנט משלם בעצמו.
מירב בן ארי: הרוב זה הסטודנט ואנחנו מדברים על 40 אחוזים הנחה משכר אוניברסיטאי.
מירב בן ארי: אם הוא הולך ללמוד במכללה או שהוא 40 אחוזים תואר ראשון, רק אוניברסיטאי.
מירב בן ארי: זאת אומרת שאנחנו מראש מדברים כאן על פחות או יותר 4,000 שקלים.
מירב בן ארי: ברוב המקרים הילדים משלמים.
מירב בן ארי: אם הייתם שואלים אותי, אבל אתם לא שואלים אותי, אני הייתי משלמת ישר לסטודנט כי הוא שילם.
ערן יוסף: אבל זו הבעיה המשפטית.
מירב בן ארי: כאן אני צריכה לתקן את החוק.
מירב בן ארי: מי שמשלם, צריך גם את ההנחה.
מירב בן ארי: למה אם אני משלמת, צריך לתת לאימא שלי את הכסף.
מירב בן ארי: אבל לא משנה.
מירב בן ארי: זה אירוע של החוק ולא אירוע של התקנות.
פרידה שניידרמן: אני לא מדברת על האירוע עצמו.
פרידה שניידרמן: באים ואומרים מקרים.
פרידה שניידרמן: המקרים, כמו שאמרתי לך, הם ספורים ואפילו לא על כף יד אחת.
פרידה שניידרמן: אנחנו יכולים כגוף יציג לבוא ולהמליץ ואפילו לקרוא להורה ולשאול.
ערן יוסף: עם כל הכבוד, הגוף שלכם לא יכול לשמש במקום קצין התגמולים.
מירב בן ארי: אריה, מה אתה מציע?
מירב בן ארי: אתה נראה לי מאוזן בין השניים למרות שכולם כאן באותו עניין.
מירב בן ארי: אני בטוחה שכולם רואים את הרווחה של האחים ואף אחד לא רוצה לפגוע באחים השכולים.
מירב בן ארי: מה אתה מציע מבחינת הקונסטלציה הזאת?
אריה מועלם: כולם רואים כאן את טובת האחים.
אריה מועלם: צריך כאן למצוא את ההגדרה שעובדי משרד הביטחון לא יעמדו בפני מצב שהוא בלתי אפשרי.
אריה מועלם: לא צריך לשים מכשול בפני עיוור במקרה הזה.
אריה מועלם: לכן ההגדרה צריכה להיות ברורה.
אריה מועלם: זה מצד אחד.
אריה מועלם: מצד שני, אי אפשר לשים את העובדים במקום שהם צריכים להיות הפוסקים בסכסוך בין הורים לאחים.
אריה מועלם: צריכה להיות כאן הגדרה חכמה.
אריה מועלם: אין לי אותה כרגע.
אריה מועלם: לכן המחשבה שלי הלכה שאם יש מקרים קיצוניים כאלה, בשנה הראשונה לא לשלם את התשלום אלא לשלם אותו רק בשנה השנייה עבור השנה הראשונה.
פרידה שניידרמן: הוא צריך להתחיל ללמוד.
פרידה שניידרמן: איך הוא יתחיל ללמוד?
פרידה שניידרמן: תשים אותנו שגם אנחנו נקרא להורה.
אריה מועלם: אני לא יכול לשים אתכם.
רחל לניאדו: הגדרת קודם, בהיעדר קשר, מה שאמרת.
אריה מועלם: מה זה היעדר קשר?
אריה מועלם: ואם ההורה יבוא אחר כך ויגיד למה נתת לבן שלי אחרי שאני מימנתי את זה?
רחל לניאדו: אנחנו מדברים על מקרה קיצון שאתם מכירים, שהם שנים כבר לא בקשר בין ההורים לילדים.
ריקי מורד: זה חוק, אלה תקנות.
ערן יוסף: את רוצה להיות בית דין?
רחל לניאדו: אני לא בית דין.
