GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נועם פליק: אחרי שלוש שנים.
קארין אלהרר: אבל אתם צריכים להקים מאגר מידע.
נועם פליק: למה?
נועם פליק: זה עובר למגנזה, כמו כל תיקים אחרים - לשמירה לצמיתות.
קארין אלהרר: יש לכם מערכת לדבר הזה?
עידית לרנר: התיקים שלנו ממוחשבים.
קארין אלהרר: אם התיק ממוחשב, יש לך היערכות לכך?
נועם פליק: צריך לבדוק את זה.
קארין אלהרר: נועם, עוד עשר שנים הכול יהיה ממוחשב.
קארין אלהרר: אתם צריכים לחשוב על זה עכשיו, לא עוד עשר שנים לומר: אין לנו תקציב דבר הזה ולהתחנן למשרד האוצר שייתן כסף.
רחל איגר: כרגע במשרד התחלנו לבנות את מאגר המידע של המשפחות בהתאם לחוק.
רחל איגר: בתוך מאגר המידע של המשפחות אפשר יהיה להתארגן לגבי שמירת מידע.
קארין אלהרר: אני לא אומרת לכם איך לנהל.
קארין אלהרר: אני רק שואלת אם יש לכם היערכות תקציבית לקבל נתונים ממוחשבים במאגרי מידע, לפי חוק הגנת הפרטיות.
קארין אלהרר: אם יש לכם – נהדר, אין דיון.
קארין אלהרר: אם אין לכם, תדברו על זה.
אלי אלאלוף: הכי חשוב זה לדעת מה ההיערכות שלכם על התיקים האלה.
אלי אלאלוף: לי יש ניסיון אישי, שאני עוד מחפש את התיק 27 אצלכם, ולא מצאו אותו.
אלי אלאלוף: מה זה היערכות, להעביר בדואר תיק?
אלי אלאלוף: ואז הוא מגיע לגנזך?
אלי אלאלוף: ומה קורה בגנזך?
נועם פליק: ככה נשמרים כל התיקים של המשרד, במגנזה.
אלי אלאלוף: אני רוצה ספציפית.
אלי אלאלוף: אני לא אחראי על כל המשרד.
אלי אלאלוף: כרגע אני רק מעורב בנושא שאני מטפל בו - האומנה.
נועם פליק: לגבי תיקים ידניים, שוב - יש לנו האומנה.
אלי אלאלוף: אני רוצה שההנחיה הזאת, שאומרת:
אלי אלאלוף: אחרי שלוש שנים של גמר טיפול בילד האומנה, התיק צריך לעבור אלינו, ומה אצלנו.
אלי אלאלוף: תסבירו לנו מה זה.
אלי אלאלוף: איך אפשר להגיע אליו?
אלי אלאלוף: עם כל הפרוטקציות, והיד שלי היא לא קצרה, לא הצלחתי לקבל תיק אישי מסוים, מהמשרד שלך.
קארין אלהרר: אדוני, בדיון הקודם העליתם רעיון, שכל הנושא הזה ייכנס לתוך מאגר המידע שיהיה לרשותו של הממונה על הרישוי.
נועם פליק: זה מה שרחל הציעה.
קארין אלהרר: ואז אמרתם שהמאגר יתחיל להיבנות.
קארין אלהרר: זה כבר בנוי?
יוסי וקנין: אני יוסי וקנין, אני הממונה הרשמי, משפחות אומנה.
יוסי וקנין: אנחנו עובדים בשיטה של יישום החוק, לפי השלבים.
יוסי וקנין: כרגע אנחנו משלימים את המהלך הגדול מאוד של בניית מאגר המשפחות.
יוסי וקנין: אני צופה שתוך חודשים ספורים יהיה לנו מאגר זמין שאליו יחברו כל הארגונים, וכל הנתונים על משפחות האומנה יהיו ממוחשבים.
יוסי וקנין: במקביל התחלנו עכשיו מהלך מאוד רציני של ניסוח תיק הליך ממוחשב.
קארין אלהרר: מבלי לפגוע בכבודכם, הניסוח הספציפי הזה נאמר בנובמבר 2017, שזה יהיה בתוך חודשים ספורים.
יוסי וקנין: אני נכנסתי לתפקיד, ויש מהלכים שאנחנו לומדים תוך כדי קריאת החוק המאוד-מאוד מורכב הזה.
יוסי וקנין: זה לא חוק פשוט בכלל.
יוסי וקנין: בתור מי שמיישם את החוק, אני יכול להעיד שהוא חוק מאוד מורכב.
יוסי וקנין: יש הרבה חשיבה, הרבה כוונות טובות והרבה תהליכים.
יוסי וקנין: למשל, מה שעשינו בפנימיות – סיימנו את זה – בנינו שם את תיק החניך.
יוסי וקנין: אנחנו מיישמים בהתאמות את תיק החניך שבנינו שם לתיק החניך של ילדי האומנה.
יוסי וקנין: יחד ובשיתוף נקים ועדה יחד עם נציגים של הארגונים, הפיקוח המחוזי.
יוסי וקנין: ננסח ונגדיר אותו.
יוסי וקנין: התיק הזה, שיהיה ישים, ויימסר גם לארגונים כדי שיתחילו לעבוד אתו – חלק מהם יש להם – שמענו כרגע – תיקים משלהם - תהיה האחדה של צורת העבודה.
יוסי וקנין: אנחנו נבנה את המאגר.
יוסי וקנין: כרגע המאגר הזה של תיקי החניכים לא בנוי, אבל הוא ייבנה.
יוסי וקנין: יש לנו עבודה מול אגף מערכות מידע של המשרד, יש לנו רפרנטית לנושא הזה.
יוסי וקנין: אני צופה שתוך שנה נוכל גם על זה- - -
קארין אלהרר: חודשים ספורים – 12 חודשים.
יוסי וקנין: כן.
יוסי וקנין: לא מאגר המשפחות – אני מדבר על מאגר הילדים באומנה.
אלי אלאלוף: נשאיר קצת עבודה לוועדה הבאה.
נעה בן שבת: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 49(א)(4) ו-(ה) ו-58(ב) לחוק אומנה לילדים, התשע"ו-2016 (להלן – החוק), בהתייעצות עם שרת המשפטים לעניין סימן ב' לפי סעיף 49(ה), ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לעניין סימן ב' ו-סימן ג' לפי סעיפים 49(ה) ו-58(ב) לחוק האמור, אני מתקין תקנות אלה:
נעה בן שבת: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 49(א)(4) ו-(ה) ו-58(ב) לחוק אומנה לילדים, התשע"ו-2016 (להלן – החוק), בהתייעצות עם שרת המשפטים לעניין סימן ב' לפי סעיף 49(ה), ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לעניין סימן ב' ו-סימן ג' לפי סעיפים 49(ה) ו-58(ב) לחוק האמור, אני מתקין תקנות אלה: מידע" – מי שמונה לפי תקנה 2(ב); התקשרות" – התקשרות המשרד עם גוף מפעיל למתן שירותים לפי סעיף 49 לחוק; "חוק הגנת הפרטיות" – חוק הגנת הפרטיות , התשמ"א–1981; "ילד מושם" – ילד בתהליך השמה באומנה או באומנה; "מאגר מידע", "מנהל מאגר" – כהגדרתם בסעיף 7 לחוק הגנת הפרטיות; "מוסד מוכר" - כמשמעותו בחוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח–1958; "מפקח ארצי על האומנה" – כהגדרתו בסעיף 52 לחוק; "עובד סוציאלי" – כהגדרתו בחוק העובדים הסוציאליים, התשנ"ו–1996 – גם מי שלמד עבודה סוציאלית וגם מי שרשום בפנקס – צריך להינתן, כל התנאים; "תקנות הגנת הפרטיות" – תקנות הגנת הפרטיות (אבטחת מידע), התשע"ז–2017.
נעה בן שבת: סימן א': כוח אדם בגוף המפעיל.
נעה בן שבת: 2.
נעה בן שבת: כוח האדם.
נעה בן שבת: (א) לצורך מתן השירותים כנדרש בחוק, יעמיד הגוף המפעיל בכל תקופת ההתקשרות כוח אדם בהתאם לדרישות המנויות בתוספת הראשונה, לפחות, לפי סוג האומנה שאותה הוא מפעיל לפי ההתקשרות ובהתאם למספר הילדים המושמים, והכל בכפוף להוראות סעיף 49(א)(4) לחוק.
נעה בן שבת: הנושא של כוח האדם הנדרש לעניין הילדים, הוא באמת אחד הדברים שהחוק ביקש שייקבעו בתקנות.
נעה בן שבת: כאן מופיע לנו החל מעמ' 7 לנוסח, מופעה התוספת הראשונה עם פירוט כוח האדם – כרגע בחלוקה לאומנה רגילה, אומנת חירום והאומנה לילדים אחרי אשפוז או בתחליף לאשפוז – ילדים שזקוקים לטיפול תרופתי מיוחד או מעקב תרופתי מיוחד.
נעה בן שבת: אולי נעבור לתוספת הראשונה, ונראה מה היא מכוונת בנושא הזה.
נעה בן שבת: כוח האדם באומנה רגילה ובאומנת חירום דורשת דבר ראשון מנהל פרויקט שהוא משרה אחת.
נעה בן שבת: מנהל הפרויקט הוא שונה ממנהל התאגיד – זה לא מנהל הגוף המפעיל בהכרח אלא הוא מנהל הפרויקט.
נעה בן שבת: הוא צריך להיות בעל תואר שני לפחות בעבודה סוציאלית ובמדעי החברה בתחום חברתי או מינהלי במדעי החברה ובעל ניסיון של שנה לפחות בניהול צוות של שני אנשים לפחות - זו דרישה אחת.
נעה בן שבת: בנוסף, מנחה האומנה – באומנה רגילה – משרה אחת לכל שלושים ילדים מושמים, לרבות לילדים עם מוגבלות, ובאומנת חירום, משרה אחת לכל 12 ילדים מושמים, ואם היא אומנת חירום לילדים עם מוגבלות – משרה אחת לכל 9 ילדים מושמים.
נעה בן שבת: התנאים: שיהיה עובד סוציאלי בעל תואר ראשון לפחות בעבודה סוציאלית ובעל ניסיון של שלוש שנים לפחות כעובד סוציאלי.
נעה בן שבת: ראינו את התפקידים של מנהל פרויקט ושל מנחה אומנה.
נעה בן שבת: ראש צוות ייעודי להדרכת מנחי אומנה ולהנחייתם.
נעה בן שבת: זו משרה אחת.
נעה בן שבת: עובד סוציאלי בעל תואר ראשון לפחות בעבודה סוציאלית, ושתיים, בוגר קורס הדרכה לעובדים סוציאליים שאושר על-ידי המשרד ושניתן על-ידי מוסד מוכר; בנוסף, הוא צריך להיות בעל ניסיון של שלוש שנים לפחות בהדרכה של עובדים סוציאליים.
נעה בן שבת: אם האומנה מטפלת בילדים עם מוגבלות, במקום מדריך צריך מרכז ייעודי לתחום ילדים עם מוגבלות, והוא צריך להיות בעל אותן דרישות הכשרה בדיוק.
נעה בן שבת: לכן לא ברור מה היחס בינו לבין המדריך הרגיל – האם הוא בא בנוסף למדריך הרגיל, לראש הצוות הייעודי להדרכת מדריכי אומנה או הוא בא במקום זה?
נעה בן שבת: ואם כן, מה מייחד אותו?
נעה בן שבת: בנוסף, מוצע להוסיף התייחסות לנושא הרופא.
נעה בן שבת: הזכיר את זה גם נציג האוצר.
נעה בן שבת: בדיונים בתקנות רשיון האומנה דובר על כך, שצריך לבחון את משפחות האומנה.
נעה בן שבת: צריך להעריך אותן, וחלק מההערכה נוגעת למצב הרפואי.
נעה בן שבת: עלה קושי בשאלת ההערכה של המצב הרפואי – האם אנחנו מבקשים מרופא של קופת חולים או רופא המשפחה, להעריך את היכולת של אדם, האם המחלה שלו מונעת ממנו להיות משפחת אומנה, וזה מעורר קושי.
נעה בן שבת: אני מבינה שיש למשרד הצעה.
נעה בן שבת: אולי תוכלו להציג את הצעתכם לעניין הרופא.
יוסי וקנין: עלו קשיים מהשטח מהשיחות שקיימנו עם מערכות האומנה בפענוח הממצאים הרפואיים – זה מצד אחד.
יוסי וקנין: מצד שני, היתה גם התנגדות של קופות החולים, לספק לנו את האישור, את החותמת שהמצב הרפואי מאשר או לא מאשר את הנושא של להיות- - -
אלי אלאלוף: איזו קופת חולים?
יוסי וקנין: כולן.
יוסי וקנין: לכן החלטנו כמשרד, מתקציבי המשרד, לתקצב בכל אחת מהעמותות הגדלה של עד שעתיים לכל מסגרת, עד שעתיים בדיקה, אישור שרופא משפחה, שכל אחד מהארגונים יעסיק.
יוסי וקנין: המשפחה תביא את דוח הסיכום הרפואי מקופת החולים – זה כל אזרח זכאי ורשאי לקבל, ואותו רופא יעשה תרגום של הממצאים שהוא מקבל מהמועמד לשאלה, אם הוא כשיר להיות אומן או לא אומן.
יוסי וקנין: למשל, אם יש מחלה מידבקת, מן הסתם לא יהיה שם.
יוסי וקנין: רופא משפחה שנגדיר את הקריטריונים, מי יהיה הרופא שכל אחד מארגוני האומנה יעסיק, הוא שיקבע ויציין האישור שאין או שיש עילה לפסול או לאשר את המועמדות.
קארין אלהרר: יש מנגנון מקביל כזה במקום אחר?
קארין אלהרר: נשמע לי מוזר שתוך שעתיים רופא – הוא אמור לאשר את הסיכום הרפואי, ובסוף הוא צריך לחתום.
קארין אלהרר: אתם מבינים למה קופות החולים לא מוכנות.
יוסי וקנין: לא מבינים.
קארין אלהרר: אז אסביר לך למה הן לא מוכנות.
קארין אלהרר: כי בסופו של דבר זה עניין של אחריות מקצועית, והם לא רוצים להיות חתומים על טופס שאומר שהם אישר, ובסוף קרה משהו.
יוסי וקנין: אבל אני לא מבין את החלק שאומר, למה הגוף שאמור לתת אחריות רפואית לאזרחי מדינת ישראל לא לוקח אחריות.
קארין אלהרר: זה המצב.
אלי אלאלוף: מי קיים דיון עם הקופות?
נעה בן שבת: גם בדיון שנערך פה, אדוני, עלתה הבעייתיות של הנושא הזה, של הסתמכות על מסמך שמביא הרופא בקופת החולים.
נעה בן שבת: הרופא בקופת החולים קובע אם המצב הרפואי של האדם יכול לאפשר לו להיות הורה אומנה.
נעה בן שבת: הוא לא מכיר את הדרישות של משפחות אומנה.
נעה בן שבת: אולי הוא יודע מה מצב האדם של האדם, ולפעמים זה רופא שאדם נכנס אליו, ורואה אותו פעם ראשונה.
נעה בן שבת: גם הוא לא מכיר בהכרח את המועמד לאומנה שמגיע אליו.
נעה בן שבת: הרופא לפחות מכיר את הצד של האומנה.
נעה בן שבת: הוא לא מכיר אמנם את החולה, אבל הוא מכיר את הדרישות.
רחל איגר: המחשבה היתה שלא יהיה מצב שבו עובד סוציאלי מקבל, גם אם היו נותנים לנו חוות דעת, שלא יהיה מצב שעובד סוציאלי, שלא יודע לקרוא דוח רפואי, הוא לא מוסמך לעשות הערכה, האם בדוח רפואי שהמשפחה מביאה יש משהו שימנע לאשר אותם.
רחל איגר: בגדול, אין לנו משהו כללי שאנחנו אומרים – אפילו מחלה כזו או אחרת מונעת מאדם להיות אומן.
רחל איגר: הדבר שאנחנו מבקשים מרופא, זה לומר: יש פה משהו חריג שמונע, שיכול להשפיע על הטיפול בילד.
קארין אלהרר: זה לא רק מחלות מדבקות.
קארין אלהרר: אני יכולה לחשוב גם על מוגבלות נפשית.
אלי אלאלוף: אני חוזר - מי ניהל משא ומתן עם קופות החולים?
נועם פליק: המשרד בעזרת היועץ המשפטי פנינו- - -
אלי אלאלוף: שמות, תפקיד.
אלי אלאלוף: מי פנה מטעמכם?
נועם פליק: פנינו ללשכה המשפטית של משרד הבריאות.
נעה בן שבת: הנושא הזה נוגע גם לתקנות רשיון האומנה, אבל פנינו גם להר"י כדי לנסות לברר האם אותה הערכה שהוצעה שם כטופס כנספח לתקנות יש בה ממש והיא באמת נדרשת.
נעה בן שבת: פנינו גם ללשכה המשפטית של משרד הבריאות כדי לברר האם ההערכה הזו מתאימה, והם הביעו את עמדתם, שההערכה כזו יהיה קשה לתת אותה לרופא המשפחה, שלא תמיד מכיר את ההיסטוריה של אותו אדם, ושעדיף להסתמך על הסיכום הרפואי.
נעה בן שבת: גם אז נדרש – אלה היו דברים שנאמר לנו מהלשכה המשפטית של משרד הבריאות – גם אז צריך רופא שיקרא את התיקון, ויבין מה הוא אומר.
קארין אלהרר: זה תירוץ מוזר, כי לרופא של קופת החולים יש הרבה יותר סיכוי להכיר את המטופל מאשר לרופא שרואה אותו פעם אחת בחיים.
אלי אלאלוף: יש לי הצעה לטיפול בנושא הזה, אחרת ממה שעשו.
אלי אלאלוף: אני חושב שאתם צריכים להגדיר, מה אתם רוצים מרופא של הקופה, שמטפל באותה משפחה.
יוסי וקנין: החוק קובע בפירוש.
אלי אלאלוף: אתם צריכים לפנות לראשי הקופות החולים – לא ליועצים המשפטיים, שהמומחיות היא להתחמק.
אלי אלאלוף: ואני רוצה באופן אישי להיות במעקב אחרי ארבע הקופות, גם אם צריך לשלם להן ישירות.
אלי אלאלוף: כמה יש לנו – 3,000 משפחות באומנה?
אלי אלאלוף: זה כלום בקופות חולים.
אלי אלאלוף: נאמר, הגדולה תקבל 60%, והאחרים יתחלקו.
אלי אלאלוף: לכן אני רוצה לחזור, וזו הנקודה החשובה בעיניי – לא צריך להקים מנגנון כפול, שהוא לא יעיל, ויהיה עם פחות ידע מאשר קופות החולים.
אלי אלאלוף: אם צריך לבקש ממשרד הבריאות, להוסיף איקס מסוים כדי שקופות החולים ייתנו את השירות – נחזור למשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: אבל אנחנו רוצים לדעת מה בדיוק מבקשים מרופא המשפחה לפי החוק, לפי מה שתרצו – מה חוות הדעת שצריכים לקבל.
אלי אלאלוף: כי הם מטפלים במשפחות האלה לא יום ולא יומיים.
אלי אלאלוף: התוספת הזו המלאכותית של אחד שיבוא לשעתיים זה לא אפקטיבי; זה חתימה – איך אתם אומרים במילה לא גסה - כיסוי משהו.
נעה בן שבת: אדוני, אולי נוכל לבקש שנוכל להעלות את הנקודה הזאת גם בדיון הבא שיבואו נציגי משרד הבריאות וגם נציגי הר"י יוזמנו, כי אתם התייעצנו לגבי הנקודה הזאת.
אלי אלאלוף: אבל ההצעה שלכם הזמינה את הסירוב שלהם להתחמק מאחריותם.
אלי אלאלוף: זה תפקידם.
אלי אלאלוף: לכן יש ארבע קופות חולים, והם צריכים לתת את השירותים.
אלי אלאלוף: אם אני רוצה ללכת למועדון ספורט, להרים משקל – הם מייד נותנים לי.
אלי אלאלוף: למה אי-אפשר לתת?
אלי אלאלוף: הם מטפלים במשפחה.
אלי אלאלוף: יכולים לומר שהמשפחה הזאת לא עברה שום מחלה זו וזו.
אלי אלאלוף: תגדירו, למה.
אלי אלאלוף: למה צריך ללכת, להביא תוספת של כוח אדם של מישהו שלא שייך לאף מערכת?
אלי אלאלוף: אין לו אחריות.
אלי אלאלוף: מה, הרופא הזה שיקבל שעתיים לעיין הוא אפילו לא יקרא את הטופס.
נעה בן שבת: הוא יהיה נותן שירותים של הגוף המפעיל.
אלי אלאלוף: אבל הגוף המפעיל הוא לא מקצועי בתחום הבריאות.
נעה בן שבת: לכן יהיה לו רופא שיהיה מקצועי בתחום הבריאות.
אלי אלאלוף: אבל הרופא הזה לא מספיק.
קארין אלהרר: השאלה היא לא מומחיות באומנה.
קארין אלהרר: לא צריך להבין מה אומנה אומרת הלכה למעשה; מה שצריך להבין זה ברפואה - האם מצבו הבריאותי של אדם מסוים מונע ממנו לטפל בילד – כן או לא.
נעה בן שבת: גם נציגי קופות חולים יהיו בדיון הבא, אדוני.
נעה בן שבת: אולי אפשר לחזור לדון.
אלי אלאלוף: אני מוכן לדון גם אתם.
אלי אלאלוף: אני רוצה שקופת חולים תאמר שמשפחה זו וזו אין לה הסממנים האלה שאתם דורשים.
אלי אלאלוף: שלא יהיו מחלות מדבקות, מחלות נפש.
נועם פליק: מחלת נפש.
נועם פליק: אמרנו את זה.
נועם פליק: זה מה שרשום היום.
אלי אלאלוף: אז לא הפעלתם את האנשים הנכונים.
קארין אלהרר: זו שאלה בריאותית; לא שאלה של אומנה.
נועם פליק: זה מה שהצגנו גם בטופס בקשה לרשיון, בטופס הערכה- - -
קארין אלהרר: אם הם לא מסוגלים להיות רופאים, אז שלא יהיו.
נועם פליק: אבל איגוד הרופאים לא אישר את זה.
אלי אלאלוף: למה פנית אליו?
אלי אלאלוף: תפנה למנכ"לי קופת חולים – צריך לפנות אליהם ולומר להם: אנחנו מבקשים שתיתנו למשפחות אלה ואלה – ויש לנו רשימה – תגידו לנו שאין להם התופעות האלה.
נעה בן שבת: הם לא יכולים לדעת, כי לפעמים זה צירוף.
נעה בן שבת: מה התופעה שיכולים לחפש אותה?
נעה בן שבת: הם לא יכולים לדעת.
אלי אלאלוף: אולי חולי נפש?
נעה בן שבת: יש חולי נפש שמתפקדים מצוין.
אלי אלאלוף: אבל הם לא רוצים אותם.
אלי אלאלוף: זה לא עבודת מחקר על כל משפחה ומשפחה.
נעה בן שבת: זה עבודת מחקר על כל משפחה.
אלי אלאלוף: שיצלמו את המצב של המשפחה.
קארין אלהרר: לא מדובר בצילום מצב משפחת אומנה.
קארין אלהרר: אנחנו רוצים לדעת, אם יש נורות אזהרה, שמתריעות בפנינו לא לתת למשפחה הזאת ילד.
אלי אלאלוף: שעתיים זה בלוף.
קארין אלהרר: אני מסכימה אתך, אדוני.
קארין אלהרר: אני חושבת שהרופא של קופת החולים מכיר את המשפחה הזאת הרבה יותר טוב, יודע לתת חוות דעת בריאותית טובה.
קארין אלהרר: אין שום סיבה בעיניי.
קארין אלהרר: זה ללכת עקום.
אלי אלאלוף: אתם פה מפתחים מנגנון שלא יספק לכם שום תשובה אמיתית, יהיה מסורבל, וזה יעלה כסף.
אלי אלאלוף: אם אני רוצה להיכנס לחדר כושר, בודקים לי אם אני יכול להרים 10 או 100 קילו?
אלי אלאלוף: לא בודקים.
אלי אלאלוף: בקושי מסתכלים.
נעה בן שבת: השאלה אם אתה רוצה שאותו אישור שבקושי מסתכלים, יינתן גם למשפחת אומנה, ועל סמך זה ילך למשפחה הזאת, שיכול להיות שבאמת יש בעיה בריאותית שמסכנת את הילד- -
אלי אלאלוף: זה כתוב בדוח שלך.
אלי אלאלוף: הרופא המשפחתי מרכז.
נעה בן שבת: הובלתי את משרד הרווחה לפתרון הזה, כי זו היתה הבעיה שעלתה בדיון הקודם.
נועם פליק: כי הרופאים סירבו לתת, האם יש מניעה או אין מניעה לאותו אדם לשמש כאומן לטיפול בילד.
נעה בן שבת: אמרו לנו שזה בעייתי.
נעה בן שבת: פנינו למשרד הבריאות, להסתדרות הרפואית.
אלי אלאלוף: צריך לשבת עם ארבעת המנכ"לים אחד-אחד, ולשכנע אותו שזה שירות שהקופות צריכות לתת.
נעה בן שבת: בדיון הבא עוד כמה דקות הנציגים יהיו פה - נוכל לשמוע מהם, גם מנציגי משרד הבריאות, מה הם אומרים – כך אנחנו נמצאים בהרכב חסר.
קארין אלהרר: אם יש חוות דעת רפואית, שאומרת שלמי מבני המשפחה יש מחלה מדבקת, אתם לא יכולים לומר שלא תיתנו לו ילד אומנה?
נועם פליק: צריך לבחון את זה - איזו מחלה, גר בבית או הוא רק מבקר שם.
רחל איגר: ואם אומרים שהם בחדרים נפרדים ושירותים נפרדים, ועוד כל מיני דברים.
רחל איגר: אני עובדת סוציאלית.
רחל איגר: השאלה אם אנחנו רוצים שמנחת אומנה, שהיא עובדת סוציאלית, תעשה- - -
קארין אלהרר: אבל רופא בדרך כלל כותב: יש לו מחלה מדבקת – להלן המלצותיי.
קארין אלהרר: בדרך כלל משפחות האומנה יש להם ילדים משל עצמם.
קארין אלהרר: כמו שהוא מתנהל עם ילדיו, אפשר להתנהל עם ילדי האומנה?
קארין אלהרר: ההמלצות של הרופא חלות על הילדים הפרטיים שלו?
קארין אלהרר: למה אתם לא יכולים לקחת את ההמלצות האלה ולהחיל אותם על ילדי האומנה?
רחל איגר: מה שקיבלנו זה דוחות רפואיים על מצב המשפחה, ואת ההמלצות הם סירבו, כי אמרו שהם לא מכירים את עולם האומנה, ולכן הם לא רוצים.
קארין אלהרר: מה יש להכיר?
קארין אלהרר: ילד שגר בבית.
נועם פליק: אנחנו לא ראינו דוחות מקומיים.
נועם פליק: יש דוחות שמנפיקים – אין בהם המלצות.
קארין אלהרר: אם יש לי ילדים פרטיים שלי, ויש לי מחלה מדבקת, הרופא לא יגיד: להלן המלצותיי?
רחל איגר: בדוחות שקיבלנו – לא.
נעה בן שבת: למה אנחנו לא מאפשרים למשרד הבריאות להיות פה?
נעה בן שבת: הדיון יתחיל עוד כמה זמן, והם יהיו פה, אז אולי נוכל להמשיך בדיון.
אלי אלאלוף: אז קודם כל, הסעיף הזה לא לדיון כרגע.
נעה בן שבת: הדיון הבא מתחיל ב-13:00.
נעה בן שבת: הם יגיעו לפה - הם מוזמנים.
נעה בן שבת: זה נושא ששלוב בין שתי התקנות.
נעה בן שבת: כמובן, מה שהוועדה תחליט ותנחה.
נעה בן שבת: אפשר לשאול שוב, למה צריך ראש צוות ייעודי הדרכה וגם את המדריך הייעודי?
נועם פליק: אפשר לאחד.
נועם פליק: במקום מדריך באומנה רגילה, באומנה עם מוגבלות הוא צריך מרכז ייעודי.
נעה בן שבת: אבל הובלתם אותה הכשרה והוא בא במקום.
נעה בן שבת: רק קוראים לו בשם אחר.
נעה בן שבת: זה אדם עם אותה הכשרה.
אורית עמיאל: באומנה של הצרכים המיוחדים צריך גם וגם.
אורית עמיאל: יש מרכז של התוכנית.
אורית עמיאל: אני לא מדברת על מנהל פרויקט אלא מדברת על רכז צרכים מיוחדים.
נעה בן שבת: אנחנו מדברים על אומנה שהיא- - -
אורית עמיאל: אני מדברת על צרכים מיוחדים, של ילדי- - - ושיקום.
נעה בן שבת: אתם אומרים שבנוסף למדריך הרגיל, יש גם מרכז ייעודי?
אלי אלאלוף: למה זה נולד אתמול?
יונתן בוגט: יוני בוגט, מכון סאמיט.
יונתן בוגט: קודם כל, זה לפי דרישות המכרז.
יונתן בוגט: דרשו את זה מאתנו.
יונתן בוגט: זה משרה נוספת, בנוסף למדריכים.
יונתן בוגט: בצדק הם דרשו שיהיה מי שירכז את כל התחום, כי זו התמחות.
אלי אלאלוף: היום אתה לא מטפל בילדים האלה?
יונתן בוגט: בטח שכן.
אלי אלאלוף: אתה לא מטפל נכון, אז חסרה משרה?
יונתן בוגט: לא.
יונתן בוגט: אני כבר נותן את המשרה.
יונתן בוגט: כבר יש לי.
אלי אלאלוף: אז זו משרה קיימת – לא נוספת.
יונתן בוגט: זו משרה נוספת למדריך.
קארין אלהרר: בהגדרת התקנות יש שלושה בעלי תפקידים שקיימים היום.
אלי אלאלוף: כל מה שקיים, אנחנו לא נוגעים.
אלי אלאלוף: מודה – אני לא מחפש להגדיל משרות.
קארין אלהרר: נועם, למה רציתם לאחד?
נועם פליק: חשבתי שהדרישה היא של אותו תחום ספציפית.
נועם פליק: אני רואה במכרז – וכן ראש צוות ייעודי שיעמוד בראש צוות המנחים.
נועם פליק: במקור זה היה.
נועם פליק: זה טעות שלי.
נעה בן שבת: שניהם נשארים.
נעה בן שבת: לגבי ההיקף של הילדים, אנחנו מדברים על משרה של 30 ילדים, אומנה ל-30 ילדים באומנה רגילה.
נעה בן שבת: בנוסף, מנחי האומנה צריכים לבחון גם את המשפחות, המועמדים.
נעה בן שבת: הם צריכים לעשות הערכת כשירות, הם צריכים להכין בנוסף תוכנית טיפול לילד, צריך מפגש אישי פעם בחודש ובנוסף צריך להכין תוכנית טיפול.
נעה בן שבת: השאלה אם הם יכולים – אם בתהליך הזה אפשר לעשות את כל הטיפול.
רונן כהן: רונן כהן, מנהל שירות האומנה באדנ"מ.
רונן כהן: מנחות האומנה לא יכולות לתת עבודה מקצועית מלאה בתקינה כזו של 30 ילדים.
רונן כהן: יש להם, מצד אחד, הרבה מאוד עבודה לעשות - החל מלגייס משפחות, מלעשות אבחונים, לעשות ביקורי בית, להשתתף בוועדות, ביקורים.
קארין אלהרר: תוכל לעשות לנו חלוקה, כמה שעות בשבוע הן מקדישות לכל דבר?
רונן כהן: כן.
רונן כהן: ברשותך, עוד דבר אחד – וכל זה כשהן כל הזמן נוסעות בשטח, כלומר זאת הנקודה, בפריסה גיאוגרפית רחבה מאוד.
קארין אלהרר: אם אפשר שתיתנו לנו פריסה, חלוקה של כמה שעות בשבוע מקדישים לכל עניין מהעניינים המנויים.
אורית עמיאל: אני חושבת שמעניין גם לשמוע על סמך מה היה המספר הזה.
נעה בן שבת: אני מבינה שהוא גם המספר שקיים לכם היום במכרז.
נועם פליק: לא קיים במכרז.
קארין אלהרר: איך אתם מתנהלים היום?
קארין אלהרר: מה היחס – צוות-ילדים?
טלי חלף: קודם כל, יש שונות וניואנסים בין הארגונים, אבל למשל, באור שלום יש צוות ייעודי רק לנושא של גיל ובדיקת משפחות.
קארין אלהרר: כמה אנשי צוות כאלה יש?
טלי חלף: באור שלום יש ארבעה אנשי צוות רק כדי לגייס ולבדוק ולהכשיר משפחות לתפקיד הזה.
טלי חלף: גם רואים בזה מומחיות, שמנחת אומנה בשגרת העבודה שלה, כשהיא מתרוצצת בין משפחות, בין מקרי חירום, לא יכולה גם- -
קארין אלהרר: וכמה מנחות אומנה יש?
אלי אלאלוף: הצוות של ארבעת האנשים האלה הם חיצוניים?
טלי חלף: לא.
טלי חלף: בתוך שירות האומנה.
אלי אלאלוף: אין להם תפקיד מול הילד?
אלי אלאלוף: ארבע משרות רק כדי לגייס משפחות ולבדוק אותן?
טלי חלף: ולעשות השמות.
אלי אלאלוף: כמה משפחות בשנה אתם מקבלים?
טלי חלף: אנחנו בודקים קרוב ל-1,000 משפחות בשנה כדי לאשר 100.
טלי חלף: אין לי בדיוק המספרים אתי.
אלי אלאלוף: במכרז שלכם כלול ארבע המשרות האלה?
טלי חלף: אנחנו מקבלים תשלום רק על משפחה שאושרה וקיבלה סמל.
טלי חלף: לא על ה-1,000 שבדקנו.
אלי אלאלוף: וזה מכסה את ארבע המשרות?
אלי אלאלוף: אז אתם בונים מראש תקציב גירעוני?
טלי חלף: מתרומות או מדברים אחרים.
טלי חלף: כן.
אלי אלאלוף: כלומר זו לא דרישה של המשרד, שיהיה צוות כזה חיצוני לילדים.
טלי חלף: אין דרישה כזו של המשרד, אבל אין דרך אחרת לעשות את נושא גיוס המשפחות.
קארין אלהרר: את תוכלי לבדוק לנו, טלי, כמה מנחות אומנה יש, ועל כמה ילדים?
טלי חלף: אני לא רוצה לעשות את זה בשלוף.
קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, המטרה היא שיהיה יחס צוות מטופלים סביר והגיוני.
קארין אלהרר: אני חושבת שליווי של 30 ילדים פלוס מציאת המשפחות החדשות, זה נשמע לי יחס בעייתי.
קארין אלהרר: לכן אשמח לשמוע, מה הניסיון הקיים.
טלי חלף: אני חוזרת, שבמכרזים שעומדים לצאת בחודשים הקרובים היחס הוא 17 ילדים לעובדת סוציאלית במשרה מלאה, כשזה בתוך מתחם של פנימייה.
אלי אלאלוף: ובארגונים האחרים יש גם תפקיד של חיפוש משפחות?
נעה בן שבת: הם חייבים לפי החוק.
אלי אלאלוף: אבל זה לא תקצוב.
אלי אלאלוף: דורשים מהם תפקיד ללא תקצוב?
זכי חרוב: אי-אפשר לגייס משפחות אם אין מישהו ייעודי שגם לומד את התחום הזה.
אלי אלאלוף: אני בטוח שמה שאתה אומר, זה נכון.
אלי אלאלוף: אתם מבקשים מהם תפקיד כלשהו, שהוא חשוב, בלי לתקצב להם את הפעילות הזו.
אלי אלאלוף: ברור שאתם אחר כך באים להתחנן לקבל את הכספים שמגיעים להם.
אלי אלאלוף: זה תפקיד מרכזי, אני בטוח, לחפש משפחות.
אלי אלאלוף: אני יודע כמה קשה עד שמוצאים את הטוב, אבל איך זה שזה לא מתוקצב?
אלי אלאלוף: זה התקצוב.
אלי אלאלוף: וקבעתם 30.
אלי אלאלוף: למה 30?
אלי אלאלוף: אני מעדיף 40, זה יותר זול.
אלי אלאלוף: למה לא 20?
אלי אלאלוף: אם זה לפי החוק שקבעתם, ללא בדיקה עם הגופים, אתם מסבכים אותם.
טלי חלף: אני רוצה להוסיף ולומר שהתקינה הזו היא אולי היתה אפשרית לפני חוק האומנה.
טלי חלף: חוק האומנה הוסיף – וטוב שכך - עוד מטלות ועוד אחריות על מנחת האומנה.
טלי חלף: הוא גם שינה הרבה את פרופיל המשפחות, כי מעל 50% הם היום סבים וסבתות וקרובי משפחה שהמעטפת והליווי שהם צריכים היא אחרת – היא הרבה יותר אינטנסיבית והרבה יותר דורשת השקעה.
טלי חלף: אלה משפחות הרבה פעמים ממעמד סוציו אקונומי אחר, שצריכות ליווי הרבה יותר מוחזק.
טלי חלף: מנחות האומנה לא עומדות במשימה היום.
טלי חלף: אני חושבת שלפחות התקינה צריכה להיות שווה.
אלי אלאלוף: למה ההכשרה לחיפוש המשפחות זה לא תפקיד מרכזי של המשרד?
נעה בן שבת: לפי החוק, זה הוטל על הגוף המפעיל.
אלי אלאלוף: אבל מותר לנו למרות החוק לחשוב בהיגיון, כי פה אתם מבקשים חמש מערכות חיפוש, חמישה צוותים שונים לאור מספר הארגונים.
אלי אלאלוף: למה לא חשבתם שיותר טוב שהמשרד יחפש אותם, ואז זה היה חוסך?
אלי אלאלוף: פה – ברור שהתקנים שקובעים הם כבדים על מערכת התקצוב.
אלי אלאלוף: האוצר יקפוץ פה ובצדק.
אלי אלאלוף: גם אם שנה יבלעו את הצפרדע, בסוף תרימו ידיים.
אלי אלאלוף: ארבע משרות – מינימום 250,000 שקל, 300,000 שקל בשנה, גירעון מוזמן על-ידי המערכת.
נעה בן שבת: אבל אם המשרד היה מבצע, גם היה צריך פריסה ארצית.
אלי אלאלוף: אבל אם הוא היה עושה בצורה משולבת, הוא היה חוסך אולי?
אלי אלאלוף: חוץ מזה, במשרד יש כמה אנשים שמחפשים עבודה מעניינת.
אלי אלאלוף: זו עבודה מרתקת.
קארין אלהרר: כמה אנשים אתם במערך האומנה במשרד?
רחל איגר: את רואה אותם לנגד עיניך ברמה הארצית.
קארין אלהרר: שניים?
נעה בן שבת: יש מפקחים.
רחל איגר: יש מפקחים במחוזות.
אלי אלאלוף: יש באור שלום ארבעה עובדים שעוסקים בגיוס משפחות, גם בשחר, גם במטב.
אלי אלאלוף: זה 18 משרות, 15.
רונן כהן: בנוי מעט אחרת, אבל מספרית זה אותו דבר.
יונתן בוגט: אבל חשוב לי לומר שהדיון הזה מתנהל כבר שנים, על כמה עולה לגייס משפחה, לבדוק ולעשות את ההתאמה.
אלי אלאלוף: למרות גילי, בשבילי זה דיון ראשון.
אלי אלאלוף: מה אתה רוצה, שנשאיר את זה?
אלי אלאלוף: כרגע רק סעיף אחד ירדנו לפרטי-פרטים שלו, שזה גיוס משפחות, שזה מהות האומנה, והנה אנחנו מגלים שיש פה 20 משרות, בגלל הפיצול.
אלי אלאלוף: אני בטוח שכל מהנדס דרגה ג' מהתעשייה וניהול היה אומר לכם: בואו נחסוך.
נעה בן שבת: אני רק רוצה לברר: האם משפחה שנבדקת על-ידי גוף אחד – כל הנושא של מאגר המידע, שמונה על-ידי רישוי אומנה נועד כד למנוע את הכפילויות, כלומר שמשפחה שנבדקה על-ידי ארגון אחד, לא תיבחן על-ידי אחר.
קארין אלהרר: זה לא קורה, אין כפילות, כי כל אחד על שטח גיאוגרפי אחר.
נעה בן שבת: זה לא שמשפחה אחת נכנסת ונבדקת גם על-ידי גוף אחר.
זכי חרוב: בדרך כלל משפחה שפונה, אנחנו שואלים האם פניתם לגוף אחר.
זכי חרוב: אם כן, אנחנו פונים לאותו גוף ובודקים מה קורה עם המשפחה.
זכי חרוב: אין מצב שיש כפילות.
נועם פליק: גם המאגר החדש אמור למנוע את זה.
נעה בן שבת: אז זה לא שמשפחה אחת נבדקת על-ידי חמישה גופים.
נעה בן שבת: כל גוף מנהל את המשפחות שלו.
זכי חרוב: זה לא כל כך נורא שאנחנו בודקים את המשפחות.
זכי חרוב: זו מערכת שאנחנו בונים אותה מחוץ לתקן.
זכי חרוב: בנושא של 30 בילדים למשרה, מעבר לעניין התקציבי יש פה גם עניין שחיקה של עובד סוציאלי.
זכי חרוב: להחזיק 30 משפחות, אדם אחד, זו מערכת מאוד מכבידה.
זכי חרוב: היא משפיעה גם על תחלופת העובדים.
קארין אלהרר: כמה צוות יש לכם של מנחי אומנה וכמה ילדי אומנה יש לכם בעמותה?