GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמרית גיטלין-שקד: באיחוד האירופי.
אלי גורדון: החקיקה פה תהיה קצת שונה מהחקיקה באירופה, ותהיה חובה של ציון שם מלא.
אפרת גפן: גם וגם?
שרון גוטמן: בחזית?
שמרית גיטלין-שקד: בעברית.
שמרית גיטלין-שקד: לאו דווקא בחזית.
שמרית גיטלין-שקד: לא, אין בחזית.
שמרית גיטלין-שקד: זה לא יהיה בחזית.
אלי גורדון: זה לא יהיה בחזית.
אפרת גפן: אין אפשרות שזה יהיה בחזית?
שמרית גיטלין-שקד: אבל זה יהיה במסגרת.
אלי גורדון: כדי שנסב את תשומת ליבו של הצרכן המתעניין בסוגיה זה יהיה מודגש.
קריאה: באותו גודל של האותיות, לא?
שמרית גיטלין-שקד: זה חובה של שליש גודל אותיות שם המזון.
אלי גורדון: אלו ההסדרים הקיימים.
שמרית גיטלין-שקד: אז אפשר להצביע.
שמרית גיטלין-שקד: זה התיקון היחידי.
שמרית גיטלין-שקד: במסגרת, רק בעברית.
אלי אלאלוף: זה לא ברור?
אלי אלאלוף: אפשר לכתוב מילים קשות כאלה בעברית?
שמרית גיטלין-שקד: האמת שלא כתובה שפה.
שמרית גיטלין-שקד: שרון, מה לעניין שפה?
שמרית גיטלין-שקד: לא כתוב כאן.
אלי גורדון: כל הוראות הסימון הן בעברית, זה מתוקף החוק.
אלי אלאלוף: אבל זה לא טוב שזה יהיה בעברית, כי אחת הנקודות שרצינו זה שזה יאפשר לייצא.
ג'מעה אזברגה: למה זה לא יהיה גם בערבית?
אלי אלאלוף: וגם בערבית, למרות שהיא כבר לא שפה רשמית, לצערנו.
שמרית גיטלין-שקד: אבל הוא אומר שזה נובע מהחוק.
ג'מעה אזברגה: אבל במצב עד עכשיו היא גם לא הייתה רשמית.
ג'מעה אזברגה: המצב הקיים נכון להיום שרושמים בכל המוסדות.
ג'מעה אזברגה: נכון להיום לפני החוק, גם אחרי החוק, אגב, נשארה באותו מעמד שהיה לפני החוק, כביכול רושמים בשפה הערבית גם במוסדות הממשלתיים שהם משתמשים בזה.
אלי אלאלוף: לדעתי, חייב להיות גם בשפה הלועזית, באותיות לועזיות, כדי שזה יהיה שיווקי גם בחוץ לארץ.
אלי גורדון: כשמייצאים את המזון ממדינת ישראל לחוץ לארץ, מה שיחול על אותו מזון אלו הוראות סימון במדינת היעד.
אלי גורדון: זה כבר לא משנה לי.
אלי גורדון: מה שכן, צריך לקחת בחשבון שמוצרי מזון מיובאים כבר מסומנים במסר כזה או אחר.
אלי גורדון: אולי משעמם, אבל אני אחזור.
אלי גורדון: אחת הסיבות שיצרנו את הנוסח כמו שיצרנו אותו זה כדי לשלב את כל הווריאציות של מוצרי מזון שמגיעים מכל מיני מדינות, ולהגיע למצב שבו הנוסח הוא יחסית גנרי.
אלי גורדון: אבל גם הנוסח הזה מקובל עלינו.
אלי אלאלוף: והפרסום בערבית?
ג'מעה אזברגה: בעברית ובערבית.
אפרת גפן: סליחה, אבל יש לנו גם בתי חולים מהמגזר, וזה חשוב.
אלי אלאלוף: גב', מדברים רק ברשות כדי שזה יהיה אפקטיבי.
ג'מעה אזברגה: תשמע, בכל זאת יש צרכנים במגזר שמשתמשים בשפה הערבית.
אלי אלאלוף: מה קורה בפרסום בערבית?
ג'מעה אזברגה: אם ליצוא עושים את זה בערבית למדינות דוברי ערבית, על אחת כמה וכמה צרכנים שהם 20% מאוכלוסיית המדינה.
אלי גורדון: גם אם מזון יוצא לחוץ לארץ - - -
ג'מעה אזברגה: לדעתי צריך.
ג'מעה אזברגה: היום רושמים ברוסית ובאמהרית.
אלי אלאלוף: בסימונים.
אלי גורדון: סימון בעברית זאת החובה.