רחל לניאדו: אני מדברת על מקרים מוכרים שאנחנו באים אליכם.
אריה מועלם: תני לנו את ההגדרה הנכונה.
פרידה שניידרמן: אפשר ללכת על מקרי קיצון, אבל אין תקנות למקרי קיצון.
רחל לניאדו: מדברים על היעדר קשר בין הורה לילד.
פרידה שניידרמן: חייבים למצוא לזה פתרון.
אריה מועלם: אנחנו צריכים לתת לעובדים שלנו הסדרה ברורה.
פרידה שניידרמן: אנחנו לא רוצים שאחר כך יתלוננו עליהם כי הם מעכבים משהו.
אריה מועלם: ואני לא יכול לשים אותם שופטים בין אחים להורים.
יעקב גוטליב: טובת הילדים גוברת על ההורים.
יעקב גוטליב: אדם רוצה ללמוד, תנו לו ללמוד מה שהוא רוצה.
רחל לניאדו: אני לא מדברת על המקרה הזה.
רחל לניאדו: אני מדברת על מקרים ששנים על גבי שנים ילדים לא בקשר עם ההורים שלהם.
ערן יוסף: זה לא מה שפרידה מבקשת.
ערן יוסף: אני חושב שמה שאנחנו יכולים לחיות אתו, אלה מקרים חריגים בהם השתכנע קצין התגמולים כי נותק הקשר בין אח הנספה להוריו.
מירב בן ארי: בדיוק מה שכתבתי כאן.
ערן יוסף: עם זה אפשר לחיות.
ערן יוסף: כל דבר שהוא מעבר לזה אנחנו נסתבך.
מירב בן ארי: אני מסתדרת עם זה.
מירב בן ארי: בדיוק התחלתי לכתוב במקרים חריגים בהם הוכח לקצין התגמולים ואתה השלמת.
ריקי מורד: אני כל הזמן חרדה לחיי היום יום ובסופו של דבר מי שצריך לדעת את ההנחיות המדויקות, אלה האנשים שבשטח.
ריקי מורד: כמו שאני רואה את הדברים, יש אחת משתיים: או שכל ההטבה הזאת עוברת לאחים, זאת אומרת שהאחים מקבלים את זה ורק הם, או שההטבה היא אצל ההורים כל עוד הם בחיים.
מירב בן ארי: אני אפעל בתקופה הקרובה שכל האירוע הזה יעבור לאחים כי היום רוב הילדים משלמים.
מירב בן ארי: בינתיים, וזה לא ייקח הרבה זמן, נקבל את מה שהוא הציע.
אריה מועלם: אנחנו מקבלים את ההצעה של ערן.
מירב בן ארי: אני הולכת עכשיו לקחת את האירוע הזה.
מירב בן ארי: אין שום הגיון היום להמשיך לשלם להורים שכר לימוד אוניברסיטאי.
שמרית גיטלין שקד: ערן, תקריא בבקשה את הסעיף.
ערן יוסף: אני הולך לסעיף 10(2).
ערן יוסף: כתוב: "לא נותר שכול בחיים, או במקרים חריגים בהם השתכנע קצין התגמולים כי נותר הקשר בין אחי הנספה להוריו, הסיוע יינתן" וכולי.
מירב בן ארי: היה לנו עוד משהו פתוח?
נחמה מוסקל: סליחה, אני רוצה לחזור רגע לסעיף הקודם – סעיף 311) - בו מדובר על דין וחשבון אודות המצב הכלכלי של המבקש ובן זוגו.
נחמה מוסקל: במקרה של אלמנה שמבקשת כדי לסייע לילד שלה או לבן משפחה, אני לא חושבת שזה ראוי לבקש את הדוח הכלכלי של בן זוגה מפני שיש עניינים שלא נוגעים לבן זוגה והילדים הם לא הילדים שלו.
נחמה מוסקל: מה קשור?
אריה מועלם: הם חיים באותו בית.
