GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמואל הר נוי: אנחנו נתקלים בהרבה קשיים, חלק מהמוסדות נמצאים במבנים לשימור, ולא הרבה.
שמואל הר נוי: חלק במבנים שנבנו לפני תחילת המודעות והתקנות, וזה צורך עלויות מאוד גבוהות.
שמואל הר נוי: ברור שכל מבנה שמשופץ עובר הנגשה מלאה.
שמואל הר נוי: אני אומר רק דבר אחד לגבי ההתייעצות.
שמואל הר נוי: לפי מיטב ידיעתי, כמעט לכל מכללה יש יועץ נגישות שהכין - זה נדרש גם על ידי הות"ת, שהכין תכנית שלמה למכללות ופועלים לפיה.
שמואל הר נוי: התכניות האלה הוגשו בעבר לות"ת, ובהתאם לזה אנחנו פועלים.
שמואל הר נוי: אני לא מדבר על תיאום ברמת המטה, אני מדבר ברמה היותר נמוכה, שאנחנו עושים את זה עם יועצי נגישות.
אלי אלאלוף: אני לא יכול להתאפק על הידע שלי על צפת.
אלי אלאלוף: אני מאוד ממליץ לבקר במכללה של צפת, מפני שזה שילוב מדהים של הצלת מבנים היסטוריים, הפיכתם למבנה לשימוש הכי מתקדם אפשרי של היום, ועם נגישות מוחלטת.
אלי אלאלוף: אני מכיר את המקום הזה מארגונים קודמים שלי.
אלי אלאלוף: אני גאה על ההמשכיות המדהימה הזאת שנעשה במקום.
אלי אלאלוף: באמת אני אומר את זה, מפני שמותר לנו להתגאות בדברים שלנו במדינה המדהימה שלנו.
שמואל הר נוי: תראו דוגמה לצפת, והעיר שאני מעריך גם במכללות אחרות.
שמואל הר נוי: אנחנו מפוזרים בכל העיר.
שמואל הר נוי: זאת אומרת, לא תהיה הנגשה מלאה בהגדרה עד שהעיר לא תהיה מונגשת.
שמואל הר נוי: זאת אומרת, ברמה של המבנה.
שמואל הר נוי: אבל לעבור מבניין לבניין, לספרייה או למעבדות, זה ייקח עד 2021, בתקווה שב-2021 העיר צפת תונגש.
עירן טמיר: הבעיה שעוד אין תקנות.
נתי ביאליסטוק  כהן: העיר צפת לא תונגש עד 2021.
אלי אלאלוף: היות וזו החלטה אישית שלי שהשפיעה על המצב של המכללה, אז אני מודה באשמה.
אלי אלאלוף: אבל בסוף העיר צפת זוכה בזכות המכללה להתעוררות מאוד מרשימה.
אלי אלאלוף: נתפלל שצפת תגיע גם לנגישות טובה.
ברוך מרזן: אני סגן נשיא ומנכ"ל אוניברסיטת חיפה, ויו"ר פורום המנכ"לים של ור"ה.
ברוך מרזן: התחלתי ב-1 למאי בתפקיד של יו"ר פורום המנכ"לים.
ברוך מרזן: אני חייב להגיד לכם באופן אישי, שמרבית העיסוק שלי בתקופה הזאת היה בנושא הזה של ההנגשה.
ברוך מרזן: אגיד את הדברים העיקריים.
ברוך מרזן: קיימת שונות מאוד גדולה בין הבניינים והגילאים שלהם.
ברוך מרזן: הטכניון הוקם בשנת 1924, האוניברסיטה העברית ב-1925, ושאר האוניברסיטאות עד 1972.
ברוך מרזן: מרבית הבניינים בכל המוסדות מונגשים, רוב מוחץ של הבניינים מונגש, חסרים הנגשות, אבל אין בניין שאין בו הנגשה.
ברוך מרזן: הנגשה בסיסית קיימת, אם זה שירותי נכים, אם זה חניות, אם זה מעליות, אם זה שיפועים וכיוצא בזה.
ברוך מרזן: בכל אוניברסיטה יש בניינים חדשים.
ברוך מרזן: בחיפה היום יש בניינים חדשים, כולם, כמובן בהנגשה מלאה, זה אנחנו לא מדברים.
ברוך מרזן: הקריטריונים שלפיהם הנגשנו, זה בראש ובראשונה מרחבים ציבוריים, היקף הפעילות והשימוש.
ברוך מרזן: אנחנו ננגיש ומנגישים אודיטוריומים, מקומות שיש סטודנטים רבים, ופחות במקומות, או בעדיפות נמוכה במעבדות שיש שם שניים, שלושה, ארבעה אנשים.
ברוך מרזן: אני מעריך שעד המועד שבו ביקשנו את הארכה, נצליח להנגיש את כל הבניינים.
ברוך מרזן: כולם מייחסים לזה חשיבות רבה מאוד.
ברוך מרזן: אני חושב שהנושא הזה של היוועצות היה פספוס, כמובן שלא הייתה פה שום כוונה רעה.
ברוך מרזן: מבחינת הנציבות, אני יכול להגיד להם שיש להם שגרירים רציניים מאוד באוניברסיטאות, וכל יועצי הנגישות שהם עושים את זה בצורה מאוד קפדנית, הם מייצגים את כל הנושא.
עירן טמיר: אני מרגיש שאנחנו קצת הולכים מבחינת איך שאני רואה את זה, מהכבד ליותר קל, כי מבחינת העבודה על הצו הזה - - -
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך, שהישיבה הראשונה שלי על הנגישות היה להפחיד אותי, אל תוותר להם להשכלה גבוהה על הדרישות שלהם.
אלי אלאלוף: מאז זה שלוש שנים שאנחנו בוועדה, אני רואה והיא פשוט מדהימה.
עירן טמיר: אין ספק.
עירן טמיר: וגם העבודה על התקנת התקנות עצמה הייתה עבודה עם הרבה מאוד שיתוף פעולה, וגם יעיד על זה חבר הכנסת גילאון.
עירן טמיר: אני חושב שזה בעיניי דוגמה טובה למצב שבו כן נעשית עבודה בשיתוף פעולה.
עירן טמיר: לצערי, היא התחילה טיפה מאוחר באופן יחסי למה שעשינו במצבים הבאים שנגיע אליהם.
עירן טמיר: אבל ללא ספק יש פה עם מה לעבוד.
עירן טמיר: מה שסיכמנו עם המל"ג, אני מקווה שהוועדה תקבל את זה – לתת עוד שבועיים, שלושה כדי להשלים.
עירן טמיר: יש כמה דברים שצריך עוד לסגור מבחינה מהותית.
עירן טמיר: בחלק מהמקומות יש התייחסות לנגישות שירות שזה לא רלבנטי, בחלק אחר של המקומות, יש חוסר בהנגשה חלופית.
עירן טמיר: לא צריך הרבה זמן, אבל בסיכום שלנו עם המל"ג, לתת עוד קצת זמן כדי לאפשר גם את ההתייעצות כמו שצריך, גם את הסגירה של הפערים שהם לא המון, אבל הם פערים מהותיים איפה שיש את הפערים.
עירן טמיר: לדעתי, אז אפשר יהיה – אני מעריך, בדיון מאוד קצר, גם לאשר את הכול בעוד כך וכך זמן.
עירן טמיר: אנחנו בתוך תהליך של תיקונים של חלק מהדברים, חלק גדול תוקן, ויש עוד כמה דברים שצריך עוד לשבת עליהם.
עירן טמיר: נדב אמר שיש משהו שעוד לא הוגש, צריך לראות את זה.
אילן גילאון: רק משפט, שמעתי קודם משלושת הדיונים.
אילן גילאון: אני רוצה שתשים את הדגש בעניין הנגישות, לא על הבניין תמיד.
אילן גילאון: זאת אומרת, אם כל אדם שמגיע אל מוסד להשכלה גבוהה, ותהיה מוגבלותו אשר תהיה, הוא יכול לקבל כל הפונקציות בו.
אילן גילאון: אנחנו לא בעניין הנגשת המבנים, המבנים הם פונקציה של השימוש במבנים, ולכן, זה הדבר המרכזי בהנגשה.
אילן גילאון: כל אדם יגיע למטרה שלו בצורה מושלמת, זה מה שאותנו מעניין.
אילן גילאון: ואם התודעה הזאת מתקבלת, אז החוק הרבה פחות חשוב.
אילן גילאון: הרי למה אנחנו מחוקקים חוקים?
אילן גילאון: חוק הוא ברירת מחדל.
אילן גילאון: אם היו לנו חוק שכל האנשים היו בני אדם, אנחנו לא היינו צריכים שום חוק, הכול בסדר.
אילן גילאון: ולכן, אני חושב שאתם עליתם על זה, לפי תחושתי, כי עסקנו ודנו בעניין הזה, והבנתם את העניין התודעתי של הנגישות.
אילן גילאון: לכן, כמה בניינים אנחנו הנגשנו פחות חשוב.
אילן גילאון: האם יש סטודנט אחד למרות שהנגשנו, לא יכול להגיע, הוא דבר המאז'ורי בדיון הזה.
אלי אלאלוף: אני חייב לציין, ברוב האוניברסיטאות שאני הכרתי פעם כשהייתי פנוי לדברים טובים, אחת התשובות המדהימות, זו האפשרות ללמוד עם אוכלוסייה עם מוגבלויות, במיוחד העיוורים.
נתי ביאליסטוק  כהן: זו עבודה שאנחנו עשינו, שהעמותות עשו.
נתי ביאליסטוק  כהן: אבל בהחלט בשיתוף פעולה עם האוניברסיטאות.
אלי אלאלוף: יש לי בעיה אתך בהיסטוריה, אני בהיסטוריה יש לי ותק.
אלי אלאלוף: שנבין, אני רוצה לחזק, זה לא רק עניין פיזי, זה עניין של מתן אפשרויות לאוכלוסיות עם מוגבלות, ללמוד להשתלב במערך הלימודים, במערך האוניברסיטאות והמוסדות להשכלה גבוהה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה מאמצים אדירים שממשיכים, ואנחנו רואים את זה.
אילן גילאון: זה נושא לימוד אוניברסיטאי, הנושא של הנגישות.
אילן גילאון: שתבינו, בבית ספר צריכים ללמד את השיעור הזה, שיעור נגישות.
אלי אלאלוף: בטכניון זו עבודה טובה.
אלי אלאלוף: ....
נתי ביאליסטוק  כהן: לפני 30 ומשהו שנה, כשאני הייתי סטודנט - - -
אילן גילאון: אתה נראה טוב לגילך.
נתי ביאליסטוק  כהן: חבל שאני לא יכול ליהנות מזה כשאני מביט במראה.
נתי ביאליסטוק  כהן: לפחות אני רואה את מה שאני מדבר.
נתי ביאליסטוק  כהן: ....
נתי ביאליסטוק  כהן: היינו בכל המערכת האקדמית בישראל - 18 סטודנטים, ונדמה לי ש-16 מהם היו באוניברסיטה העברית.
נתי ביאליסטוק  כהן: היום במערכת האקדמית לישראל על כל גווניה, יש בכל רגע נתון כ-400 סטודנטים עיוורים וליקויי ראייה שעומדים בכל התחומים האפשריים, תתפלאו לשמוע, מרפואה עד עבודה סוציאלית, כל מה שיש בתווך.
נתי ביאליסטוק  כהן: כנראה שבאמת נעשים דברים בתחום האקדמי.
נתי ביאליסטוק  כהן: מעבר לכך, בצו הקודם השר כתב שהוא מגיש את הצו לאחר התייעצות עם ארגונים, גם שר החינוך הגיש את הצו, כתב את אותו דבר, אבל לא עשה לצערי את הנושא של ההתייעצות.
נתי ביאליסטוק  כהן: שוב, גם מדבריהם של נציגי המוסדות האקדמיים, אני חוזר ורוצה להזכיר כל הזמן – רמפה ומפתחים ושירותים הם אינם חזות הכול.
נתי ביאליסטוק  כהן: יש הנגשות פיזיות שנדרשות לאנשים עם מוגבלויות אחרות שאינן מוגבלויות תנועה שהם סם חיים, בטח בקמפוסים הענקיים והגדולים האלה.
נתי ביאליסטוק  כהן: אני מוכרח לחלוק.
נתי ביאליסטוק  כהן: באופן אישי אני יכול לומר, שאני מכיר מספר מקומות שבהם נעשו שיפוצים באגפים שלמים בשנתיים האחרונות, ולא הונגשו פיזית לפי מלוא הצורך שכתוב בתקנות – זה פשוט עניין של סטייט אוף מיינד, של שימת לב ומקצועיות ברוב המקרים.
נתי ביאליסטוק  כהן: אנחנו נשמח במסגרת התייעצות לסייע ולהאיר את הדברים שחסרים בתחום הפיזי בעניין של הנגשה לאנשים עם עיוורון.
נתי ביאליסטוק  כהן: אני לא מתיימר להגיד שאני מבין גם בדברים אחרים, אבל הדברים האלה עדיין חסרים.
נתי ביאליסטוק  כהן: גם אם סטודנט יכול להגיע עם עגלת נכים מהאוטובוס שמוריד אותו בפתח הקמפוס, עד לכל מעבדה שיש, יש גם דברים אחרים וזו לא חזות הכול.
מיכל שיק הרטוב: אני מצטרפת לבקשה של נתי, גם אנחנו נשמח מאוד לסייע ושהתייעצו אתנו, כי אם אני מסתכלת על הצו שהוא הרבה יותר טוב מהצו הקודם שראינו של משרד הבריאות, הוא הרבה יותר מפורט.
מיכל שיק הרטוב: יחד עם זאת, ראיתי בעמוד 12 לגבי איזשהו בניין, שהתאמת תא שירותים שהוא כבר קיים עם שילוט והכוונה, צריך ארבע שנים, ולא כל כך ברור לי.
מיכל שיק הרטוב: יכול להיות שאם נשב עם האנשים ויפרטו וינמקו לנו קצת יותר, יכול להיות שנוכל לסייע ולעזור ולהסביר איך אפשר לעשות את זה בהרבה פחות זמן ולא בארבע שנים.
מיכל שיק הרטוב: זה דורש פה שיפורים, נשמח להתייעצות הזאת.
איתן עמרם: אני יושב ראש הוועדה לקיום זכויות עם מוגבלויות, ויושב ראש עמותת מכון עמרם לקידום זכויות אנשים עם מוגבלויות בהתאם.
איתן עמרם: אני רוצה לבוא ולומר, שהדוח הזה באמת רואים שיפור לאין ערוך, ואפשר להסתכל על שני דברים – קודם כל הוא מלא, יש הסבר לגבי הנגשות בתקופת הביניים.
איתן עמרם: לא שמעתי בכיינות - אין לי כסף, יש לי, עשו.
איתן עמרם: נדרשו, מילאו, ולכן, קל לי מאוד להתייחס לדברים.
איתן עמרם: מהיבט על ממעוף הציפור, אני יכול לומר, כמו שציינה חברתי מיכל שיק, לגופו של עניין, לדוגמה, אם אני מסתכל על עמ' 17 לגבי בניין מעבדות למחקרים, כתוב, שדרושים מאחזים, סימני אזהרה, חסר שילוט פנים.
איתן עמרם: תעריך היעד - נובמבר 19', נראה לי קצת טעות סופר, כי מאחזים זה ארבעה ברגים, מברג והמאחז, יש אותו במלאי, אפשר גם לקנות אותו בכל מיני מקומות.
איתן עמרם: לעומת זאת, אותה דרישה, מאחזים, סימני יד בבניין כיתות ומשרדים – נובמבר 18'.
איתן עמרם: אני חושב שעשו עבודה טובה.
איתן עמרם: עין נוספת באמת תטייב את הדוח הזה, ונראה פה התקדמות.
איתן עמרם: אני השתתפתי בדיונים הקודמים, אני ליוויתי, וכמו שאמר חברי ערן טמיר, זה היה ברוח טובה, נכון, היו קצת כיפופים, הורדות ידיים, אבל הגענו באמת לדבר שהוא טוב.
איתן עמרם: נקודה שנייה, אני רוצה לומר לנציג האוניברסיטאות, לגבי הדרכת המרצים.
איתן עמרם: אני מקבל המון תלונות מעורכי דין שהם סטודנטים באוניברסיטאות השונות שבמהלך השרות או הדרישות שהם מבקשים הנגשות פרטניות, קיים אנטגוניזם מצד המרצה.
איתן עמרם: מבחינתו, אני מצטער, זה מה יש.
איתן עמרם: אני חושב שאם הם יקפידו להדריך אותם ולהסביר להם בשילוב ההנגשות הפיזיות והנגשות השרות, אני חושב שנגיע לנוסחה טובה.
אלי אלאלוף: ההתייעצות היא חשובה.
איתן עמרם: אנחנו נשמח להצטרף, אני וחברותיי לוועדה.
אשר רוכברגר: אני מהעמותה "נכה לא חצי בן אדם".
אשר רוכברגר: אני מצטרף לחבריי לגבי הדוח הזה, למרות שאיני עו"ד.
אשר רוכברגר: יש לי הערה, מה קורה אם מבקר או סטודנט רוצה לפנות לרכז נגישות או מורשה נגישות במוסד האקדמי?
אשר רוכברגר: האם הם מפרסמים באתרים, האם אפשר לאתר אותו?
אשר רוכברגר: אם מישהו צריך לבוא לאיזשהו כנס ורוצה לדעת רמת ההנגשה, חניות.
איתן עמרם: חייב להיות מפורסם באתר האינטרנט.
אשר רוכברגר: כן.
אשר רוכברגר: אני יודע את זה מתחום אחר שדיברנו עליו מישיבה קודמת.
אשר רוכברגר: למשל, במערכת הבריאות בבתי החולים לאתר רכז נגישות זו בעיה מאוד קשה.
עירן טמיר: זו הבעיה שאין תקנות.
עירן טמיר: בהשכלה גבוהה יש תקנות, הנושא הזה הוא בתוקף, ולדעתי, רוב המוסדות כן עושים, ומי שלא עושה את זה, יכול לפנות אלינו.
אלי אלאלוף: זה דוח שהוא מובן, קרי, ובאמת מברך על העבודה המתואמת בין כל המוסדות ועל הגשת הדוח הזה, שזה אומר שזה ניתן לעשות.
אלי אלאלוף: המוסדות להשכלה גבוהה הם גדולים בכל חלקי הארץ, וזה אומר שזה אפשרי.
אלי אלאלוף: אני מברך אתכם על העבודה הזאת.
אלי אלאלוף: הדוח הזה שהוגש לנו זקוק כפי שנאמר לכמה תיקונים.
אלי אלאלוף: בין המל"ג לבין הנציבות אתם תעשו את ההבהרות הנדרשות וההתייעצות שביקשנו ושמראה שזה כן אפשרי, וזה רק יכול להיות לדעתי לטובה.
אלי אלאלוף: לפי התקנות, אנחנו אמורים לסיים את הדיון ואת התקנות האלה בסוף אוקטובר 2018.
אלי אלאלוף: זאת אומרת, יש לכם כשלושה שבועות לסיים את זה.
אלי אלאלוף: חשבנו לאשר ולדחות באמצעות תרגיל הרביזיה.
אלי אלאלוף: אבל היות והיועצת המשפטית מבקשת שנקיים דיון לאחר שיוגשו התיקונים, אז אני מודיע שנוכל להתכנס בסוף אוקטובר לפרק זמן קצר לאור העבודה האדירה שנעשתה עד עכשיו.
אלי אלאלוף: ניפגש לפני סוף אוקטובר לאישור סופי של הצו.
מירב בן ארי: אני פותחת את ישיבת ועדת המשנה למזונות של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לקבל הצגה של שני מודלים אפשריים בעניין של מזונות ילדים.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר שלפני שהתכנסנו כאן, אנחנו יושבים גם עם האוצר, גם עם הרווחה, גם עם הארגונים, כדי להגיע למסקנות.
מירב בן ארי: אמנם החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2017, החוק שעשה שינוי חשוב מאוד.
מירב בן ארי: לא לזלזל בו.
מירב בן ארי: זה שינוי שהוריד משישים אחוזים ל-25 אחוזים לפחות בקיזוז הראשוני, דבר שבעיני יש לו חשיבות, אבל עדיין בשורה התחתונה אנחנו עוד לא גורמים לנשים חד הוריות לצאת לעבוד.
מירב בן ארי: לכן הוועדה הזו מתכנסת, כדי לבחון שוב את החוק וכמובן את האפשרויות.
מירב בן ארי: המטרה בסופו של דבר היא לחזור לשר, בעיקר לשר האוצר, כמובן גם לשר הרווחה, בבקשה לבחון את העלויות ולפיכך להציע לו תכנית.
מירב בן ארי: יש לי שיתוף פעולה מהשר כחלון שהוא מעורב ויודע והוא ביקש מאתנו, מהצוות המקצועי שנמצא כאן – ואני רואה אותי חלק מכם – לבוא עם התכנית הכי טובה שיכולה גם לגרום לנשים חד הוריות לצאת לעבוד בלי לפגוע במזונות ילדיהם, כמו שלצערי קורה היום.
מירב בן ארי: אנחנו נפתח עם גלית שאול ממכון רקמן שמציגה את המודל של ידיד.
גלית שאול: אני אסביר בשתי מלים.
גלית שאול: ידידי רן מלמד נפל הבוקר למשכב וביקש שאנחנו נציג את זה כאן כדי שיהיה על הפרק הפתרונות שידיד מציעים.
גלית שאול: זה ללא כל קשר לעבודתי בקואליציה של הארגונים.
גלית שאול: מרכז רקמן הוא חלק מהקואליציה.
גלית שאול: יש נציגים של הקואליציה שאחר כך יתייחסו.
גלית שאול: רן מציע את הדברים הבאים, ואני אקרא את הדברים שהוא אומר.
גלית שאול: מנתוני הביטוח הלאומי שהועברו אלינו בשנת 2014 ואשר למיטב המידע המצוי ברשותי תקפים פחות או יותר גם עתה, למעט עלייה באחוז הגבייה מן האבות המחויבים בתשלום מזונות, עולה כי בשנת 2013, בדומה לארבע השנים שקדמו לה, קיבלו כאמור 18,283 נשים מזונות מהביטוח הלאומי.
מירב בן ארי: אל תקריאי לנו את הכול אלא רק נקודות.
מירב בן ארי: אנחנו יודעים שאנחנו מדברים על 18 אלף נשים.
גלית שאול: רציתי לשים את התשתית.
גלית שאול: סכום כולל של 418 מיליון שקלים, מתוכם נגבו – לפי הדברים שרן אומר – 55 אחוזים שהם יותר ממאתיים מיליון שקלים.
מירב בן ארי: 55 אחוזים נגבו על ידי ההוצאה לפועל מהבעלים.
גלית שאול: מאתיים מיליון שקלים.
גלית שאול: עוד נתון שהוא מציע הוא שאם חד הורית קיבלה כדמי מזונות 1,800 שקלים בממוצע שהתחלקו באיזשהו אופן, באיזשהו מתווה שהוא מציג אותו, אבל מתוכם הוא מציג שרק 1,200 נשים - שזה 5.3 אחוזים מהנשים - קיבלו את סכומי המזונות לפי התקנות ללא קיזוז כלשהו.
גלית שאול: זאת אומרת, אלו נשים שאינן עובדות ומסתפקות בתשלום המזונות על פי תקנות הביטוח הלאומי.
גלית שאול: 74 אחוזים מהנשים קיבלו את המזונות לפי פסק הדין שנקבע להן.
גלית שאול: מדובר בנשים שבמידה והן עובדות, הרי ההכנסה שלהן יחד עם תשלום המזונות היא לא גדולה מסכום תקנת השיעור של הביטוח הלאומי.
גלית שאול: עוד נתון משמעותי, כי זה הבסיס לחישוב שלו אחר כך, כשהוא אומר ש-20.5 אחוזים מהשנים – 4,000 נשים – קיבלו סכומים מופחתים.
גלית שאול: הנשים האלו ביחס הפסידו בסך הכול סכום של 52 מיליון שקלים.
גלית שאול: זה הבסיס להערכות שלו אחר כך.
גלית שאול: זאת אומרת, במידה ולא היה קיים הדיסריגרד, זה כל הסכום שהיה עולה למדינה ולנשים עצמן היה מתאפשר להרוויח הרבה יותר.
גלית שאול: הוא מציע שלוש חלופות.
גלית שאול: חלופה ראשונה שלו היא חלופה חלומית של כולנו, ביטול מלא של הדיסריגרד וביטול התקרה המקסימלית.
גלית שאול: המשמעות היא שכל אם חד הורית שרוצה לקבל את מזונות ילדיה באמצעות הביטוח הלאומי, תוכל לעשות זאת כאשר במקביל תוכל להשתכר ככל שתחפוץ.
גלית שאול: היתרון המרכזי של החלופה הזאת הוא צדק חברתי וכלכלי אמיתי.
גלית שאול: המדינה ממשיכה לתת מימון ביניים אבל האחריות לתעסוקה עוברת לאימהות.
גלית שאול: מבחינה תקציבית, הוא מדבר על עלות של 55 מיליון שקלים לשנה.
גלית שאול: כמובן שזה סכום בטל בשישים לעומת היתרונות שתקבל המדינה.
גלית שאול: זאת הצעה ראשונה.
מירב בן ארי: זאת אומרת, ביטול מלא של הדיסריגרד.
מירב בן ארי: החישוב שלו הוא 55 מיליון שקלים.
גלית שאול: כך הוא אומר.
שי סומך: לגבי האוכלוסייה הקיימת.
גלית שאול: כן.
מירב בן ארי: הוא לא מדבר על אלה שיצטרפו למעגל.
גלית שאול: ההצעה השנייה שלו מדברת על ביטול מלא של הדיסריגרד וקביעת תקרה מקסימלית מעליה תהיה זכאות למזונות ילדים חלקית והתקרה המוצעת היא השכר הממוצע במשק.
גלית שאול: הוא מדבר בהצעה השנייה על ביטול מלא של הדיסריגרד אבל קביעת תקרה מקסימלית שמעליה תהיה זכאות למזונות ילדים חלקית.
גלית שאול: התקרה המוצעת היא השכר הממוצע במשק.
מירב בן ארי: שזה קרוב ל-10,000 שקלים.
גלית שאול: הוא אומר שבגלל נקודות הזיכוי שאם חד הורית מקבלת, הרי שעד סכום של 9,500 שקלים היא בכלל לא משלמת מס הכנסה או שהתשלום הוא נמוך מאוד.
גלית שאול: מעבר לסכום הזה, יקוזזו מחצית כספי המזונות עד לסכום של 12 אלף שקלים ויופחתו לגמרי מעבר לסכום הזה.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים שתהיי יותר ברורה.
גלית שאול: עד הסכום הממוצע במשק.
מירב בן ארי: עד השכר הממוצע במשק.
גלית שאול: יקבלו לגמרי.
מירב בן ארי: יקבלו את מזונות הילדים בלי קיזוז.
גלית שאול: אחר כך, מעבר לסכום הזה, עד לסכום של כ-12 אלף שקלים, הסכום יופחת למחצית.
גלית שאול: מעבר לסכום הזה בכלל לא.
גלית שאול: זאת אומרת, תהיה תקרה של השכר הממוצע, אחר כך מחצית כדי שיהיה איזשהו שלב ביניים ומ-12 אלף שקלים –בכלל לא.
מירב בן ארי: מה הוא אומר לגבי העלות?
גלית שאול: בפיילוט כחמישים מיליון שקלים.
מירב בן ארי: אם כן, אין הבדל.
גלית שאול: אין הבדל.
גלית שאול: נקודה שלא הדגשתי בהתחלה היא שבכל אחת מהדרכים הוא מדבר על פיילוט.
גלית שאול: חשוב להדגיש שהוא רוצה לעשות שנתיים-שלוש פיילוט ולבדוק את זה.
מירב בן ארי: מעין הוראת שעה.
מירב בן ארי: זה לא פיילוט כי פיילוט מתייחס לאוכלוסייה, כשאתה לוקח למשל מאתיים או 400 אנשים.
מירב בן ארי: זאת הוראת שעה.
גלית שאול: הוראת שעה.
ניקול דהאן: ההבדל בגרסה השנייה הוא שבעצם הוא יצר מדרגה.
מירב בן ארי: של השכר אבל של 10,000 שקלים כך שזה כמעט אותו הדבר.
ניקול דהאן: זה יאפשר לנשים לא להיות במדרגה.
גלית שאול: החלופה השלישית שהוא אומר שבעיניו היא הנכונה ביותר במכלול השיקולים והבעיות שנובעים כמובן מהסביבה ומהתקציב.
גלית שאול: הוא אומר שדבר ראשון לבטל את הדיסריגרד.
גלית שאול: דבר שני, לקבוע תקרה מקסימלית שרק מעליה יבוטלו תשלומי מזונות ילדים.
גלית שאול: התקרה הזאת תהיה 11 אלף שקלים, בדומה לתקרה הגבוהה הקבועה בחוק מענק עבודה.
גלית שאול: זה נתון אחר.
מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין מה ההבדל.
גלית שאול: קודם כל הוא דיבר על השכר הממוצע במשק.
מירב בן ארי: זה 10,000 שקלים וזה 11 אלף שקלים.
גלית שאול: אבל כאן זה יהיה הסוף.
גלית שאול: שם דיברנו על 12 אלף שקלים שזה מפסיק לגמרי וכאן הוא מדבר על 11 אלף שקלים.
מירב בן ארי: כן, אבל אם את מסתכלת על החד הוריות אותן אנחנו מלווים כאן, רובן לא מגיעות לשכר הזה, כך שבסוף בכל שלוש האופציות, הכול אותו דבר.
מירב בן ארי: זה מסתכם בביטול הדיסריגרד.
גלית שאול: באופציה השלישית יש שינוי.
גלית שאול: השינוי בא בשלב הבא.
גלית שאול: אני לא מסנגרת אלא אני מציגה את זה כמו שהוא כתב.
גלית שאול: מדרגות התשלום למזונות ילדים ישתנו ויופחתו בכעשרים אחוזים כדי לתת תמריץ לאימהות לשדרג את הכנסתן.
גלית שאול: זאת אומרת, לא יקבלו מלא עד ה-11 אלף אלא לפי מדרגות שיופחתו בכעשרים אחוזים.
גלית שאול: הוא אומר שלגבי אימהות שאינן יכולות לצאת לעבודה בשל בעיות בריאות ותעסוקה, לא יהיה שינוי.
מירב בן ארי: באופן כללי, אם אנחנו עושים סיכום לטובת כל מי שנמצא כאן, ההצעה של ידיד הכי רלוונטית כאן היא שנגיד שעד השכר הממוצע במשק, יבוטל כל הנושא של הקיזוז והיא תוכל לקבל מזונות ילדים והעלות המשוערת – אחרי כן האוצר יתייחס – היא בערך חמישים מיליון שקלים לשנה, וכמו ששי הדגיש, לאלה שקיימות היום, ה-18 אלף.
מירב בן ארי: זאת אומרת, בלי אלה שיצטרפו כמצטרפות חדשות.
גלית שאול: הוא מעלה עוד כמה נקודות.
גלית שאול: הוא רוצה לציין את הנקודות הבאות.
גלית שאול: הוא אומר שבמהלך השנים בוצעו מספר גדול של תכניות לקידום תעסוקתי של אימהות חד הוריות על ידי משרדי ממשלה שונים והתוצאות של התכניות האלה, כפי שתוארו בדוח מבקר המדינה, אינן אפסיות במקרה הטוב.
גלית שאול: מדובר בתכניות שהעניקו כספי מדינה בהיקפים גדולים מאוד לגופים חיצוניים, במקום להשתמש בכספים כדי להסיר את חסם חוק המזונות וחסמים אחרים.
גלית שאול: תכנית הפיילוט הזו שהוא ממליץ עליה, הוראת השעה, היא הזדמנות מצוינת לבחון תפיסת עולם חדשה שבעיקרה העברת האחריות לאם החד הורית, תוך שהמדינה מעבירה לה כמימון ביניים את מזונות הילדים המשמשים כרשת של ביטחון קיומי.
גלית שאול: הנקודה הבאה היא הסרת החשש של משרד האוצר מפני פריצת המסגרת מכיוון שמדובר בהוראת שעה שהמטרה שלה בחינת הנושא על קבוצה מוגדרת וגדולה של אימהות חד הוריות.
גלית שאול: הנקודה השלישית היא שהאינטרס הכלכלי של המדינה הוא שהאימהות יחזרו למעגל העבודה ויהיו חלק יצרני, יוכלו להתפתח כלכלית ואישית.
גלית שאול: כמובן האינטרס של כולנו הוא לא להעניש אותן בביטול הזכות למזונות.
גלית שאול: אינטרס המדינה הוא בשני המשורים, כלכלי וחברתי.
גלית שאול: עד כאן.