אלי אלאלוף: בפרסומים האחרים על מזון אחר יש פרסום בערבית?
אלי גורדון: אין חובה של זה.
אלי גורדון: הדבר היחידי ,ממה שאנחנו זוכרים וממה שעשינו פה, אלו תקנות של חנק שבהן חובה לכתוב בשתי שפות, גם בעברית וגם בערבית.
אלי גורדון: אבל שם הסיכון הוא הרבה יותר רחב, ולמעשה אוכלוסיית היעד היא הרבה יותר רחבה.
אלי גורדון: מדובר באזהרה מפני חנק מכל מיני מזונות, פיצוחים, נקניקיות, וכדומה.
אלי גורדון: זאת אומרת, על כל קהל היעד שאלו ילדים מגיל אפס עד חמש.
אלי אלאלוף: שם צוין במיוחד שזה יהיה גם בערבית?
אלי גורדון: כן, שם ברמת התקנות חייבנו.
אלי אלאלוף: זה היה פרסום המזון היחיד שסומן?
אלי גורדון: כן, זה מה שזכור לי בשלוף כרגע.
אלי גורדון: ואם שרון מאשרת, אז זה בטוח.
שרון גוטמן: זה מה שאני זוכרת, שאזהרת החנק גם בערבית, ושם באמת - - -
אלי אלאלוף: הוא מדבר על הזיכרון שלך או שלא?
אלי גורדון: אני מדבר מהזיכרון שלי, אבל היא מאשרת, היא היועצת המשפטית.
אלי אלאלוף: כל הסימון של המזון פה, מזכירה לנו היועצת המשפטית, כולו רק בעברית, לצערנו.
אלי אלאלוף: לא היינו מספיק ערניים.
ג'מעה אזברגה: אני מציע, אני גם חושב שזה גם הגיוני – אנחנו מדברים על נושא שנוגע לבריאות, ובסך הכול זה להעיר את תשומת לבו של הצרכן בשפות גם חוץ מהעברית, זה לא יזיק לאף אחד.
ג'מעה אזברגה: ברגע שמייבאים מזון מה זה משנה.
ג'מעה אזברגה: זאת אומרת, זה לא עולה לבקש מהחברות או לחייב את היצרנים לרשום את זה בערבית.
אלי אלאלוף: אבל זה לא רק לייבא אלא זה לייצר פה במקום.
אלי אלאלוף: אם אתה מייצר פה במקום למה לא לפרסם כבר בערבית?
ג'מעה אזברגה: כן, בדיוק, אם מייבא או מייצר, זה ללא עלות.
אלי גורדון: באופן עקרוני החקיקה מחייבת סימון בשפה העברית.
אלי אלאלוף: אפשר להתחיל היום לשנות חקיקה.
אלי גורדון: אפשר הכול.
אלי אלאלוף: לפחות להצדיק את הנסיעה של ג'מעה.
אלי גורדון: אפשר לסמן גם בשפה נוספת לפי החקיקה, וברוב התעשייה המקומית – יתקנו אותי אם אני טועה – ברוב המקרים הסימון הוא בשתי שפות, ויש הלימה בין מה שכתוב בעברית לבין מה שכתוב בערבית.
אלי גורדון: זה מבחינת מוצרי המזון שמיוצרים בארץ.
אלי אלאלוף: הנה, נתת פתרון.
אלי גורדון: אבל שם זה וולונטרי.
אלי אלאלוף: אז בוא נקבע שכל פרסום - - -
אלי גורדון: סליחה שאני עוצר, זה עם דגש על וולונטרי.
אלי גורדון: מה משמעות הדבר?
אלי גורדון: שהיצרן יכול, הוא רשאי, לא חייב.
אלי אלאלוף: אני לא יועץ שיווקי, אבל כדאי לו לפרסם גם בערבית.
אלי גורדון: זה מבחינת החקיקה.
אלי גורדון: זה ברור.
אלי גורדון: זה מה שעושים בדרך כלל.
ג'מעה אזברגה: אני מבקש להכניס לפרוטוקול שיהיה גם בערבית.
אלי אלאלוף: לא לפרוטוקול, לתקנה.
אלי גורדון: אבל, חברים, יש בערבית סימון על האריזה הזו?
יוסי שדה: שמרית, החוק הוא לפי 1145, יש תקן.
יוסי שדה: החלק המילולי של פרטי הסימון הנדרשים בתקן יהיה בעברית.
יוסי שדה: "מותר שסימון זה יהיה גם בלועזית, בתנאי שיכלול את כל הפרטים הנדרשים בתקן ויהיה זהה בתוכנו לכתוב בעברית.
