GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צחי טבקמן: למתווה הזה אנחנו לא מוכנים להיכנס, אנחנו כן מוכנים לנהל משא ומתן על פתרון כולל לבעיה של תע"ש.
צחי טבקמן: אמרנו את זה בצורה מאד מפורשת, גם בכתב, זה לא אמירה רק כאן.
צחי טבקמן: אני מודיע את זה רשמית, ההסתדרות והעובדים מוכנים לנהל משא ומתן לפתרון כולל לתע"ש לא במתווה הזה שהם מציעים, בלי "הבראה" כי זה לא הבראה אלא התאבדות אבל כן למצוא פתרון כולל.
צחי טבקמן: אנחנו יודעים גם לעשות את זה.
חיים כץ: תאמין לי שאני מקבל את מה שאתה אומר כי הייתי שם.
חיים כץ: אבל צריך להוציא את ההנהלה מהמשחק ואת ההסתדרות מהמשחק ולתת לפקידים, לועדים לעמוד מול האוצר ואז מיישמים את ההסכמים וההסתדרות שרוצה את טובת העובדים ודאי תחתום על ההסכם שהעובדים מסכימים לו.
חיים כץ: היא לא צריכה להיות שם למה היא לא מכירה את הבעיות.
חיים כץ: עשינו את זה בעבר וההסתדרות חתמה על ההסכם ויישמנו אותו, שני הבפרים בדרך שזה גם ההנהלה וגם האוצר צריך להיות ישיר בין העובדים לאוצר ואז גם מגיעים להשקעות ואומרים, בסדר, אנחנו מוכנים לשלם.
חיים כץ: למה יש עוד שני בפרים שבדרך שהם מיותרים.
חיים כץ: כך אני רואה את המשא ומתן כמי שהיה כבר בזה לצערי.
מיכאל חדד: אני יושב ראש ועד תע"ש גבעוון.
מיכאל חדד: אני שמעתי את גברת נגה שהאוצר עמד בהתחייבויות שלו והעובדים עמדו בהתחייבויות שלהם.
מיכאל חדד: אז השאלה שלי פה ואני שואל את אנשי האוצר, מי לא עמד בהתחייבויות?
מיכאל חדד: ההנהלה?
מיכאל חדד: את ההנהלה מי שממנה אותם זה אנשי האוצר ומשרד הביטחון הוא הבעלים.
מיכאל חדד: מחובת הוועדים לספוג את כל הכישלונות שלהם ואם יש הפסדים, עכשיו יש הנהלה חדשה שמינו אותה והם באים בדרישה לאוצר ומבקשים כסף אז מן הדין שהאוצר ומשרד הביטחון יספגו את ההוצאות האלו.
מיכאל חדד: לא ייתכן שיגידו להכניס את היד שוב לכיס לנציגות העובדים.
מיכאל חדד: ציבור העובדים בתע"ש ואני הבאתי פה לועדה הקודמת, לפני חודשיים, תלושי משכורת של עובדים.
מיכאל חדד: עובדים עם 35 שנות וותק מרוויחים 5400 – 5600 שקל ואני אומר, מאיפה אתם רוצים להוריד לאנשים האלו שכר עכשיו?
מיכאל חדד: כשכל חודש בחודשו בתלוש בצד מופיע הורדה של 11 אחוז בשכר?
מיכאל חדד: ואבי יודע את זה.
מיכאל חדד: אבי בא לרמלה והוא אומר, לאדם הזה להוריד כסף ואני אומר לו, סליחה אבי, לא האדם הזה יש הרבה אנשים כדוגמת האדם הזה בגבעון.
מיכאל חדד: אז לאן הגענו?
מיכאל חדד: והדוגמאות האלה ברורות מאד.
מיכאל חדד: זה כמו שהציעו באוצר, ממוצע העובדים שהשכר שלהם זה 17 אלף שקל יש את הקבוצה של הבכירים שהם משפיעים חזק מאד על השכר של העובדים ופתאום השכר של העובדים מתרומם.
מיכאל חדד: בפועל לא רואים את זה.
מיכאל חדד: נכון להיום, האוצר עוצר את כל הזרמות הכספים לתע"ש ומה שנותן עכשיו זה רק הלוואות.
מיכאל חדד: במפעל אצלי זה מפעל שעובד ומרוויח ומייצר ויש פה את הנציגה של משרד הביטחון, והם לוחצים עלינו לייצר.
מיכאל חדד: איך הם רוצים שאנשים ייצרו כשאין להם אוכל?
מיכאל חדד: עכשיו גם את ההסעות רוצים לעצור.
מיכאל חדד: אז רק שניה אחת, אולי גם לשים את הראש על השולחן ותשימו את הקפה, זה רק מה שנשאר.
מיכאל חדד: לאן הגענו?
יאיר אהרון: אני מתע"ש חיפה.
יאיר אהרון: היה מפעל תעופה אצלנו שמכרנו אותו לסייקו, מפעל המתכת בחיפה שהוא גם מפעל רווחי.
יאיר אהרון: מפעל התעופה מכרו אותו לא משנה בכמה, זה גם בושה וחרפה אבל פה אתן לך קמצוץ הכי קטן.
יאיר אהרון: יש לנו 7 אנשים שרשומים בהסכם לפנסיה שהאוצר חתום עליו, ישבתי איתו ביחד במלון השרון, כולם חתומים, 7 אנשים שעשו להם מסיבה, ביום של המסיבה מרימים לי טלפון מההנהלה ואומרים לי, אל תוציא אותם, הם לא מתוקצבים.
יאיר אהרון: מה זה לא מתוקצבים?
יאיר אהרון: 7 אנשים שהביאו את הילדים שלהם מחוץ לארץ למסיבה שעשו להם לפרישה, מכרתי להם את המפעל, אני מכרתי אותו והיום הם לא יודעים מה לעשות, הם תלויים באוויר.
יאיר אהרון: איך אני עכשיו יכול למכור ולהגיע להסכם לעובדים שלי?
יאיר אהרון: אם הסכם חתום לא מכובד.
יאיר אהרון: יש טעות אז מתקנים.
יאיר אהרון: אם אין אמון בין הצדדים ופה כבר אין אמון, לא בין ההנהלה ולא בין האוצר.
יאיר אהרון: כולם משקרים אותנו, אנחנו משלמים את המחיר , אנחנו נשלם את המחיר אבל אף אחד לא רוצה לשמוע אותנו אף פעם.
יאיר אהרון: אין אמון, האמון נגמר, האנשים לא אכפת להם מאף אחד, יקרה אסון בתע"ש.
יאיר אהרון: אני מתבייש איך מתנהלת מדינה, איך מתנהל משרד הביטחון ואיך מתנהל משרד האוצר.
יאיר אהרון: אני מתבייש.
יאיר אהרון: זה עובדים שכולם קשיי יום.
יאיר אהרון: פה אין אף אחד עם שכר גבוה ואם באמת יפטרו 100 בכירים אז לא צריך להוציא 500 עובדים.
יאיר אהרון: הפירמידה אצלם הפוכה, ההנהלה מול העובדים.
חיים כץ: הבכירים גם עובדים של התע"ש.
יאיר אהרון: בסדר.
יאיר אהרון: שיהיו בכירים של תע"ש.
יאיר אהרון: אבל אנחנו יודעים איפה להתייעל בבכירים.
יאיר אהרון: יש בכירים שניפחו שם מערכות.
יאיר אהרון: שהביאו משפחה וחברים שלהם.
יאיר אהרון: ששם יעשו את ההורדות שלהם, לא יוציאו עובדים שמביאים לו את הפרנסה, שמביאים לו את הכסף.
יאיר אהרון: מי שמביא את הכסף זה העובדים הפשוטים ולא כאלה "שמגרדים את הביצים", יש כאלה אז להוציא אותם.
יאיר אהרון: הם לא ירצו לעשות את העבודה הזאת כי היושב ראש של הדירקטוריון הביא לשם חבילות של אנשים.
יאיר אהרון: משפחות, פתחו חברה ועוד חברה כדי לייצא עבודה להודו.
יאיר אהרון: ועכשיו החברה של הבן שלו, של הגיס שלו מרוויחה את הכסף.
יאיר אהרון: ככה זה עובד בתע"ש.
יאיר אהרון: הכל יוצא החוצה לאמריקה, להודו, לאיפה שאתה רוצה.
יאיר אהרון: שחיתות, 3 שנים של שחיתות ושל דיקטטורה.
יאיר אהרון: עכשיו הביאו את ההנהלה הזאת החדשה שהיא קצת בברוך, היא לא יודעת מה לעשות והאוצר אומר שהוא בסדר, הם לא בסדר והם חדשים.
יאיר אהרון: מה יהיה?
יאיר אהרון: איפה התוצאה?
יאיר אהרון: מי יפתור את הבעיה?
אבי פלדר: לא נמצא פה היו"ר הקודם והוא לא יכול להגיב אבל אני מוכרח להגיד דבר אחד.
אבי פלדר: מה שאנחנו עשינו היו"ר החדש, עובדיה אלי ואני, בשבוע הראשון הוצאנו את כל יועצי ההנהלה החוצה, אין אף יועץ הנהלה היום.
אבי פלדר: יאיר, יש אנשים שאם תוציא אותם אז גם אתה לא תוכל לעבוד.
אבי פלדר: יאיר, אתה יודע את זה יפה מאד.
אבי פלדר: אנחנו התחלנו את הקיצוצים בחודשיים האחרונים.
אבי פלדר: מה שאני רוצה לומר זה, שאנחנו הורדנו את כל יועצי ההנהלה, חלק מחברי ההנהלה 3 במספר כבר לא נמצאים בחודש האחרון בתפקיד, התחלנו בקיצוצים ולא בעובדים, לא באנו לעובדים ואמרנו להם שצריך להוציא משם את האנשים.
אבי פלדר: גם בהסכם שכר שאמרנו שצריך לעשות איזה שהם עדכונים עכשיו, צודק חדד שאמר שם שאני אמרתי שיש עובדים שלא נפגע בהם.
אבי פלדר: כי כשאתה הולך לעובדים ואתה לא לוקח את העובד שנמצא באמת ליד המכונה ומרוויח את הכי נמוך אז אתה פוגע בו.
אבי פלדר: יש פגיעה פרוגרסיבית, אנחנו יודעים לעשות את זה ולא הכוונה היתה לפגוע באותו עובד והם יודעים יפה מאד על מה אני מדבר בעניין הזה.
אבי פלדר: אז לכן כשאנחנו אמרנו, בואו נשב על יד שולחן המשא ומתן, אמרנו נשב ביחד ונפתור את הבעיה ולא בואו נשב ונתחיל לעשות יחד עשן מכל הסיפור הזה.
אבי פלדר: אין אקדחים.
חמדה מרק: אני היועצת הכלכלית למערכת הביטחון.
חמדה מרק: יצאתי כרגע כדי לבקש מעמוס רשות להישאר פה ולא לחזור לדיון אל על שרק שתבינו שחשוב לי להיות פה כדי לשמוע את העובדים.
חמדה מרק: אני הייתי יושבת ראש וועדת השכר של עובדי משרד הביטחון, כשעשיתי הסדר אז אמרתי, קודם כל הגמלאים זה היה חשוב לי ואני חושבת שבאמת חשוב לא לירוק לבור שאתה שותה ממנו ולהתנהג אולי בכבוד למבוגרים ממך ולגמלאים שלנו.
חמדה מרק: אז יש לי הערכה אישית לכל גמלאי ולגמלאי, וכולנו גדלנו על ברכי התע"ש.
רן כהן: חמדה, אני בטוח שעמוס ירון מקבל את הגמלאות שלו מצה"ל כל ראשון לחודש כמו שעון.
רן כהן: צריך לדאוג גם שכל גמלאי מתע"ש יקבל את הגמלה שלו כל ראשון לחודש.
רן כהן: דבר אלמנטרי מבחינת חוק וצדק.
חמדה מרק: איך אומרים, פי מלא מים.
חמדה מרק: אתה כל מה שאמרת הוא נכון וצודק.
חמדה מרק: כשבאים העובדים האלה למופז מיד היד נפתחת.
חמדה מרק: מהאוצר תמיד לוחצים שנעצור את מופז.
חמדה מרק: מופז בעד העובדים, לבו נתון לעובדים והם יודעים שיש לו דלת פתוחה, הם היו לפני חודש, הם יהיו אצלו מחר, הדלת פתוחה אצל מופז.
חמדה מרק: הכסף שיש בתקציב הביטחון בכל מקום ובכל אפשרות והאוצר יעיד על זה, אם ניתן ואפשר לתת מקדמות לעובדים ולמפעל כדי שימשיך להתקיים אז אנחנו, בהתייעצות עם האוצר כשיש אישור מן האוצר אנחנו מקדמים את המהלכים האלה.
חמדה מרק: ועמוס גם כן דלתו פתוחה.
חמדה מרק: לא היתה פעם אחת שבאמת נטרקה הדלת בפני העובדים ובכל דיון, אתם לא נמצאים בכל דיון אבל תדעו שבכל דיון, כשאומרים משהו אז עמוס אומר, העובדים לא אשמים.
יאיר אהרון: אבל יחד עם זה, לא מקבלים משכורת כל חודש.
חמדה מרק: אבל תבין, עמוס זה לא, אתמול שמעתי אותו אומר שהוא רושם צ'ק אישי.
חמדה מרק: ככה הוא אמר למנכ"ל האוצר, אני שמעתי את זה.
חמדה מרק: אתם פשוט לא מבינים את העניין הזה.
חמדה מרק: יש דברים שביכולתנו לעשות ואנחנו עושים.
חמדה מרק: זאת אומרת, אנחנו מה שאפשר וניתן לעשות אז עושים.
חמדה מרק: אני לא יושב ראש ועדת הכספים, לא חשב משרד הביטחון אבל אומרים לי שם בועדת הכספים עוד לפני שנחתמות ההזמנות לתע"ש אנחנו כבר נותנים מקדמות.
חמדה מרק: אנחנו עושים הכל במשרד הביטחון, כדי שאפשר יהיה מה לעשות ביכולות שלנו.
חמדה מרק: עמוס מפעיל את כל הקשרים שלו, כדי להרגיע את הטורקים ולהרגיע את האמריקאים ולהרגיע כל גורם אחר, כדי שבאמת לא תהיה בעיה.
חמדה מרק: אני לא רוצה לפרט מה קורה מול האמריקאים אבל צריך להרגיע אותם.
חמדה מרק: את המחמאות שלכם אתם קבלתם על העבודה שלכם וראיתי את המכתב שכתבו.
רן כהן: עם כל הכבוד יש דבר אחד ששר הביטחון לא עושה ואת יודעת בדיוק מהו.
רן כהן: הכי פשוט בעולם.
רן כהן: הוא יכול לבוא לממשלה ולהגיד, רבותיי, אני לא מוכן להיות עבריין על חוקי העבודה.
רן כהן: לא לשלם שכר לעובדים זאת עבירה.
רן כהן: והבעלים זה משרד הביטחון ולכן צריכים להעביר החלטת ממשלה שהאוצר ישלם את השכר לעובדים ואת הגמלאות לגמלאים.
רן כהן: ותאמיני לי, האוצר לא יסרב להחלטת ממשלה.
חמדה מרק: אני קודם כל אעביר את מה שאתה אומר.
חמדה מרק: אבל אני אומרת שרק תדעו, השרים מינו את עמוס ואת יוסי בכר שלשום ואתמול בערב דנו בזה.
חמדה מרק: הם שניהם ביחד, שניהם רוצים להוביל את הנושא, אתמול בערב התכנסנו כדי לדון בזה.
חמדה מרק: בואו נאמר ככה, יש בעיה עולמית בכל התחומים שדברת עליהם, הבעיה היא עולמית.
חמדה מרק: אין משכורות זה בעצם השורה האחרונה.
חיים כץ: יש שני סוגים של אנשים.
חיים כץ: המצליחים והמסבירים.
חיים כץ: והמשרדים הממשלתיים עכשיו בצד של המסבירים.
חיים כץ: למה אין משכורות?
חיים כץ: הם במצב של המסבירים.
חיים כץ: אז המשרדים הממשלתיים נכשלו.
חמדה מרק: אני קבלתי את התפקיד שלי לפני שנה וחצי.
חמדה מרק: אני חושבת שלממשלה אסור לנהל מפעלים, זה לא התפקיד שלה, היא לא יכולה לעשות את זה, כולם צריכים להחליט ותהליך קבלת ההחלטות במפעל שהוא פרט הוא אחר כי בממשלה כל אחד שומר על עצמו, כל אחד מגן על האינטרסים של המשרד שלו ואתה מכיר את זה טוב יותר ממני.
חיים כץ: אבל את צריכה להבין שגם במדינת ישראל יש נכסים שלא נותנים אותם לאנשים פרטיים ויש נכסים שהמדינה לא יכולה להרשות לעצמה לתת.
חיים כץ: מה זה לא יודעת?
חיים כץ: היא יודעת לנהל מדינה?
חיים כץ: יש נכסים שלא נותנים.
חיים כץ: איך אמרת את זה, את יועצת כלכלית.
חיים כץ: אף בעל עסק פרטי לא ישקיע במחקר אם הוא לא ייקח עסק, זה לא עסק פרטי אלא זה מדינה.
חיים כץ: ברגע שיכניסו לראש גם באוצר וגם במערכת הביטחון שמדינה זה לא עסק פרטי ויש נכסים שלא נותנים, אז הקונספציה אולי תשתנה ולא יהיה מצב שלא מקבלים משכורת, אז תוציאי את הקטע של לא יודעת לנהל עסקים.
חמדה מרק: תראה, זו ישות, זאת חברה בע"מ, יש לה דירקטוריון, יש לה הנהלה, אתה לא יכול להתעלם מזה.
חמדה מרק: אני הרבה פעמים אומרת שנעשה ככה וככה ואומרים לי שאני לא יכולה, "את לא יכולה כי זו חברה בע"מ, זו ישות משפטית".
חיים כץ: תאמיני לי שהמדינה יודעת לנהל.
חיים כץ: יש דברים שלא צריך לתת במתנה.
חיים כץ: יש דברים שאין ברירה, לא נותנים.
חיים כץ: מדינה צריכה לשמור לעצמה ולהחליט במה היא משקיעה כסף ולא על מנת רווח, לא הכל זה על מנת רווח.
רן כהן: ואגב, תע"ש נוהלה הרבה מאד שנים עם רווחים.
חמדה מרק: אני אגיד עוד משפט אחד.
חמדה מרק: כשהיינו קנינו 90 עד 100 אחוז מהתוצרים שלנו מהתעשיות הביטחוניות אז אני מסכימה אתך כי יש בזה מן הצדק , אבל היום שמקצצים אותנו מימין ומשמאל, מורידים חטיבות, מורידים אוגדות אז אין לך ברירה, כי אתה הרי מקצץ גם בצבא 5800 איש .
חמדה מרק: הדולר האמריקאי יש לו משמעות לגבינו אבל אין מה לעשות.
חמדה מרק: כש- 20 אחוז מהתעשייה הביטחונית היא ממשלתית אז כבר ברור מה קורה.
30804: אדוני היושב ראש, אני בא מקרית שמונה, אני יושב ראש הועד של קריית שמונה.
30804: אנחנו היינו קבלן משנה של מפעל האם שייצר נשק קל, פעם מנינו 240 עובדים, אנחנו היום בקריית שמונה בסך הכל 66 עובדים.
30804: אתמול נפטר בן אדם מדום לב בגיל 46, זה המצב שהביא אותנו שאנחנו עובדים ולא אשמים בדבר וחצי דבר.
30804: אנחנו עבדנו, אנחנו נתנו ואני לא יודע למה המעל בקריית שמונה עומד להם לרועץ.
30804: אסור שבקריית שמונה יהיה מפעל ממשלתי?
30804: זה אסור?
30804: זה פשע?
30804: המדינה נמצאת רק באזור גוש דן?
30804: לנו אסור לעבוד בחברה ממשלתית ומסודרת?
30804: אני דיברתי עם הסמנכ"ל של רפא"ל.
30804: הוא ביקר אצלנו עם גב' מרק והוא אומר לי, אני מוציא 100 מיליון דולר לשבבים וזה הולך לקבלנים.
30804: מה זה המפעל שלכם שעובד על 4 או 5 מיליון דולר?
30804: בנו מתעללים ככה?
30804: למה מה קרה?
30804: גם ככה סבלנו שנים אינספור.
30804: אני נולדתי שם בצריף הירוק ואני לא מתבייש.
30804: זה סטטוס הכי גבוה לתושב קריית שמונה, לא מתבייש בזה אבל למה ככה להתעלל בעובדים?
30804: למה?
30804: אתמול נפטר עובד, חזק אבל בגלל המצוקות הכלכליות הוא מת מדום לב.
30804: לא מבין למה צריכים להתעלל?
30804: משכורת זה ערך עליון.
30804: עובדים באים לעבודה אז צריך לשלם להם את זה, תעזבו את חילוקי הדעות.
30804: אפשר לשבת, אפשר לדבר, אפשר להתנצח אבל תנו לעובדים לייצר ותנו לעובדים לעבוד.
30804: זה מה שהם רוצים, לא רוצים יותר מזה.
30804: מה זה המדינה הזאת?
30804: לא לשלם לעובדים?
30804: ועוד הממשלה?
30804: אז מה יגידו הציבורים האחרים?
30804: מה זה מקרין להם?
30804: תמשיכו לעשוק, תמשיכו לגנוב, זה מותר.
30804: שום מדינה שמתיימרת להיות מערבית אבל מתנהלת כמו רפובליקת בננות.
30804: תודה.
יוסי דלי: אני יושב ראש ועד העובדים, באחד המפעלים בתע"ש ברמת השרון.
יוסי דלי: אני דווקא רוצה להביא לועדה הזאת את זעקת העובדים.
יוסי דלי: אין מדינה נורמלית בעולם או שפויה שהיתה מתנהגת כמו שהמדינה הזו מתנהגת לעובדי התע"ש.
יוסי דלי: מי אלה עובדי התע"ש שאותם אנשים באוצר מתעללים בהם ?
יוסי דלי: זה אותם עובדים שנשואים ונאמנים כל השנים שעבדו.
יוסי דלי: עבדו עבודות קשות, עבדו ברעש, בחום, בעשן, בחומרים מסוכנים.
יוסי דלי: אני בא ממפעל שעבדנו 24 שעות מסביב לשעון והמנכ"ל פה, שהיה מנהל המפעל שלי יעיד על כך.
יוסי דלי: 14 שעות הטילו עלינו משימות.
יוסי דלי: אתה רואה?
יוסי דלי: אני יושב ראש ועד עובדים ובאתי מתוך העבודה הקשה.
יוסי דלי: אני רתך במקצועי, רתך שריון.
יוסי דלי: היראות שלי מלאות שחור וזפת.
יוסי דלי: יש גם אנשים נכים.
יוסי דלי: אני ישנתי על בטון שעתיים בלילה כדי לצבור כוח ולהמשיך בעבודה שלי, כדי שהמיגונים האלה שהולכים להרכיב אותם על הטנקים, שהחיילים יהיו מוגנים.
יוסי דלי: אני ועוד חברים והיו כאלה שעבוד בחומרים מסוכנים שהיום הם לא אתנו, הלכו לעומם ממחלות קשות והיום יש עוד הרבה אנשים נכים.
יוסי דלי: אלה העובדים של התעשייה הצבאית.
יוסי דלי: מה אנחנו מייצרים?
יוסי דלי: טלביזיות?
יוסי דלי: רהיטים אנחנו מייצרים?
יוסי דלי: אותנו באים לבדוק ברווח והפסד.
יוסי דלי: אנחנו אשמים שמשרד הביטחון הזמין הפעם פחות הזמנות?
יוסי דלי: במקום 200 ומשהו מיליון דולר אז ב- 70 או 80 מיליון דולר?
יוסי דלי: העובדים אשמים בזה?
יוסי דלי: אני רוצה להגיד לך מר ברקאי ואת זה תשמע חיים, אדוני היושב ראש, בוועדה הקודמת שהייתי פה יצאתי, דיברתי עם הבחור הזה, רציתי לדבר אל לבו, הסברתי לו מה עובדי התע"ש עבדו ובאיזה תנאים.
חיים כץ: אני רוצה שתבין משפט אחד לפני שתמשיך.
חיים כץ: הבחור הזה נמצא פה בגלל שהוא הוזמן והדלת פתוחה.
חיים כץ: אני אשמע אותך.
יוסי דלי: לקחתי אותו הצידה ודברתי אל לבו.
יוסי דלי: להם לעובדים האלה היה מגיע יחס כזה?
יוסי דלי: אמרתי לו, גם כלה שאתה מביא אותה לחופה אתה צריך לייפות אותה לפני שאתה מחתן אותה.
יוסי דלי: אתה יודע מה הוא אמר לי?
יוסי דלי: הוא אומר לי, אצלנו באוצר זה לא ככה, אנחנו נחזיק אתכם ככה קצר, צפים מעל פני המים וככה אני אנהל אתכם משא ומתן, עם האקדח על הראש.
יוסי דלי: זה מה שמגיע לנו?
יוסי דלי: אתה ילד, אתה היית בגן ילדים.
יוסי דלי: זה מדינה שיכולה להתעלל בעובדים כאלה נאמנים ומסורים, בושה וחרפה.
יוסי דלי: בושה וחרפה.
יוסי דלי: תראה באיזה תנאים אנחנו עובדים.
יוסי דלי: זה היחס שמגיע לעובדי התע"ש?
יוסי דלי: אני אומר את הדברים האלה מתוך כאב, חיים, מתוך כאב.
יוסי דלי: לא מגיע לנו.
יוסי דלי: אתם רוצים להפריט את התע"ש, אתם רוצים למזג, אתם רוצים הכל, שבו, תנו לנו את הזכויות.
יוסי דלי: מה אתה אומר, רוצים להתפרנס בכבוד, להזדקן בכבוד.
יוסי דלי: כל הזמן שמעתי את זה ממך בהרבה מקומות, תנו לנו את זה כי מגיע לנו.
יוסי דלי: כי אנחנו תרמנו ואזרחי מדינת ישראל לא יודעים מה אנחנו עשינו.
יוסי דלי: אנחנו עשינו דברים גדולים ומגיע לנו בזכות.
יוסי דלי: תודה רבה.
עוזי: אני חבר מזכירות ארגון העובדים.
עוזי: אני חושב שאני אחד העובדים הותיקים פה בחברה אני מסיים 38 שעות עבודה.
עוזי: כשקראו לי לתע"ש אמרו לי שזה לצורך לאומי, זה היה היום הראשון שלי בעבודה.
עוזי: בתע"ש.
עוזי: ורק לצורך ידיעה שחבר הכנסת רן כהן העיר פה לגבי התע"ש, הדגישו פה שתע"ש ב- 15 שנה האחרונות לא הרוויחה.
עוזי: אני לא יודע אם אתה יודע, אבל משנת 95' או 99' היה מושג שנקרא "סיוע גמא בתע"ש", שמשרד הביטחון והאוצר נתנו את זה לתע"ש.
עוזי: זה רק מצביע שבאותה תקופה מ- 95' ועד 99' תע"ש התנהל די יפה ואפילו הרוויח.
עוזי: זה נקודה אחת.
עוזי: נקודה שניה, שמעתי פה שבעשור האחרון נתנו מיליון שקל סיוע לחברה.
עוזי: אני שואל, הממשלות לדורותיהן, למה לא הציבו ועדת חקירה לראות איפה הכסף הזה נעלם?
עוזי: תודה.
מיכאל חדד: אני גם בקטע שחמדה דיברה, ההנהלה שלנו חתמה על הסכם ייצור עם משרד הביטחון ומשרד האוצר.
מיכאל חדד: במסגרת ההסכם יש התחייבות של משרד הביטחון לרכוש תעשייה צבאית ב- 200 מיליון דולר.
מיכאל חדד: ואני אדגיש את זה ואצטט את המילים שם: ".
מיכאל חדד: .
מיכאל חדד: ישתדלו לרכוש מהתעשייה הצבאית ב- 200 מיליון דולר כל שנה ושנה במסגרת ההסכם הזה.
מיכאל חדד: .".
מיכאל חדד: בפועל בקושי ב- 110 מיליון שקל הם רוכשים מהתעשייה הצבאית וכל הזמן יורדים.
מיכאל חדד: אז אני שואל את הגברת חמדה, כמו שהיושב ראש שלנו אמר פה, את המפעלים בתעשייה הצבאית לא מודדים על בסיס של רווח והפסד.
מיכאל חדד: את המפעלים האלו המדינה צריכה, חייבים להחזיק אותם.
מיכאל חדד: יש גם דברים שאתם חייבים לשלם עבורם כי עשיתם את הדברים האלה ואת יודעת למה אני מתכוון.
מיכאל חדד: אז מן הדין שגם משרד הביטחון וגם משרד האוצר יסתכלו על המפעלים בתע"ש.
מיכאל חדד: זה לא מכולת.
מיכאל חדד: בסוף היום באים בודקים כמה נכנס וכמה יצא ומה הרווח.
מיכאל חדד: במפעלים האלה עובדים שנותנים את הנשמה שלהם למפעלים.
מיכאל חדד: באים מנהלים שאתם ממנים אותם, העפתם את מזרחי, העפתם לפניו והעפתם והורדתם ועכשיו עוד פעם מנהל חדש.
מיכאל חדד: אז תנו את הכסף הזה.
מיכאל חדד: למה הוא צריך להושיט כל חודש בחודשו את היד?
מיכאל חדד: למה?
מיכאל חדד: גם אליך וגם אל האוצר אני פונה.
מיכאל חדד: הגיע הזמן שתתנו להנהלה שלנו לעבוד כמו שצריך, תנו להם לנהל את המפעל.
מיכאל חדד: אתם אומרים, אבי, תחתום על הסכם כניעה.
מיכאל חדד: אתם משפילים אותו פה עכשיו עם הסכם כזה שאתם מביאים לו שיחתום עליו.
מיכאל חדד: ואני שומע שהוא חותם על הסכם כזה כי הוא יודע מה יקרה לעובדים.
מיכאל חדד: אתם באים וממנים אותו לתפקיד הזה, אותו?
מיכאל חדד: תנו להם שולחן נקי.
מיכאל חדד: כבר ישר 50 מיליון שקל בשכר לעובדים, 50 מיליון שקל התייעלות.
מיכאל חדד: עוד פעם להכניס את היד לכיס של העובדים?
מיכאל חדד: העובדים לא יתנו את זה.
מיכאל חדד: העובדים נחושים בדעתם כמו שאמר פה היושב ראש, ואני שמח שאדם כמוך, חיים, נמצא בתפקיד כזה.
מיכאל חדד: אני שמח ואני אומר את זה מכל הלב.
מיכאל חדד: וכל החברים פה שמחים, כי אתה יודע מה זה המצוקות של העובד.
חיים כץ: לצערי אני יודע מה זו מצוקה של עובד, הייתי שמח אילו לא היו במצוקה.
מיכאל חדד: העובדים תרמו כספים בשביל לבוא ולתמוך בחברים שלהם כי זה הדדי.
מיכאל חדד: שהעובדים יגרמו נזק באחד המנועים הגדולים ואחר כך יקימו ועדת חקירה?
מיכאל חדד: אני לא מבין אתכם.
מיכאל חדד: אז יגיע הזמן שמישהו יתעורר כבר, גם הממשלה וגם משרד הביטחון ומשרד האוצר כי אתם ממנים את המנהלים האלו.
מיכאל חדד: אל תגידו עכשיו נכשלת אז תלך הביתה.
מיכאל חדד: תביאו משיהו אחר, את כל זה כבר עשו.
מיכאל חדד: תנו לאנשים האלה לנהל כמו שהם יודעים וכמו שאמר אדוני היושב ראש, תנו להם הנחיות וכל זה.
מיכאל חדד: תנו להם לעבוד, תנו להם שולחן נקי.
מיכאל חדד: תודה.
יעקב מרגי: אני חוזר על הברכות של אדוני היושב ראש להיותך יושב ראש ואתה מנהל דיון מרתק.
יעקב מרגי: נדמה לי שהנושא של הגמלאים יש הסכמה כללית שצריך לפטור אותו לאלתר, גם מתוך רגש וגם מתוך עניין.
יעקב מרגי: לפי דעתי צריך לקבל עכשיו החלטה לגבי העניין של הגמלאות דרך חברת הביטוח או מבטחים.
יעקב מרגי: לפי דעתי זו תהיה הסכמה כללית כאן לטפל בסוגיה הזאת.
רן כהן: אדוני היושב ראש, אני רוצה להציע מאחר ואנחנו לא יכולים להסתפק בועדה הזאת רק עם הזדהות מלאה עם הזעקה הרגשית הצודקת של העובדים ושל הגמלאים אלא גם לצאת בכל זאת בצעדים מעשיים כדי להגיע לפתרון, אני הייתי מציע אולי את שלושת ההצעות הבאות:
רן כהן: האחת זה שאנחנו תובעים ממשרד הביטחון, ממשרד האוצר ומן הממשלה לשלם לאלתר את שכר העובדים ואת הגמלאות לגמלאים.
רן כהן: לאלתר, לחודש יולי.
רן כהן: הדבר השני, אני חושב שבאמת אפשר להיצמד להצעה הזאת שבה פתח גדעון בן ישראל, ועכשיו יעקב גיל, שכל נושא הגמלאות של הגמלאים יועבר דרך מבטחים באופן קבוע, לא על החודש הקרוב או על החודשיים הקרובים.
רן כהן: אין שום סיבה בעולם שגמלאי התע"ש לא יקבלו את הגמלאות שלהם מחברה שיודעת לשלם גמלאות וכל התחייבויות האוצר לא צריכות לעבור דרך הנהלת התע"ש.
רן כהן: הדבר הזה חייב להיות מוסדר באופן נכון ורציונאלי.
רן כהן: ואנחנו בשתי ההצעות האלה יכולים לומר, אנחנו לא נסכים שהעובדים והגמלאים יהיו בני ערובה בידי האוצר ומשרד הביטחון כדי לעשות כל שינוי שהם רוצים לעשות בתע"ש.
רן כהן: ההצעה השלישית זה שאנחנו צריכים מאחר וביום שני הקרוב תהיה ועדת שרים להפרטה, להזמין את שני המנכ"לים לישיבה הקרובה ביותר של ועדת העבודה והרווחה כדי שימסור כאן מה התוכנית שלהם לתע"ש וזה במועד המוקדם ביותר האפשרי מבחינתך.
רן כהן: נדמה לי שאלה שלוש הצעות שיכולות לענות לפחות באותה צורה שועדת העבודה והרווחה של הכנסת יכולה לשים את משקלה מיידית לפתרון העניין.
חיים כץ: טוב, שמעתי את דבריו של חברי רן כהן ואילו הוא הקריא את מה שכתבתי.
חיים כץ: שמענו את דבריה של נציגת משרד הביטחון וכתבתי- הועדה קוראת לממשלת ישראל לקחת עליה את נושא הגמלאים, אז הועדה קוראת למשרד ה האוצר.
חיים כץ: מאחר ומשרד הביטחון בא ואומר, אני חושב כמו הועדה אז קודם כל לפני שאני נכנס לזה, הדיון הזה לא הסתיים.
חיים כץ: הוא הסתיים היום, והנושא לא הסתיים.
חיים כץ: אנחנו נפנה גם למנכ"ל משרד הביטחון וגם למנכ"ל האוצר ונבקש לדעת מה קורה ואנחנו נבקש, אני אתחיל מ- 4 – 4 קוראת לאוצר להפסיק את העיצומים בתע"ש, העובדים לא עושים את העיצומים.
חיים כץ: שהאוצר יפסיק את העיצומים בתע"ש וישלם את המשכורות ואם הגמלאות.
חיים כץ: וליצור תוכנית הבראה שכל עובד יידע אם יש עתיד למפעל.
חיים כץ: לא שיהיה נדמה שהולכים לתוכנית קיצוצים באנשים, תוכנית שלמה שבשורה התחתונה וזה לא משנה אם זה יהיה היום או עוד 5 שנים, המפעל הזה ייסגר.
חיים כץ: כל אחד שיידע שהוא חלק ממפעל שיש לו מחר.
חיים כץ: בדרך לתוכנית ההבראה, אנחנו חוזרים לנושא של הגמלאים.
חיים כץ: אי אפשר למשכן את העובדים עבור הגמלאים והאוצר, כמו שהוא עשה בתעשייה האווירית, מימן את פרישת הגמלאים בגלל שהארגון, ועד העובדים לא הסכים שהעובדים ייקחו משכנתא.
חיים כץ: למדנו את זה בפרויקט הלביא, אני הייתי במשא ומתן מול שלום גרניט, רבין ז"ל ובייגה.
חיים כץ: אני הייתי שם, לא היתה הנהלה.
חיים כץ: זה היה משא ומתן ישיר.
חיים כץ: והמדינה נתנה ערבות של מיליארד ו- 358 מיליון.
חיים כץ: שטר הערבות אני יכול לתת לך אותו.
חיים כץ: וגם פה המדינה צריכה לקחת על עצמה את תשלום הגמלאים.
חיים כץ: אנשים יצאו לפנסיה לפני 8 ו- 9 ו- 10 והתחילו בגיל 50 .
חיים כץ: אתם לא מבקשים מהם כלום, אני לא נכנס פה לקטע של הרפורמה כי גם ככה הרפורמה פגעה להם בפנסיה.
חיים כץ: האוצר צריך לקחת על עצמו ואני לא פונה אליך, אתה פה השליח שצריך להעביר לגורמים המחליטים.
חיים כץ: כשדברו על החמלה אז אנשים נתנו והם צריכים לקבל ואני קורא לאוצר, לאור דבריה של נציגת משרד הביטחון, שישלם את משכורות העובדים בלי שום קשר לתוכנית ההבראה.
חיים כץ: הוא רוצה לעשות תוכנית הבראה, הוא רוצה לסגור את המפעל, שיסגור את המפעל, ישלם ויעשה תוכנית הבראה, אבל שלא יגרום שספקים לא יקבלו את שכרם ולא יעבירו חומרי גלם והעובדים לכאורה ואני אומר לכאורה, מנסים לעשות את מה שהם לא רוצים.
חיים כץ: כל עובד בתע"ש שעובד 10 ו- 15 ו- 20 שנה לגביו זה פרויקט חיים.
חיים כץ: הוא בא למפעל בשביל לתת והיום גומרים לו לעשות את מה שהוא לא רוצה.
חיים כץ: גורמים לפגוע בלקוחות המפעל שזה הערך הכי מקודש למפעל.
חיים כץ: גורמים לפגוע בלקוח שהוא המשווק הכי טוב של המפעל, שהוא לא מקבל את המוצר והוא לא יבוא לפה מחר.
חיים כץ: וכל דולר בייצוא של תע"ש זה דולר עם ערך מוסף.
חיים כץ: למה בוחרים עבודה.
חיים כץ: לא מבקשים קצבאות אלא מבקשים לעבוד ואתה השגריר של האוצר פה.
חיים כץ: והועדה קוראת לך למסור להם, תנו לנו את האפשרות, אני אומר את זה בשם העובדים, לבוא לעבודה, לעבוד קשה, להתפרנס בכבוד, לייצא ולייצר את מה שהמדינה מבקשת מאתנו ומה שלקוחות מוכנים לשלם.
חיים כץ: תע"ש לא מקבלת הזמנות מחו"ל של חמלה.
חיים כץ: רוצים לרכוש את המוצרים שלה ובצעדים של האוצר של אי תשלום משכורת זה הגורם הישיר.
חיים כץ: זאת הסיבה שהעובדים עושים עיצומים.
חיים כץ: ואני אומר לך, פנו אלי מהנהלת תעשייה אווירית ואמרו לי, תדבר עם נציגי תע"ש שיתנו לעשות את הניסוי של ה- FLY GUARD , אני לא פניתי.
חיים כץ: לא פניתי.
חיים כץ: אין לי את העוז לבקש ממנו שיעשה לי טובה שאני אמכור משהו והוא יפגע בפרנסה שלו, אין לי את העוז ולא פניתי.
חיים כץ: אמרו לי, אתה מכיר, אתה קרוב, אתה תעזור לנו.
חיים כץ: אמרתי להם, אני לא קושר.
חיים כץ: תבינו באוצר, שאתם עושים נזק בקטע הזה למדינת ישראל.
חיים כץ: וצר לא שלא הגיע החשב או סגנו והייתי אומר לו את אותו הדבר.
חיים כץ: אין לי כלום נגדך, אתה השגריר פה בשביל להעביר את המסר.
חיים כץ: אני מאד מקווה שתעביר אותם כהווייתם ואנחנו בתחילת ספטמבר נקיים דיון נוסף ונזמין את המנכ"לים ואני מקווה שלא נצטרך לעשות את הדיון, אני מאד רוצה לקוות שהבעיה תגיע לפתרונה ואני חוזר, ניתוק של קטע הגמלאים שפרשו, תוכנית הבראה עם עתיד ולא תוכנית פיטורים, לא תוכנית פיטורים אלא תוכנית עם פיטורים פלוס השקעות גם אזרחיות, גם צבאיות.
חיים כץ: שידעו שהעובדים האלה שיש להם מחר כמו באינטל.
חיים כץ: משלמים הרבה ליצירת מקומות עבודה, פה יש פוטנציאל ליצירת מקומות עבודה.
חיים כץ: תשקיעו בפרויקטים במקום בפיטורים.
חיים כץ: זה מה שקוראת ועדת העבודה.
חיים כץ: תזמו מקומות עבודה ואל תפטרו אנשים שיכולים לייצר.
חיים כץ: הדיון הסתיים, אבל לא נגמר.
חיים כץ: אנחנו מתחילים את ישיבת ועדת העבודה והרווחה בנושא הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – דמי טיפול מקצועי-ארגוני מירבי), התשס"ה-2005.
ג'ודי וסרמן: בפני חברי הוועדה מונח נוסח מתוקן של הצעת החוק, אין בו שינויים מהותיים אלא בעצם הוא בא להבהיר את כוונת המציע: 1.