GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים בר: מצוין, כל הכבוד, תמשיכו את זה, ככה צריך להיות.
אלי אלאלוף: זה בזכות יעל סלנט.
קריאה: יישר כוח מגיע לה, אדוני.
אלי אלאלוף: אבל אני רוצה שנרגיש שיש דברים שכן יכולים לעשות.
אלי אלאלוף: חשבנו שהאוצר יכול לשאת את הריבית הזאת, ואני שמח שזו העמדה.
אלי אלאלוף: מצאנו אוזן קשבת באגף השיקום, ואני שמח שאפשר להתקדם.
אלי אלאלוף: לא פתרנו בזה את כל הבעיות, שלא יהיה לכם ספק.
אלי אלאלוף: לא פתרנו את הבעיות של מי שחי מ-200 שקל, זה נושא לדיון אישי מול האיש.
יעל סלנט: בנוגע לסעיף 18(א), שמתי אותו פה בנוסח, מכיוון שבאמת בדיון האחרון עלו השאלות לגבי התשלומים הרטרואקטיביים.
יעל סלנט: אני מזכירה את המסגרת שבה אנחנו נמצאים, אני לא אקריא שוב את הסעיף – ההטבות שמשולמות באופן אוטומטי, אמורות להיות משולמות באופן רטרואקטיבי שבע שנים, והטבות שמותנות בהגשת בקשה, אם הבקשה הוגשה תוך 30 חודשים, התשלום אמור להיות ממועד התקיימות התנאים בנכה, ואם היא הוגשה אחרי 30 חודשים, התשלום אמור להיות מיום הגשת הבקשה, ולוועדה מאוד הפריעה גם מגבלת שבע השנים וגם המגבלה שלפיה מי שאיחר בהגשת הבקשה אחרי 30 חודשים, יקבל את מה שמגיע לו רק ממועד הגשת הבקשה, ולא ממועד שהוא מוקדם להגשת הבקשה, כמו בחוק הביטוח הלאומי, שמקבלים שם שנה לפני הגשת הבקשה, מתי שמגישים את הבקשה.
יעל סלנט: משרד הביטחון הלך עם ההערות האלה הביתה מהדיון הקודם ועשה חשיבה מחודשת, ואולי תוכלו להציג אותה.
אלי אלאלוף: גם פה יש צעד חיובי.
ערן יוסף: שמענו את הצעת הוועדה, ואנחנו מוכנים לשתי תוספות – האחת, לגבי ההטבות האוטומטיות, על פי נוסח החוק מדובר על שבע שנים.
ערן יוסף: במקרים חריגים שיצריכו בדיקה נוספת, נסמיך את ועדת החריגים שהגדרנו בדיון הקודם, לבחון גם אישור מעבר לכך, בעצם ללא הגבלה, על פי החלטת ועדת חריגים.
יעל סלנט: אנחנו נתקן בוועדת החריגים.
ערן יוסף: לגבי ההטבות הלא אוטומטיות שמצריכות הגשת בקשה, אני מזכיר, אמרנו 30 חודש.
ערן יוסף: אם הוא מגיש את הבקשה תוך 30 חודש מיום שמלאו התנאים למתן ההטבה, הוא מקבל את כל התקופה אחורה.
ערן יוסף: אם הוא פנה בחודש ה-31, הוא מקבל ממועד הפנייה.
ערן יוסף: אמרנו שגם אם הוא פנה אחרי ה-30 חודש, הוא יקבל עד שנה אחורה.
ערן יוסף: בזה אנחנו נצמדים לרציונל, שיש מקומות אחרים בחוק שנותנים שנה אחורה מהגשת בקשה.
אלי אלאלוף: אני מודה שביקשתי שיבררו לי אם אפשר יותר משנה אחורה והשתכנעתי שאין מקום לבקשה לתקופה נוספת.
אלי אלאלוף: שימו לב להטבות שהיו במהלך הזה, שינויי תנאים לטובת הנכים.
עידן קלימן: מה היה הרציונל, שאי אפשר מעל לשנה אחורה?
עידן קלימן: כי אמרת שהשתכנעת, אז מן הסתם היה איזה רציונל, שאני אשמח גם להעביר לנכים שישאלו אותי.
אלי אלאלוף: אני באתי עם ההצעה, ההצעה היא כבר שיפור תנאים קודמים, נכון?
אלי אלאלוף: אני רציתי לבדוק אם יש אפשרות לשיפור נוסף, ואז הביאו לי את הדוגמאות של הביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: אחרי שראיתי מה קורה בביטוח הלאומי, אני ירדתי מהבקשה.
עידן קלימן: זה הרציונל?
רותי פרמינגר: אדוני, אני רק רוצה לשאול שאלה.
רותי פרמינגר: אנחנו מדברים על זכות שמגיעה לנכה.
רותי פרמינגר: הזכות מגיעה לו מרגע שהוא נכה.
רותי פרמינגר: אנחנו לא מדברים על קבלת זכות שמגיעה לו מזמן שטרם השתקללה הזכאות שלו.
רותי פרמינגר: אני שואלת למה אנחנו צריכים לחסוך למערכת כסף, שכן כאשר המערכת יודעת שיש נכה בזכאות מסוימת – זה כסף שמגיע לו.
אלי אלאלוף: אבל זה מה שקראנו הקצבה האוטומטית, נכון?
רותי פרמינגר: נכון, אבל הוא מקבל רק שנה אחורנית.
רותי פרמינגר: אני לא הבנתי, אז אנא תסבירו לי.