יוסי שדה: " זאת אומרת שאם את רוצה לשנות משהו בערבית, אז תשני בבקשה את כל מה שרשום בסימון המוצר, שיהיה רשום גם בערבית.
יפה חובב: ואני רק רוצה להזכיר שיש לנו מקום מוגבל לסימון.
אלי אלאלוף: סליחה, גב', את לא יכולה לדבר, עוד לא הצגת את עצמך.
יוסי שדה: זה מה שרשום: למרות האמור לעיל, סימון שם המזון בלבד בלועזית אינו מחייב סימון בלועזית של כל פרטי הסימון הנדרשים בתקן.
יוסי שדה: זאת אומרת שזה התקן.
יוסי שדה: לפי זה אנשים מסמנים במדינת ישראל.
אלי אלאלוף: אבל קפצנו לשפה שהיא מועדפת במדינה למרות החוק הידוע.
אלי אלאלוף: ערבית היא שפה מועדפת במדינה שלנו.
יפה חובב: כמו שיוסי שדה אמר, אם אנחנו הולכים לעשות שינוי מסוים אנחנו צריכים שינוי גורף.
יפה חובב: אנחנו צריכים לקחת בחשבון שיש לנו מגבלה של מקום לסימון.
יפה חובב: אנחנו פה באזהרה הזאת, בשונה מהתקנה האירופית, שמים אותה במסגרת.
יפה חובב: יש פה כבר שוני, היא מובלטת והיא במסגרת.
יפה חובב: יש הגבלה של מקום, ותהיה לנו קצת בעיה.
אלי אלאלוף: אבל אם המוצר כבר מסומן גם בשפה הערבית אז אוטומטית יהיה לו.
אלי גורדון: אדוני היושב-ראש, במידה שהוא מסומן, במידה שהיצרן, היבואן, לא משנה, בחר לסמן גם בשפה הערבית, הוא חייב לסמן את כל פרטי הסימון כפי שכרגע יוסי הקריא.
אלי גורדון: באופן עקרוני, שוב אני אומר, דרישת הסימון היא בשפה העברית בלבד, כל ההוראות, כל התקנות שאנחנו מדברים עליהן מתחילות ומסתיימות בדרישה המחייבת של סימון בעברית.
אלי גורדון: גם אם מוצר מזון מיובא מחו"ל והוא מסומן באנגלית, בצרפתית, ברוסית, עדיין איך שהוא נכנס לשיווק במדינת ישראל, לצנרת השיווקית במדינת ישראל, הוא מחויב בסימון בשפה העברית.
אלי גורדון: זה המינימום.
ג'מעה אזברגה: אני דורש וחושב שיהיה חשוב בכל זאת ל-20% מאוכלוסיית המדינה דוברי הערבית וכותבי הערבית שיהיה כתוב בערבית.
ג'מעה אזברגה: זאת אומרת שכל האזור בערבית.
ג'מעה אזברגה: אנחנו בכל זאת עדיין נמצאים במזרח התיכון.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שחשוב שיהיה כתוב גם בערבית.
אלי אלאלוף: כרגע הדרישה שלך כל כך מוצדקת, בעיני לפחות, אני לא אדבר בשם אחרים, לצערי.
ג'מעה אזברגה: בסדר.
אלי אלאלוף: אבל כרגע אם אתה עושה את השינוי אתה צריך לעשות אותו מערכתי, לא נקודתי במוצר הזה המיוחד.
אלי אלאלוף: אני חושב שנרשום את זה, אני ממליץ.
אלי אלאלוף: כנראה שלא יהיה לנו זמן לעשות קידום חוק כזה ביחד, אבל זה שווה קידום חוק.
ג'מעה אזברגה: יש לנו דיון על חוק הלאום היום, אתה יודע.
אלי אלאלוף: כן, אבל זה נגמר בזה שאפשר ללכת לישיבה במקום אחר.
ג'מעה אזברגה: בכל אופן, אני רוצה לפחות לציין את זה בפרוטוקול במיוחד בזמנים האלה הרגישים.
ג'מעה אזברגה: אני לא אתנגד שיסומן אם אלו מוצרי מזון בכל שפה אחרת.
ג'מעה אזברגה: בהחלט אני לא אתנגד ולא אכשיל את זה.
אלי אלאלוף: אז בוא ננסה לנסח את זה ככה.
אלי אלאלוף: בהזדמנות הזאת אנחנו רוצים להזכיר שכל הפרסומים בנושא מזון חייבים לכלול גם את השפה הערבית, במיוחד בחומרים שמסכנים את האוכלוסייה.