אריה מועלם: זה תא משפחתי.
נחמה מוסקל: אלה לא הילדים שלו.
אריה מועלם: זה לא משנה.
מירב בן ארי: לגבי הילדים אמרנו במקרים חריגים.
נחמה מוסקל: אני מדברת על בן זוג.
מירב בן ארי: זה התא המשפחתי.
נחמה מוסקל: מה הקשר?
נחמה מוסקל: מה הוא קשור?
נחמה מוסקל: גם אם מצבו מעולה.
מירב בן ארי: אבל הוא בן הזוג שלה.
נחמה מוסקל: הוא לא אבי ילדיה.
מירב בן ארי: אמרנו שהילדים במקרים חריגים,
פרידה שניידרמן: רק כשיש זיקה.
נחמה מוסקל: אני מדברת דווקא על בן הזוג.
נחמה מוסקל: בסדר.
פרידה שניידרמן: ברשותכם, אם אפשר להקריא שוב את סעיף החריגים.
שמרית גיטלין שקד: סעיף 10(2):
שמרית גיטלין שקד: לא נותר שכול בחיים ובמקרים חריגים בהם נותק הקשר בין אחי הנספה – תיקנתי, במקום להוריו – לשכול.
ערן יוסף: בהם השתכנע קצין התגמולים כי נותק הקשר.
שמרית גיטלין שקד: או במקרים חריגים בהם השתכנע קצין התגמולים כי נותר הקשר בין אחי הנספה לשכול.
שמרית גיטלין שקד: נשאר לגבי בן הזוג.
מירב בן ארי: אני קודם כל אומר לכם תודה רבה.
מירב בן ארי: כמה חשובה המעורבות של ארגונים חברתיים.
מירב בן ארי: לפני הסיכום, אני מצביעה.
מירב בן ארי: מי בעד אישור תקנות משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (התנאים למתן הטבות לרווחה כלכלית), התשע"ח- 2018 עם התיקונים?
מירב בן ארי: בעד – פה אחד תקנות משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (התנאים למתן הטבות לרווחה כלכלית), התשע"ח- 2018 נתקבלו.
מירב בן ארי: התקנות אושרו פה אחד ויעברו לחתימה של שר הביטחון.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר לכם תודה.
מירב בן ארי: קודם כל לומר תודה לארגונים היציגים, גם יד לבנים.
מירב בן ארי: אנחנו נמשיך.
מירב בן ארי: אני התחייבתי ולקחתי על עצמי ואני אשמח בסוף הדיון לדבר אתכם.
מירב בן ארי: נשב ונחשוב יחד עם אנחנו יכולים לעזור ולסייע.
מירב בן ארי: אני לרשותכם.
מירב בן ארי: תודה רבה ותודה שהגעתם.
מירב בן ארי: אני רוצה גם להודות למשרד האוצר ולמשרד הביטחון, בעיקר למשרד הביטחון, על כל הפעילות והשיתוף.
מירב בן ארי: זה לא ברור מאליו.
מירב בן ארי: זה התחיל כחוק בקריאה טרומית ואני אומרת לכם שדווקא אני כחברת כנסת אומרת לכם שהרבה פעמים תקנות ועבודה משותפת של משרדים הרבה יותר טובות מאשר הצעות חוק.
מירב בן ארי: לא נעים לומר כי הנחתום לא מעיד על עיסתו, אבל כשאני הבאתי את החוק בטרומית אמרתי להם שהחוק הוא אך ורק סוג של קטלי
מירב בן ארי: זטור ומניע כדי שנתכנס כולנו ביחד, כי לצערי הרבה פעמים אם אין טרומית, אנחנו בכלל לא נפגשים כאן.
מירב בן ארי: אני כמחוקקת אומרת לכם שחקיקת משנה לעתים הרבה יותר עדיפה, הרבה יותר רלוונטית והרבה יותר מקצועית.
מירב בן ארי: הנה, אני לא מעידה על עצמי אבל אני כן אומרת שהטרומית חשובה כי זה מכנס אותנו.
מירב בן ארי: גם נדנדת לכם בתקופה האחרונה והתקשרתי וסימסתי ללא הרף.
מירב בן ארי: אני קצת מתנצלת על זה, אבל אין מה לעשות, אני חברת כנסת שאם לקחתי משהו על עצמי, עד שאני לא סוגרת אותו, אני לא מרפה.
מירב בן ארי: הייתי חייבת טיפת התנצלות כי שאלתי היכן התקנות, אמרו לי שהן בדרך, שאלתי אם הן על הגמל ואז אמרו שמשרד הביטחון לא שולח במייל אלא הוא רק מעביר בשליח.
מירב בן ארי: בקיצור, הגעתי לכל הקונסטלציות הכי קטנות אבל אני שמחה.
מירב בן ארי: האחים השכולים, אני יודעת שרוב הדברים היו מעוגנים איכשהו ועכשיו כינסנו אותם לתקנות מיוחדות שלהם.
מירב בן ארי: אין ספק שיש עוד דברים לתקן אבל יש דברים שנצטרך לתקן בחקיקה ראשית.
אלי אלאלוף: היום ה-15 ביולי 2018, ג' באב התשע"ח, השעה 13:31 ואני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בהצעת חוק הסמים המסוכנים (עבירת קנס מיוחדת - הוראת שעה), התשע"ח-2018.
אלי אלאלוף: על פי בקשתי נעשתה רביזיה והיא מורכבת מארבע נקודות, כולל נקודות שביקשה המשטרה שנתקן.
אלי אלאלוף: אני מבקש מהיועצת המשפטית שלנו להביא אותן, במיוחד את הראשונה.
אלי אלאלוף: אולי לפני כן, נפתח את הרביזיה.
אלי אלאלוף: מי בעד פתיחת הרביזיה?
אלי אלאלוף: נמנעים – אין הרביזיה נתקבלה.
נעה בן שבת: אדוני, היו כמה דברים.
נעה בן שבת: דבר אחד, התחילה של החוק הזה, מתי מתחילה הוראת השעה.
נעה בן שבת: בנושא הזה החוק כביכול היה אמור להיכנס לתוקף ממועד פרסומו, בלי קביעת הוראת תחילה.
נעה בן שבת: אנחנו מבינים שהמשטרה צריכה להיערך כי המנגנון בו מדובר כאן הוא מנגנון מורכב, מנגנון שדורש תיאום בין מרשמים שונים וזה מנגנון לא פשוט.
נעה בן שבת: לכן אנחנו מבינים שהם ביקשו לתקן את הנושא הזה ברביזיה ולקבוע מועד תחילה נדחה.
נעה בן שבת: אולי אפשר לשאול אותם בכמה זמן.
נעה בן שבת: כרגע לגבי תחילתו של חוק זה לא נאמר דבר כך שזה מיום פרסומו.
נעה בן שבת: מיום פרסומו מתחילה הוראת השעה.
אלי אלאלוף: בואו ננסה להגמיש.
אלי אלאלוף: על איזה מועד אתם מדברים?
לימור נח: שלום.
לימור נח: אני רמ"ח פי"מ, פיתוח מערכות מידע במשטרה.
לימור נח: אנחנו מדברים על כשמונה חודשי פיתוח והיערכות שלנו על מנת לממש את החוק ולאפשר את מימושו באמצעות המערכות.
לימור נח: אנחנו מדברים על כמה מערכות ואני אגע בליבה.
לימור נח: מה שהכי משמעותי במערכת הזו שהיא מערכת חדשה זה כל הנושא של המרשם המינהלי.
לימור נח: היום המשטרה לא מתנהלת במרשם כזה.
לימור נח: אין לנו ישות כזאת ולהכיל את כל החוקים ולהקים מאגר כזה ומרשם כזה, זה דורש זמן פיתוח ואפיון שהוא ארוך.
לימור נח: מעבר לזה, יש לנו ממשקים חדשים מול המרכז לגביית קנסות.
לימור נח: היום אנחנו מנהלים את כל החקירות או את התיקים שלנו במערכת שנקראת פל"א, שאלה תיקי חקירה לכל דבר.
לימור נח: כאן יש לנו ישות חדשה שהיא לא פלילית, כאשר ניתן לחקור ולבצע חקירה, ומצד שני זה גם לא חשוד.
לימור נח: זאת אומרת, צריך להפוך את כל המערכות ולהתאים אותן.
לימור נח: מעבר לזה, יש לנו את כל העניין שבניידת.
שרן השכל: אנחנו מצביעים על כל ההסתייגויות?
נעה בן שבת: ההסתייגויות כבר הוצבעו.
שרן השכל: אבל הגשנו רביזיה על הכול, לא?
שרן השכל: זאת לא רביזיה על הכול?
אלי אלאלוף: הרביזיה היא שלי.
אלי אלאלוף: אנחנו לא פותחים את כל החוק מחדש.
נעה בן שבת: כל ההסתייגויות נדונו ויעלו למליאה.
שרן השכל: אני יכולה עכשיו להגיש עוד פעם את כל ההסתייגויות?
נעה בן שבת: לא צריך להגיש עוד פעם.
נעה בן שבת: הם יעלו להצבעה במליאה.
שרן השכל: אבל היום, עכשיו כאן, מה אנחנו עושים?
נעה בן שבת: עכשיו אנחנו דנים בכמה נקודות שלגביהן ביקש היושב ראש רביזיה והוא רוצה לתקן אותן.
שרן השכל: אנחנו יכולים להגיש איזושהי הערה ולתקן.
נעה בן שבת: יש לכם כבר המון הסתייגויות.
נעה בן שבת: על ההסתייגויות כבר הצבענו ואלה הסתייגויות שכבר נמצאות.
אלי אלאלוף: היא יכולה להוסיף עכשיו הסתייגויות?
נעה בן שבת: היא יכולה להוסיף הסתייגויות.
אלי אלאלוף: כשתקבלי את רשות הדיבור.
לימור נח: כמו שאמרתי, גם הנושא של המאגר, המרשם המינהלי שצריך לשמור על כל החוקים כפי שהוגדרו וליצור מאגר חדש.
לימור נח: הנושא של הממשק עם המרכז לגביית קנסות.
לימור נח: צריכים לפתוח ולפתח מודול מיוחד לפניות הציבור במידה ויש דרישה להישפט או שיש בעיה עם הקנסות או כל דבר אחר שהאזרח צריך לקבל מענה עליו.
לימור נח: במקביל יש לנו גם רכש של ציוד והיערכות בניידות.
לימור נח: צריך מדפסת לדוח ולא בכל הניידות יש את זה.
אלי אלאלוף: מה הזמן הדרוש לדעתכם?
לימור נח: אני לא אומר מה לדעתי אלא אני אומר שברור לי שאנחנו נוכל לעמוד בדוחק במשך שמונה חודשים כי אנחנו צריכים להיערך לזה ולפתח.
לימור נח: שמונה חודשי פיתוח.
אלי אלאלוף: שוב, כמה זמן ביקשת?
לימור נח: בדוחק שמונה חודשים על מנת לעמוד עם מערכת שתענה על הדברים.
אלי אלאלוף: שמונה חודשים מהפרסום?
לימור נח: מהפרסום.
אלי אלאלוף: זה נראה סביר?
נעה בן שבת: אדוני, אנחנו מבינים שהמערכת באמת מאוד מורכבת וזאת מערכת חדשה.
נעה בן שבת: נוצר כאן בתקופת הזמן עד אישורו של החוק, נוצר איזה מצב בעייתי ולא כל כך ברור.
נעה בן שבת: זאת אומרת, המצב המשפטי ברור, יש עבירה ואוכפים אותה, אבל אני מדברת מבחינת התמונה לציבור.
אלי אלאלוף: מתי ייכנס לתוקפו החוק אם יאושר?
נעה בן שבת: אם הוא יאושר ויוצבע, צריך לחכות ליום פרסומו ואז עוד שמונה חודשים.
אלי אלאלוף: שמונה חודשים מיום הפרסום.
אלי אלאלוף: לפי מה שאני רואה זאת כמעט שנה.
נעה בן שבת: יום הפרסום יכול להיות בתוך חודש בהנחה שהצעת החוק תעבור השבוע.
נעה בן שבת: יום הפרסום יכול להיות בתוך מספר שבועות.
לימור נח: אפשר גם להגדיר את זה שבעה חודשים מהיום.
לימור נח: זאת אומרת, החודש הזה שאני נערכת זה בסדר.
לימור נח: סך הכול שמונה חודשים.
אלי אלאלוף: אפשר לתת מועד?
נעה בן שבת: אפשר.
אלי אלאלוף: אם כן, בואו ניתן מועד.
אלי אלאלוף: אפריל?
לימור נח: זה יוצא תחילת מרס.
לימור נח: 1 במרס.
קריאה: 1 באפריל זה שמונה חודשים.
אלי אלאלוף: 1 באפריל.
נעה בן שבת: נושא נוסף הוא הנושא של הפחתת הקנס.
נעה בן שבת: ביקשנו מהשר לביטחון פנים לשקול את הכללת ההוראה שמונעת שיקול דעת והפחתת קנס המינימום בידי בית המשפט במקרה שמוגשת בקשה להישפט.
נעה בן שבת: רצינו לשאול האם בנושא הזה, כדי למנוע את התקדים ולמנוע גם את הפגיעה במעמד בית המשפט בנושא הזה, קביעת שיקול הדעת השיפוטית.
יואל הדר: להתייחס לנושא הזה.
יואל הדר: קיימנו שיחה נוספת עם השר והמנכ"ל בה אני הייתי.
יואל הדר: אנחנו איתנים בדעתנו שזה מה שצריך להיות במקרה הזה כדי למנוע מה שהסברתי בפעם הקודמת שינסו לנצל לרעה.
יואל הדר: אנחנו מבקשים להשאיר את המצב כפי שעבר בהצבעה בוועדה.
נעה בן שבת: אדוני, נושא נוסף הוא לגבי סוגיית הקטינים בעמוד 10.
נעה בן שבת: בנוסח הקודם דיברנו על כך שהמרשם המשטרתי המיוחד יכול לכלול רישומים גם לגבי קטינים.
נעה בן שבת: הנוסח דיבר על כך שהם עברו בפעם הראשונה ובפעם השנייה עבירה של אחזקה או שימוש בקנביס לצריכה עצמית והכול כמובן בכפוף לנוהל שייקבע ובו ייקבעו איזה מקרים יאפשרו הכללה במרשם המשטרתי המיוחד.
נעה בן שבת: זה כמובן מרשם יותר קל.
נעה בן שבת: התיקון כאן מבקש לומר שזה לא יהיה רק בפעם הראשונה או בפעם השנייה אלא לגבי קטינים יהיה מרחב שיקול דעת יותר גדול, באיזה מקרים של עבירה של אחזקה או שימוש בקנביס לצריכה עצמית אפשר יהיה לכלול אותם במרשם הזה.
נעה בן שבת: באותו עמוד בסעיף קטן (ה).
נעה בן שבת: היו לנו שני סעיפים שדיברו על כך שמצד אחד המרשם המשטרתי המיוחד יהיה חסוי ולא יימסר מידע ממנו אלא אם מסירתו מותרת, ומצד שני הייתה אמירה שעל אף האמור בכל דין גם במקרה שאדם יהיה רשאי להביא בחשבון את עברו הפלילי של אדם, לא יימסר ממנו מרשם.
נעה בן שבת: לאחר הניסוח ראינו שבעצם ההוראה הרחבה יותר היא ההוראה שקובעת שהמרשם הזה חסוי ולא יימסר ממנו מידע אלא לפי הוראות הדין הזה ולא צריך להתייחס כאן לנושא של מי שרשאי להעביר את עברו הפלילי.
נעה בן שבת: זה מבלבל, זה מתייחס למקרה מיוחד שאפשרי לפי חוק המרשם הפלילי.
נעה בן שבת: אנחנו מתקנים את הנוסח כפי שכתוב כאן בסעיף קטן (ה) שהמרשם המשטרתי יהיה חסוי ולא יימסר מידע אלא אם כן מסירתו מותרת לפי הוראות סעיף קטן (ו).
נעה בן שבת: עוד כמה דברים מאוד זעירים.
נעה בן שבת: לגבי הנושא של אזרח עובד צה"ל.
נעה בן שבת: בעמוד 3, בסעיף קטן (ג) אנחנו מדברים על החריגים להסדר של עבירה מיוחדת.
נעה בן שבת: אנחנו אומרים שמי שהיה חייל כהגדרתו בחוק השיפוט הצבאי, והסברנו בדיונים למה.
נעה בן שבת: יש שם הוראה שאומרת כל אדם אחר.
נעה בן שבת: דובר על כל אדם אחר שהחוק האמור חל עליו והכוונה הייתה לאזרח עובד צה"ל למשל.
נעה בן שבת: רצינו לחדד את הנושא כיוון שהמשטרה אומרת שהיא פוגשת אזרח עובד צה"ל על אזרחי בבילוי אזרחי והיא לא יודעת שהוא אזרח עובד צה"ל ואין לה אפשרות לדעת.
נעה בן שבת: רצינו לחדד את זה ולומר: וכל אדם אחר שבאותו מועד בית דין צבאי מוסמך לדון אותו על העבירה לפי החוק האמור.
נעה בן שבת: זאת אומרת, מדובר על אזרח עובד צה"ל אם הוא במסגרת הצבאית או עקב שירותי הצבאי, על העבירה הזאת בית הדין הצבאי מוסמך ולא על עבירות אחרות.
נעה בן שבת: חידוד של הנוסח בפסקה (5) באותו עמוד 3.
נעה בן שבת: אנחנו אומרים שיובאו בחשבון עבירות שנעברו לפני יום התחילה למעט אותן עבירות.
נעה בן שבת: זה בעצם רק חידוד של הנוסח ולא עניין מהותי.
נעה בן שבת: בשאר ההוראות, תיקוני ניסוח מאוד קטנים ולא מהותיים.
נעה בן שבת: אמרנו שאם יש אדם שעבר עבירה לפני יום התחילה ותיק החקירה עדיין תלוי ועומד ולא הוגש נגדו כתב אישום, הוא יכול להודיע לתובע או לתחנת המשטרה בה נפתח תיק החקירה שהוא מבקש לעבור לשלם את הקנס ובמקום תחנת המשטרה, ידובר על היחידה החוקרת.
נעה בן שבת: זה אומר שהוא לא מגיע סתם כך לתחנת המשטרה ועומד בתור אלא מגיע ליחידה החוקרת בה הוא כבר מסר עדות.
אלי אלאלוף: את רוצה להתייחס עכשיו?
שרן השכל: כמה הערות וכמה תיקונים לחוק שאני מבקשת להצביע עליהם.
אלי אלאלוף: למה לא שלחת אותם מראש?
שרן השכל: יש לי אפשרות גם עכשיו להגיש אותם.
שרן השכל: זה לא בניגוד לחוק.
אלי אלאלוף: זאת אפשרות אבל זה לא להתחשב בוועדה ובעבודתה.
שרן השכל: אני מבקשת שיום תחילת החוק יהיה שלושה חודשים מיום כניסת החוק.
שרן השכל: זה התיקון הראשון.
שרן השכל: לא למתוח את זה לעוד שישה חודשים.