ערן יוסף: אני אסביר שוב.
ערן יוסף: הטבות אוטומטיות, שיש רשימה שלהן שהקראנו בפעם הקודמת כשלא היית, הן משולמות גם אם גילינו טעות, עד שבע שנים אחורה, ולבקשת היושב ראש, במקרים חריגים נדון גם מעבר לשבע שנים.
ערן יוסף: הטבות שמצריכות הגשת בקשה, בן אדם התחתן, הוא מגיש בקשה כדי לקבל את ההטבה, סביר שהוא יגיש את זה תוך 30 חודש, ואמרנו שגם אם הוא יגיש יותר, הוא יקבל עד שנה אחורה.
קובי זכאי: אם הוא מגיש תוך 30 חודש, הוא יקבל עד 30 חודש אחורה, אז למה כשהוא מגיש אחרי 30 חודש, הוא לא יקבל את אותם 30 חודש אחורה?
קובי זכאי: למה רק שנה?
חזי משיטה: הוא יכול גם שמונה שנים אחורה.
קובי זכאי: אז שיקבל את אותם 30 חודשים, למה אתה מרע את מצבו עוד יותר?
חזי משיטה: איך אני מרע את מצבו?
קובי זכאי: מפני שאם הוא יגיש בקשה אחרי 29 חודשים, הוא יקבל את מלוא 29 החודשים לאחור.
קובי זכאי: אם הוא יגיש חודשיים מאוחר יותר, הוא יקבל רק שנה.
קובי זכאי: אתה מרע את מצבו עוד יותר.
קובי זכאי: יש מצבים שבהם ההטבה היא לא אוטומטית, זה נכון, אבל לאגף השיקום יש מידע, או עשוי להיות לו מידע, שמגיעה לו ההטבה.
קובי זכאי: איפה יש פה את האינסנטיב של אגף השיקום כדי לסייע לנכה לקבל את הזכות שמגיעה לו?
קובי זכאי: אין לו אינסנטיב.
חזי משיטה: קובי, אתה לא יכול להגיד שזאת הרעה מהמצב שהיה.
חזי משיטה: אל"ף, המצב שהיה זה שאם הוא לא הגיש תוך שנה, הוא יקבל מעתה ואילך.
חזי משיטה: אנחנו הגדלנו את זה ל-30 חודש, ואם ב-29 הוא מגיש, הוא מקבל עד 29 חודש חזרה.
חזי משיטה: זה כבר מטיב אתו ב-19 חודש כבר בנקודת הזמן הנוכחית.
חזי משיטה: בי"ת, אם הוא היה מגיש במצב הנוכחי אחרי שנה, הוא לא היה מקבל, הוא היה מקבל מעתה ואילך.
חזי משיטה: גם כאן לבקשת היושב ראש, אמרנו שגם אם הוא יגיש יותר מאוחר, הוא יקבל שנה אחורה.
חזי משיטה: אני לא מבין איפה הרעת התנאים.
חזי משיטה: הרי אפשר להידרדר עם זה עד אין סוף.
חזי משיטה: חוץ מזה, כשהוא שולח את בנו, ללימודים למשל, והוא צריך לשלוח את הבקשה, אין לנו את המעקב הזה אם הבן הולך ללימודים או לא, ולהטיל על אגף שיקום את האחריות האישית של כל אחד מהנכים, או אפילו רק בחלק קטן מהדברים, צריך תקורות כוח אדם לעקוב אחרי הדברים שאתה אומר.
חזי משיטה: זה לא טריוויאלי, זה לא נכון, זה לא נדרש.
קובי זכאי: אני מבקש לענות לך.
קובי זכאי: אל"ף, אני לא חושב שהעובדה שהיה כתוב בהוראה שנה, זה חסם את הנכה מלדרוש ולקבל גם מעל שנה, למרות שזה היה כתוב בהוראה.
קובי זכאי: כשזה כתוב בחוק, המצב שונה.
קובי זכאי: אבל נעזוב את זה, אם אתה מוכן לתת 30 חודשים לאחור או 29 חודשים לאחור לנכה שפנה באיחור בתוך ה-30 חושדים, מדוע לא תשווה את מצבו לפחות של מי שהתעורר, או לא התעורר, או לא ידע בכלל על הזכאות שלו, עוד כמה חודשים?
קובי זכאי: למה רק שנה לאחור?
קובי זכאי: תן לו את אותם 30 חודשים שנתת למי שפנה אליך חודשיים קודם.
קובי זכאי: איזה נזק ייגרם לכם?
קובי זכאי: אתם עשיתם בכלל סטטיסטיקה של המקרים האלה?
קובי זכאי: הרי אתם בעצמכם טוענים, שמרבית הנכים מקבלים את הזכאויות שמגיעות להם פחות או יותר במגבלות הזמן שבהן נוצרה הזכאות שלהם.
קובי זכאי: אז למה ללכת לפינה הזו, לתפוס מישהו שפנה אחרי 32 חודשים והוא יקבל רק שנה ולא 30 חודשים, כמו זה שפנה חודשיים לפניו?
קובי זכאי: זו הבחנה שלא במקומה בין נכים על סמך תאריך הפנייה שלהם.
אלי אלאלוף: שמענו את הנימוק שלך, תשאיר זאת להתייעצות נוספת.
קובי זכאי: תודה אדוני.
רותי פרמינגר: אדוני, רק משפט תוספת קטן.
רותי פרמינגר: עכשיו שמענו שאחת הבעיות גם היעדר כוח אדם במשרד הביטחון.
אלי אלאלוף: לא לא, אל תתחילו - - -
רותי פרמינגר: אז לפחות לתת את מה שזכאים.
אלי אלאלוף: אני לא מבסס את החוק על כוח אדם.
ברק בלום: לנו יש הרבה אוכלוסיות, אנשים שנפצעו שבכלל לא מודעים למה שקורה איתם חמש שנים אחרי הפציעה.
ברק בלום: אם חמש שנים אחרי הפציעה הם יגישו בקשה כזאת, הם לא יקבלו דבר.
רותי פרמינגר: כשהפקידים יודעים שמגיע להם.
אלי אלאלוף: זאת אחת הסיבות שביקשנו שנעשה התייעצות, אני אקיים התייעצות עם אגף השיקום.
אלי אלאלוף: אפשר להתקדם חברים?
אייל בן צבי: באותו סעיף, קראתי אתמול את הסיכום של חוק הנכים, כשישבתי אצל עידן במשרד, וראיתי שנפגעי חבלה מוחית ופגועי ראש לא מוכרים על פגיעות קוגניטיביות שלהם במסגרת אחוזי הנכות.
אלי אלאלוף: אבל זה לא בסעיף הזה.
אייל בן צבי: ואין עיגון של זה במסגרת החוק, זו עדיין תקנה.
אייל בן צבי: אני דורש שזה יהיה חוק במסגרת חוק הנכים, שתהיה התייחסות לפגיעות הראש בתוך חוק הנכים, לא במסגרת תקנה.
אלי אלאלוף: אנחנו נקיים דיון מהותי בבירור בשבוע הבא על הנושא של פגיעות ראש וכו'.
קובי זכאי: האם אנחנו נהיה בדיון הזה?
אלי אלאלוף: כן, בוודאי, כל הנקודות המהותיות שנקיים דיון בנוכחותך.
אלי אלאלוף: אומרת לי מנהלת הוועדה ענת, שכבר יצא סדר יום של הדיון, של הנקודות המהותיות.
יעל סלנט: אבל רק הבהרה, זה יהיה על הזכאויות של פגועי הראש, ומן הסתם זה לא יהיה על ההכרה, כי כל הצעת החוק הזאת, עניינה לא בהכרה, אלא עניינה בזכאויות.
אלי אלאלוף: אתם תחזיקו מעמד בלי הפסקה עד אחת וחצי, זה בסדר?
קריאה: כן, נחזיק מעמד.
לסעיף 42: זה תיקון שהוא נוסח, כי התגמול נצרך 100% עבר לסעיף 5א.
לסעיף 42: סעיף קטן (ג) מגדיר מה הוא טיפול רפואי.
לסעיף 42: אם אתם זוכרים, הטיפול הפסיכולוגי הוא שאלה שעלתה גם בסימן של הטיפול הפסיכו-סוציאלי.
לסעיף 42: שם היה כתוב שחלק מהטיפול הפסיכו-סוציאלי הוא גם הטיפול הפסיכולוגי, וגם בדיון אז וגם אחריו המשכנו איזשהו דיון עם משרד הביטחון בשאלה.
לסעיף 42: מי שהפגיעה שלו נפשית, פגיעת ראש או פוסט טראומה, הפגיעה שלו מצדיקה טיפול פסיכולוגי כטיפול רפואי ולא איזושהי הטבה, כי זה הטיפול בנכות.
לסעיף 42: לכן התחלנו איזושהי סריה די ארוכה של התייעצויות.
לסעיף 42: אני אשמח שמשרד הביטחון יציג את השורה התחתונה של כל העבודה שנעשתה.
פזית תדהר: אכן קיימנו הרבה מאוד התייעצויות, לרבות עם משרד הבריאות ועם הגורמים הרלוונטיים, והגענו למסקנה שלגבי פגועי הראש והנפש, אכן יותר נכון לקבוע באופן מפורש שהטיפול הפסיכולוגי הוא חלק מהטיפול הרפואי, לו הם זכאים לפי סעיף 43.
פזית תדהר: יחד עם זאת, לעניין הסמכות לתת או לאשר את אותו טיפול פסיכולוגי, אנחנו מציעים שהסמכות הזאת כן תישאר בידי העובדים הסוציאליים, כפי שנעשה גם היום, ואנחנו נתאם את הנוסח מולך יעל.
קובי זכאי: רק לשאול שאלה טכנית, אם זה לא בידי הרופא, למי מערערים במידה והעובדת הסוציאלית לא נותנת את זה?
פזית תדהר: העובד הסוציאלי הראשי.
חזי משיטה: לדן.
אייל אליהו: זה לגבי הנכה, מה לגבי המשפחה של הנכה, שהוא PTSD או הילדים של הנכה?
אייל אליהו: איפה זה עומד?
יעל סלנט: זאת סוגיה שהיא פתוחה, ואנחנו נצטרך לדון בה בהמשך, כשנחזור בהצבעות לסעיפים.
יעל סלנט: הרי זה סעיף שכבר הקראנו ודנו, והשאלה הזאת באמת עלתה והיא הטרידה את הוועדה.
יעל סלנט: נצטרך לחזור ולדון בזה, כשנצביע על הסעיף הזה.
אלי אלאלוף: מה שברור לעומת המצב הקודם זה שנכה שזקוק לייעוץ פסיכולוגי, זה חלק מהתרפיה שלו, כי זאת בעיה רפואית.
אלי אלאלוף: חוסר מגבלת מפגשים, כל זה פטור שם.
אלי אלאלוף: לגבי השאלה הקשה שלך, שבאמת אין לנו תשובה אליה בשלב זה, אנחנו נמשיך את הבדיקה.
אלי אלאלוף: עד ההצבעה נגיע עם הצעה קונקרטית.
חזי משיטה: אני רוצה לעדכן את הפורום שנמצא כאן.
חזי משיטה: אני כבר עדכנתי, בפעם הקודמת נדמה לי, את הפורום שאנחנו עשינו מכרז לרופאים מחוזיים, ואני מקווה שאנחנו בתהליך גיוס של ארבעה רופאים מחוזיים בעיקר לתגבר את המחוזות בתל אביב.
חזי משיטה: אבל השבוע התקיים מכרז לרופא ראשי ונבחר רופא ראשי, ד"ר דרור וסרמן.
חזי משיטה: אני מקווה שהוא יגיע בהקדם.
חזי משיטה: הוא בעל עבר עשיר, ואין לי שום ספק שהוא ילמד, ייכנס לתפקידו ויפעל למען נכי צה"ל.
חזי משיטה: אני מקווה שזה יקרה בחודש הקרוב.
משה אברהמי: הוא במקרה נכה צה"ל?
חיים בר: אני מבקש להעלות את הנושא הזה כאן, שיזכרו את זה כשידונו בזה.
חיים בר: ארגון נכי צה"ל רואה בטיפול במשפחתו של פוסט טראומתי את הטיפול בדיוק בנכה.
חיים בר: הם חלק בלתי נפרד ממנו, הוא בבית שלהם, הוא חי איתם, הם מתנהגים וסובלים בדיוק כמוהו, אסור לעשות את ההפרדה הזאת.
רינת גולד גזית: הערה טכנית, בסעיף (ב2) מדובר על מינוי רופאים מוסמכים בכל שטח הארץ.
רינת גולד גזית: אין פה התייחסות לנכה בחו"ל, ונכים בחו"ל מקבלים טיפול רפואי שוטף על ידי רופא מוסמך.
רינת גולד גזית: אני חושבת שצריך לעגן גם את זה באיזושהי צורה.
אלי אלאלוף: ככלל, כל הנושא של נכים בחו"ל – נראה לי שזה נושא שכדאי שייבדק בנפרד.
אלי אלאלוף: להגיד שנכה בחו"ל לא רשאי לקבל חינוך, זה תלוי במדינה שהוא בוחר למשל, אבל בכלל כל הנושא – לא הייתי רוצה לעכב את החוק בגלל זה, אבל זה נושא שכדאי שתקיימו לגביו דיון מהותי בין המשרד לבין הארגון.
אלי אלאלוף: תעשו דיון מהותי, נראה לי שיש פה החלטות, תורידו את איטליה, כל הסיפור של האנייה לאיטליה תבדקו את זה.
אלי אלאלוף: אני בטוח שאם זה ייעשה בהיגיון, תקבלו - - -
קובי זכאי: אתה רצית לקיים דיון על כל הנכים בחו"ל בכלל.
יעל סלנט: אנחנו נחזור לזה.
אלי אלאלוף: אנחנו נחזור, אבל להגיד לכם את האמת?
אלי אלאלוף: יש דברים שנשאיר קצת מוזנחים, וזה אחד מהם.
אייל אליהו: אז מה המהירות להעביר את החוק?
אייל אליהו: בסך הכול זה נכי צה"ל.
אלי אלאלוף: לי יש מגבלה, אני פה כל עוד יש את הכנסת הזאת, אז אני אנסה כמה שיותר.
קובי זכאי: אדוני, נוסיף אותך כחבר הכנסת ה-121...
אלי אלאלוף: חבר'ה, לא נזלזל ולא נהיה פזיזים בהצעת החוק, נעשה אותה באחריות מלאה, אבל יש נושאים שלא נצליח להגיע אליהם.
קובי זכאי: אבל מה שלא יעוגן היום, לא יעוגן גם מחר.
אלי אלאלוף: אתם יודעים כמה נכים יש בכלל בחו"ל?
קובי זכאי: כמה מאות, אם לא יותר.
חזי משיטה: בצפון אמריקה יש לנו מעל 1,000 נכי צה"ל.
אלי אלאלוף: באמת צריך להתייחס לזה, לא רק בגלל שזה צפון אמריקה, אלא גם מפני שיכול להיות שאלה גם כאלה שבאו לעזור לנו וחזרו נכים, וזה כבוד לשרת אותם.
מאיר חלבי: אפשר לדאוג להם לזכות הצבעה.
אלי אלאלוף: זה ילך לפורום אחר...
אלי אלאלוף: אומרים לי שבכל מקרה אני צריך לתת לכם 10 דקות הפסקה, אז נחזור בשעה 12:00.
סעיף 43: אני מזכירה שכשדנו בדיון האחרון בסעיף 14 בשאלה מה מותר לנכות מהתגמול, אמרנו שמותר לנכות מהתגמול את החלק של הנכה בדמי הביטוח, ובעצם זה סעיף השלמה שאומר שמשרד הביטחון משתתף בדמי הביטוח מהצד השני.
סעיף 43: שאלנו מה קורה לכל אותם נכי צה"ל, שאמנם לא חברים בארגון היציג, אבל כן רוצים להיות בביטוח שעורך הארגון היציג, וכמובן שיהיה צריך לעשות את ההתאמה בסעיף 14 שהקראנו ויכול להיות שאת אותה התאמה נצטרך לעשות פה, ואנחנו עדיין מתאמים מול רשות שוק ההון איך בדיוק לעשות את הדבר הזה.
אלי אלאלוף: מי אמור לעשות את הבירור?
יעל סלנט: אגף השיקום עומד בקשר עם רשות שוק ההון, ואני מקווה שלקראת שבוע הבא תהיה כבר תשובה.
פזית תדהר: שבוע הבא.
משה אברהמי: תשובה על מה?
יעל סלנט: הצגנו סיטואציה שבה יש נכה שהוא לא חבר בארגון נכי צה"ל, אבל הוא רוצה להשתתף בביטוח של ארגון נכי צה"ל.
אלי אלאלוף: אני לא מבין מה היתרון בזה, למה ארגון נכי צה"ל צריך להסכים לזה.
חזי משיטה: לא, הוא נכה צה"ל, הוא לא חבר בארגון, והוא רוצה את המטרייה של הביטוח – זה סביר.
פזית תדהר: זה מתקיים, יש לנו הסכם עם ארגון הנכים, שמאפשר את הצירוף של אותם נכים להסדרי הביטוח.
אלי אלאלוף: אבל זה מול האגף, לא מול הארגון.
פזית תדהר: זה גם וגם.
פזית תדהר: לגבי ביטוח החיים, הוא נדרש לשלם איזה שהם דמי טיפול מאוד סמליים כדי להצטרף לביטוח.
פזית תדהר: זה הולך לכיוון חיובי מול משרד האוצר לפי השיחה שקיימתי אתו אתמול.
יעל סלנט: פשוט את האפשרות שלכם לגבות את דמי הטיפול צריך להסדיר בחוק.
יעל סלנט: אני רוצה קצת להסביר על מה אנחנו מדברים פה.
יעל סלנט: מדובר על חייל משוחרר שחלה במחלה קשה בזמן השירות, אבל הוא לא הוכר כנכה צה"ל בשל המחלה הזאת, ומשרד הביטחון נותן לו טיפול רפואי ודמי קיום חודשיים בסכומים שציינתי, למרות שהוא לא מוכר לפי חוק הנכים.
יעל סלנט: פסקה (2) אומרת שאם לימים הוא יוכר כנכה צה"ל, אפשר יהיה לנכות לו את אותם דמי קיום שהוא קיבל, ויש כאן איזושהי הוראת עדכון שאומרת איך הסכומים שבסעיף הזה יעודכנו.
אייל אליהו: אבל למה?
אייל אליהו: זה מגיע לו.
אייל אליהו: זה מגיע לו, למה אתם מנכים לו? הרי אם הייתם מכירים בו באותו יום, הוא היה מקבל.
אייל אליהו: מה אתם עושים?
אייל אליהו: אתם נותנים לו עונש, אתם מבינים מה אתם עושים?
אייל אליהו: עונש.
ערן יוסף: הוא פשוט לא יקבל כפל.
ערן יוסף: הוא לא יקבל גם את תגמול הנכות - - -
אייל אליהו: אבל אתם אומרים שאתם מנכים לו.
ערן יוסף: מנכים מהתגמול, שהוא לא יקבל פעמיים.
מאיר חלבי: רק אם אפשר במקום שנתיים – שלוש.
רינת גולד גזית: הסכומים פה אמורים להיות סכומים שמתאימים לתגמול לנכה מחוסר פרנסה 30% נכות, והסכומים פה נמוכים יותר, גם שיטת העדכון, זה אמור להיות מוצמד לחפ"ר ל-30% ולא מוצמד למדד, וההחרגה של משתלים דנטליים זה משהו שלא קיים, זה משהו שמחריגים עכשיו ונכון להיום למיטב ידיעתי לא קיים.
חזי משיטה: אני רוצה רגע להתייחס לסעיף הזה של המחלות לחיילי חובה.
חזי משיטה: אנחנו באמת מעגנים את זה בחקיקה, זה קיים.
חזי משיטה: זאת פעילות לפנים משורת הדין, למען חיילי חובה שחלו במחלות ממאירות, שהשמים נפלו עליהם ועל בני משפחתם, שקצין רפואה ראשי, צה"ל בעצם, הם לא יכולים לשרת, הם צריכים לצאת מהמערכת, ומשרד הביטחון לפנים משורת הדין לוקח עליהם אחריות.
חזי משיטה: במחלות מסוימות הרופא הראשי מאשר להם טיפולים; לא רק טיפולים אלא גם דמי טיפול חודשיים.
חזי משיטה: זה חל בשלוש השנים שהוא משרת, מהיום שהוא התגייס עד ליום השחרור משירות חובה, אם חלילה קורה לו משהו כזה, אנחנו נטפל בו.
חזי משיטה: זה התיקים הכי עצובים שאני חותם עליהם מצד אחד, אבל זו העשייה הכי מקודשת למען המשפחה ולמען החייל, לא קשור לנכי צה"ל.
חזי משיטה: אני בכלל לא רוצה להיכנס לחלק אם הוא יוכר או לא יוכר, זה החלק השולי.
חזי משיטה: אני חייב לומר, שאנחנו מדברים על עשרות חיילים בשנה.
חזי משיטה: הטיפול הוא לשנה.
חזי משיטה: בדרך כלל בשנה הזאת מצליחים לטפל ולהוציא אותם מהמחלה הממארת ולהחזיר אותם למצב שהוא בריא, בדרך כלל.
חזי משיטה: מעט מאוד המקרים מהם יוצא נכות אל תוך נכי צה"ל.
חזי משיטה: אלה מחלות ממאירות, שאינן עקב השירות.
חזי משיטה: הן במהלך השירות אבל לא עקב השירות.
חזי משיטה: מרביתם המכריע לא יוכר, הם בכלל לא בקטגוריה להיכנס.
חזי משיטה: אנחנו מכניסים את זה לחקיקה כדי שנוכל להמשיך לעשות את זה לא לפנים משורת הדין, אלא על פי חוק.
חזי משיטה: זה הפרק הזה.
חזי משיטה: אני חושב שתברכו על זה ותמשיכו הלאה.
קריאה: מה עם צבא קבע?
חזי משיטה: צבא קבע מטופל על ידי קצין רפואה.
רינת גולד גזית: מברכים מאוד, רק שזה כתוב בהוראה.
קריאה: כתוב בהוראה חפ"ר?
רינת גולד גזית: בהוראות הקודמות כתוב חפ"ר.
ערן יוסף: אנחנו מעגנים את ההוראה הקיימת, את הנוסח של ההוראה הקיימת, זה מה שסוכם עם ארגון הנכים, עיגון מצב קיים, לא הוראות מן העבר ששונו ובוטלו.
רינת גולד גזית: בבסיס מדובר היה בתג"מ בגובה חפ"ר, וזה צריך להיות מוצמד לתג"מ בגובה חפ"ר, זאת ההנחיה.
קובי זכאי: זה היה הרציונל של זה מלכתחילה.
ערן יוסף: איזו הנחיה?
ערן יוסף: הנחיה של מי?
ערן יוסף: אני לא מבין, יש הוראת משרד הביטחון, שאומרת: זה הסכום וזו שיטת העדכון שלה.
קובי זכאי: לפני רגע דיברו על 2009 - - -
חזי משיטה: עורכי הדין, אני חייב להגיד לכם שהקבלה של ההורים, בעיקר, אבל גם של החיילים האלה, את הדבר הזה שמשרד הביטחון נותן להם, את הרשת הזאת, שלפעמים יכולה להיות יקרה – הם די נדהמים שאנחנו נותנים את תגמול הקיום הזה, בנוסף לטיפול הרפואי שהוא פי כמה יותר יקר, יכול לעלות עשרות מונים על התשלום החודשי הזה; ואנחנו עושים את זה, וזה מעשה גדול מאוד למען חיילי החובה.
חזי משיטה: אני מאוד גאה שצה"ל, משרד הביטחון, מדינת ישראל עושה את המעשה הזה למי שנפלו עליו השמים.
קובי זכאי: אבל אף אחד לא חולק על זה, כל הכבוד.
קובי זכאי: אנחנו לא חולקים על זה, אנחנו רק אומרים שכפי שזה מוצג או מופיע בניסוח כאן - - -
פזית תדהר: זה מה שקיים כיום.
קובי זכאי: אז חזרנו לאותה שאלה, מה זה צילום מצב.
קובי זכאי: בסדר, הבנתי.
אלי אלאלוף: יש בזה רע?
אלי אלאלוף: מותר לנו לברך.
איציק שושן: השאלה אם נבדקת הסיבה הקרובה של החולי, אם לא היתה איזו חשיפה לקרינה כתוצאה מהשירות.
אלי אלאלוף: חברים, תשמחו, אני מתרשם רק לטובה מהסעיף הזה.
יעל סלנט: הדבר היחיד שרצינו לשאול פה נוגע לחצי שנת קבע הראשונה, שעל פי סעיף 2 היא כאילו חלק מהשירות.
חזי משיטה: יעל, שירות החובה הוא מוגדר וברור.
חזי משיטה: בחצי שנה שהוא בקבע, הוא בקבע, קרפ"ר לוקח אחריות על אנשי הקבע, הגבולות הם מהיום הראשון עד היום האחרון בחובה, זה מה שנוהג היום; ואגב, השנה השנייה היא באישור של רופא ראשי.
חזי משיטה: כמו שאמרתי, בחלק גדול מהמקרים בשנה הראשונה ממוצה הטיפול.
יעל סלנט: אנחנו מגיעים לפרק של ועדת למ"ד, פרק שביעי 1:
אלי אלאלוף: אתה רוצה לדבר על הפרק שעוד לא קראנו?
חיים בר: מה שנאמר פה קודם לגבי החייל בשירות סדיר, בוועדת חוץ וביטחון, כשהגדרנו את חצי השנה לאותו אדם שעובר משירות סדיר לשירות קבע וחלה במחלה או נפצע, באותה חצי שנה הזכויות שלו יהיו כמו חייל סדיר, ולא כמו איש קבע, זוכרים את זה?
חיים בר: זה צריך להיות פה באותו קריטריון.
ערן יוסף: אלה שני דברים שונים, וזה בדיוק מה שהסברנו כרגע.
ערן יוסף: ההסדר שנקבע בהגדרות של חוק הנכים לגבי מי זכאי להיות מוכר כנכה צה"ל, כן תחולת הסדרי גורן או לא, מכניסים אל עולם שירות החובה גם את חצי השנה הראשונה בקבע על מנת לראות אותם כמי שנפגע תוך כדי ועקב שירותם.
ערן יוסף: לא נלך לבדוק את הסדרי הקבע הייחודיים שמגדירים חבלת שירות או לא חבלת שירות.
ערן יוסף: פה מדובר במתן טיפול למי שלא מוכר כנכה צה"ל, ולכן הרציונל הוא שונה.
ערן יוסף: הרציונל הוא לתת את הכיסוי למי שהיה בשירות חובה, הם החלתו בעצם שוחרר מהשירות ועבר לטיפול המערכת האזרחית, ולכן משרד הביטחון בא ונכנס בנעליו.
ערן יוסף: מי שנכנס לקבע, ולו לתקופה קצרה, מעמדו שונה, לכן זה לא רלוונטי לאירוע.
חיים בר: אני חושב שבאותה קטגוריה של אותו החייל שהוא בשירות קבע, עבר מסדיר לקבע בחצי שנה, אותו חייל בשירות סדיר שגילו לו את המחלה בחצי שנה לפני השחרור, הוא לא יכול לצאת מהקטגוריה הזאת, זה כאילו קרה לו בשחרור.
חיים בר: אני יודע שהמעמד שלו שונה, אבל זה קרה חצי שנה פה וחצי שנה פה, מה ההבדל?
חזי משיטה: אבל זה שני דברים שונים.
חזי משיטה: בגורן שמו את החצי שנה הזאת, כי מדובר על נכות, ולא רוצים שהוא יעבור לביטוח לאומי בחצי שנה הראשונה, כי אולי משהו התחיל בחודש האחרון של השירות שלו וזה להכרה.
חזי משיטה: אנחנו גם מדברים על משהו אחר לגמרי, על מחלה, שאנחנו לוקחים עליה אחריות ומטפלים בה, אגב מחלה ממארת, שברוב רובם של המקרים היא אולי אפילו אינה קשורה בשירות.
חזי משיטה: ואני עונה גם לך.
חזי משיטה: אם משהו קרה, מחלה ממארת, שהיא מתוך השירות ועקב השירות, זה תהליך אחר, הוא גם יוכר.
חזי משיטה: רוב המקרים הם לא כאלה.
חזי משיטה: זו מחלה, מה לעשות סטטיסטית נופלות מחלות ממאירות על אזרחי מדינת ישראל, שביניהם הם גם חיילי צה"ל.
חזי משיטה: אנחנו לוקחים עליהם אחריות בתקופה הזאת ועושים למענם טיפול רפואי ונותנים להם דמי קיום גבוהים, יחסית הם גבוהים.
איציק שושן: אני אומר את זה בגלל שמי כמוך יודע, שצוללי הקישון סובלים עד היום מכל סיפור ההכרה.
אלי אלאלוף: אני חושב שקיבלנו את ההסברים.
משה אברהמי: כן, אבל מה עם החצי שנה?
חזי משיטה: אברהם, פעמיים עניתי.
משה אברהמי: לא, חצי שנה בין סדיר לבין קבע, מה קורה כשקורה לו המקרה?
משה אברהמי: בתור מה הוא ייחשב?
פזית תדהר: הוא עדיין בקבע, הצבא מטפל בו.
משה אברהמי: הוא לא בקבע, הוא נחשב לקבע?
חיים בר: אדוני, זו לא תשובה.
חיים בר: אם הוא בקבע, הוא לא צריך לקבל מכם דמי קיום.
חיים בר: הוא מקבל את זה מהמדינה, הוא בקבע.
חיים בר: הוא אדם שעכשיו היה בקבע חודשיים, שלושה, ארבעה, גילו אצלו מחלה ממאירה, קשה, והוא לא יכול להמשיך לשרת.
חיים בר: הוא לא יכול, אחרת היה ממשיך לשרת.
חיים בר: אם היה מטפל במסגרת הצבא עם בתי החולים שהצבא שולח - - -
חזי משיטה: הוא תחת אחריות קרפ"ר בתקופה הזאת.
חיים בר: אני מברך על מה שאתם עושים, אני לא אומר שזה לא טוב, זה מצוין, אבל אני אומר שיש פה איש קבע ויש חייל סדיר, שאם זה קרה לו בחצי שנה שהוא עבר מהשירות הסדיר לשירות בקבע, הוא ממשיך ליהנות בגלל שזה חצי שנה, כאילו הוא עדיין משרת בשירות סדיר בתנאי קבע.
אלי אלאלוף: לא, הוא אומר לך שלא.
אלי אלאלוף: את זה אתה לא יכול לקבל, בגלל שהוא עבר מסדיר, הוא כבר בקבע.
אלי אלאלוף: הוא אמר שברגע שהוא בקבע, הוא בקבע.
אלי אלאלוף: לדעתי יש תשובה מספקת והגיונית.
אלי אלאלוף: ברגע שהוא עבר מסדיר לקבע, מהיום הזה הוא מטופל, עם כל התנאים של אנשי קבע.
חיים בר: לכן אני עוד פעם אומר, ומה שמסבירים לי עורכי הדין עם כל הכבוד, זה בסדר.
חיים בר: אני חוזר על מה שאני אומר.
חיים בר: אני רוצה שתתייחסו לזה.
אלי אלאלוף: איזה התייחסות אתה רוצה?
אלי אלאלוף: מה אתה רוצה לשנות?
אלי אלאלוף: אמרת מה שאמרת, נרשם בפרוטוקול, בוא נמשיך הלאה.
אלי אלאלוף: זה נראה לי כל כך ברור, שאולי לא צריך כל כך הרבה הסברים.
אלי אלאלוף: זה נקרא ועדת למ"ד, שיהיה ברור.
רינת גולד גזית: ועדת למ"ד עובדת היום לפי כללים שפורסמו ברשומות, ובמסגרת סמכויות הוועדה יש אפשרות לדון במקרים נדירים וחריגים גם בפניות של מי שנפגע בשירות, או משפחתו שאינם נכי צה"ל, והדבר הזה בעצם הושמט, כיוון שלפי סעיף (א) מדובר רק על סיוע לפנים משורת הדין לנכה.
רינת גולד גזית: זה צמצום גדול לעומת המצב הקיים.
אלי אלאלוף: יש לזה הסבר?
ערן יוסף: בהוראה הקיימת, כמו שרינת אומרת, זה קיים, ואכן הורדנו את זה.
ערן יוסף: אין מדובר בצמצום של זכויות לנכי צה"ל, כי האוכלוסייה המדוברת אינה אוכלוסייה של נכי צה"ל.
ערן יוסף: ועדת למ"ד עוסקת במי שהוא נכה צה"ל או בן משפחה שכולה.
ערן יוסף: לגבי האופציה לתת זכויות למי שלא מוכר על פי הדין, היתה בעבר, לגבי המשפחות זה כבר בוטל החל מ-2013.
ערן יוסף: לגבי הנכים, לא יכולנו לבטל בלי להביא את זה לחוק, ואנחנו מביאים את זה היום.
ערן יוסף: אנחנו לא חושבים שזה נכון.
ערן יוסף: ב-10 השנים האחרונות לפחות לא היה מקרה אחד של ועדת למ"ד שאושר סיוע למי שהוא לא נכה מן המניין, וזה לא נכון שהיא תעסוק בזה.
אייל אליהו: אז תשאיר את זה.
אייל אליהו: מה זה מפריע?
אייל אליהו: תשאירו את זה.
אלי אלאלוף: לא לא, זה חוק לנכי צה"ל.
אייל אליהו: אבל אם הנכה נפטר והמשפחה צריכה עזרה דחופה, דחופה.
אלי אלאלוף: שהמדינה תטפל בזה, יש מערכות משפטיות רגילות.
אלי אלאלוף: אנחנו מתעסקים פה עם אוכלוסיית נכי צה"ל.
אלי אלאלוף: ועדה שהוקמה במסגרת חוק נכי צה"ל, לא יכולה לטפל בכל אזרח ואזרח.
רינת גולד גזית: אדוני, אם אפשר לתת דוגמה למשמעויות של הדבר הזה.
רינת גולד גזית: יכול להיות נכה צה"ל שהסתבך בחובות, חובות בגלל הנכות המוכרת שלו, ונמצא בהליך של ביטול חובות או סיוע לכיסוי חובות.
רינת גולד גזית: הנכה נפטר, כל החובות שלו עוברים למשפחתו, ומשפחתו נשארה לשאת בנטל הזה של החובות שנוצרו, בגלל הנכה עצמו.
רינת גולד גזית: נכון להיום, במקרים קיצוניים יש אפשרות לתת איזשהו סעד לאלמנתו של הנכה.
רינת גולד גזית: מחר זה לא יהיה אפשרי, ואנחנו עדיין מדברים על דברים שקשורים לנכות.
אייל אליהו: כי אם הוא נצרך, היא הופכת להיות גם - - -
ערן יוסף: במקרים שבהם האלמנה ממשיכה לקבל זכויות, בין אם מכוח אגף משפחות כי הוכרה שם, ובין אם מכוח חוק הנכים כאלמנת נכה נצרך או תגמולים במהלך 36 חודשים הראשונים ממועד הפטירה, היא נחשבת לזכאית.
ערן יוסף: אין לנו בעיה, ועדת למ"ד יכולה לדון בה.
ערן יוסף: מדובר כאן על דברים אחרים לגמרי, אדם שנפצע בצבא ולא הוכר לפי חוק הנכים, ולכן בעבר היו יכולים לתת לו זכויות ואנחנו לא רוצים שזה ימשיך להיות.
אייל אליהו: אבל אם אתה אומר שזה לא קרה בשנה האחרונה, למה זה מפריע להשאיר את זה?
אייל אליהו: ואם חס וחלילה יקרה מקרה מסוים, תשאיר את זה, אז יקרה, קורים מקרים, יכולים לקרות.
אלי אלאלוף: אי אפשר להפוך ועדת ייעודית מיוחדת לוועדה שכל פניות הציבור לגבי משרד הביטחון יעברו דרכה.
רינת גולד גזית: אדוני, אם אפשר להוסיף את ההבהרה של עו"ד ערן יוסף, שאלמנת נכה שנפטר כלולה - - -
אלי אלאלוף: לא אלמנת נכה, אבל המשפחה יכולה להמשיך אמרת?
אלי אלאלוף: אפשר יהיה לעשות אזכור?
ערן יוסף: נחדד את זה.
אלי אלאלוף: אוקי, תחדדו את הנקודה.
אלי אלאלוף: תרשמי ותבררי את זה.
חזי משיטה: בנושא של ועדת למ"ד, את מי אנחנו מביאים לוועדת למ"ד?
חזי משיטה: אל"ף, כפי שכתוב כאן, ועדת למ"ד מטפלת בנכי צה"ל, הם מושא הטיפול שלנו, ובמה אנחנו מטפלים בהם בוועדת למ"ד?
חזי משיטה: לא באיזשהו טיפול רפואי שמגיע להם או בהטבה שמגיעה להם, אנחנו דנים במשהו שההטבות, הזכאות והחוק לא מאפשרים לתת לנכה, והוא בא ללמ"ד ואנחנו נותנים אותם.
חזי משיטה: רוב רובם של המקרים שאנחנו נותנים את הסיוע, הסיוע הוא לתא המשפחתי.