אלי אלאלוף: אני לא רואה משפטית איך לעשות את זה בתקנות של היום, לכן אני מציע שיהיה תהליך של הצעת חוק פרטית – אני מצטרף ראשון בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אבל כרגע, כמו שאמרת, זה יהיה רשום בפרוטוקול.
ג'מעה אזברגה: אני מבקש שזה יהיה רשום.
ג'מעה אזברגה: אני לא רוצה להכשיל את כל התהליך של החקיקה.
אלי אלאלוף: על-פי בקשתו של חבר הכנסת ג'מעה וחבר הכנסת אלאלוף.
אלי אלאלוף: קראנו?
שמרית גיטלין-שקד: קראנו.
שמרית גיטלין-שקד: אפשר לעבור להצבעה על כל התקנות, עם התיקון שהקראתי בנוסח שמונח לפנינו.
אלי אלאלוף: מי בעד התקנות כפי שהקראנו?
אלי אלאלוף: גב', את רק מוזמנת, עוד לא חברה, אבל אנחנו מקבלים את התמיכה המוסרית שלך.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, היום ה-17 ביולי 2018, ה' באב התשע"ח, השעה 09:06.
אלי אלאלוף: אנחנו דנים בהצעת תקנות בריאות העם (מכשירים רפואיים מיוחדים), התשע"ח-2018.
אלי אלאלוף: קיבלנו בקשה ממשרד הבריאות לאשר את התקנה, לאשר חמישה מכשירים.
נעה בן שבת: המכשיר נקרא טומוגרפיה פליטת פודיטרוני, שזה פט-סי.
נעה בן שבת: טי.
אלי אלאלוף: על בסיס אוכלוסייה של מספר התושבים, 475,000 פר מכשיר.
אלי אלאלוף: על בסיס זה יש אפשרות לקבל חמישה מכשירים בתיאום עם האוצר והבריאות.
אלי אלאלוף: אני מזכיר שביקשנו מהבריאות לעדכן אותנו למי הולכים המכשירים ערב ההחלטה.
אלי אלאלוף: אנחנו גם ביקשנו תמונה כוללת ממשרד הבריאות על כל המכשירים, היכן הם ממוקמים.
מוטי בבציק: אני יכול לומר כרגע היכן נמצאים ה-12 מכשירים שכרגע נמצאים בארץ.
מוטי בבציק: כיום בארץ יש 12 מכשירים עם רישיון.
מוטי בבציק: אחד ממוקם בצפת, אחד ברמב"ם, בשיבא, באיכילוב בתל אביב, בבלינסון בתל אביב, באסותא בתל אביב, באסותא באשדוד, בהדסה עין כרם, באסף הרופא בראשון לציון, בסורוקה בבאר שבע, בשערי צדק בירושלים.
קריאה: באוגוסטה ויקטוריה.
מוטי בבציק: כן.
מוטי בבציק: אלה 12 המכשירים שקיימים היום.
מוטי בבציק: יש לנו עוד רישיון אחד שאנחנו יכולים לחלק לפני התקנה, ואחרי שנעשה את התיקון יהיו לנו שישה מכשירים לחלק ואנחנו נעדכן את הוועדה להיכן אנחנו מייעדים אותם.
נעה בן שבת: לפי התקנות אתם יכולים להציב אותו בבית חולים שיש בו מרכז לטיפול אונקולוגי מאיץ קווי או מכונת קוונט וסורק סי.
נעה בן שבת: או אם יש בכל המרכזים האלה, אתם יכולים לאשר במקומות אחרים.
נעה בן שבת: אישרתם כבר במקומות?
מוטי בבציק: עדיין לא אישרנו.
מוטי בבציק: כל מה שכרגע אנחנו הולכים לאשר, עוד לא אישרנו כלום עד החלטת הוועדה.
נעה בן שבת: אבל ב-12 האלה יש גם בתי חולים או מקומות אחרים שאין להם ערכת טיפול אונקולוגי?
מוטי בבציק: בכל מקום שיש את המכשיר, יש מרכז אונקולוגי.
אלי אלאלוף: כמובן כל התנאים הנדרשים להתקנת מכשיר או לאישור מכשיר במקום צריכים להיבדק לפני הביצוע.
אלי אלאלוף: זה דורש צוות, הדרכת צוות, הפעלה.
אלי אלאלוף: במקרה הייתי מעורב בהקמת ה-פט-סי.
אלי אלאלוף: טי הראשון שהיה בהדסה לפני כמעט 15 שנים, עם פרופסור הרי אטלו.
נעה בן שבת: בתוקף סמכותי לפי סעיף 65ב(3) ו-(5) לפקודת בריאות העם, 1940, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת אני מתקין תקנות אלה: