GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הילה קפלן-רענן: התקנות הסדירו את סכומי הפיקדון שחובה להפקידם, את הגוף שאליו יופקדו הכספים, את תנאי הזכאות של עובדים זרים לקבל את כספי הפיקדון, את האפשרות לנכות מכספי הפיקדון סכומים בשיעורים שונים, כאשר העובד הזר נשאר בישראל לאחר תום תקופת ההיתר, דרכי התשלום של כספי הפיקדון, הזכאות לכספי הפיקדון ותשלומם לאחר שהעובד הזר נפטר ועוד.
הילה קפלן-רענן: נכון להיום התקנות האלה, כפי שציינת, חלות בענף הבניין והטכנולוגיה הייחודית והן חלות על חברות סיעוד.
הילה קפלן-רענן: אנחנו מעוניינים להרחיב את תחולת הפיקדון כך שיחולו גם על ענף החקלאות.
הילה קפלן-רענן: חשוב לציין שכבר היום חלה חובה להפריש כספים לטובת פנסיה ופיצויים מכוח צו הרחבה לפנסיה חובה, החובה הזו חלה על כלל המעסיקים במשק משנת 2008 לרבות על מעסיקים של עובדים זרים וכמובן גם בענף החקלאות.
הילה קפלן-רענן: יחד עם זאת היום למעסיקים של עובדים זרים בענף החקלאות אין יכולת להפקיד את ההפרשות הנ"ל בחברות ביטוח בישראל ולכן אנחנו מציעים את מנגנון הפיקדון.
הילה קפלן-רענן: מטרת החיוב להפקיד כספים בפיקדון - - -
אלי אלאלוף: מנגנון הפיקדון סגור, נכון?
אלי אלאלוף: פתיחת חשבון בנק וכו'?
הילה קפלן-רענן: כן.
הילה קפלן-רענן: מטרות החיוב להפקיד כספים בפיקדון זה ליצור חיסכון קצר מועד שבבסיסו כמה מטרות.
הילה קפלן-רענן: מטרה אחת היא הבטחה לעובד כי בתום תקופת עבודתו בישראל הוא יקבל סכום כסף שיסייע לו לרכוש זכויות בארץ מוצאו.
הילה קפלן-רענן: המטרה השנייה היא תמריץ ליציאתו של העובד הזר את ישראל בתום תקופת השהייה החוקית שלו פה והמטרה השלישית היא צמצום פערי עלויות התעסוקה של עובדים זרים לעומת עובדים מקומיים.
הילה קפלן-רענן: סכום הפיקדון מתבסס על החלטת ממשלה משנת 2009, שקבעה שסכום הפיקדון בחקלאות יהיה 500 והוא עודכן קצת יותר מאוחר בהתאם לכל מיני שינויים.
הילה קפלן-רענן: בנוסף אנחנו מבקשים בתקנות האלה להוסיף את תקנה 8 לתקנות העיקריות, שהיא בעצם קשורה לסעיף 1יא(ו).
הילה קפלן-רענן: סעיף 1יא(ו) קובע שאם נקבעו בהסכם קיבוצי או בצו הרחבה הוראות בדבר תשלומים סוציאליים שמעסיק צריך להפקיד לקרן פנסיה, לתכנית חיסכון, לקופת תגמולים או לתשלום פיצויי פיטורין, הוא יעביר לקרן את הסכום הסוציאלי שבו הוא חייב והוראות ההסכם הקיבוצי או צו ההרחבה לעניין זה לא יחולו.
הילה קפלן-רענן: המשמעות היא שבמידה שצריך להפקיד סכומים גדולים יותר ממה שמופיע היום במנגנון הפיקדון אז מעסיקים מחויבים לעשות את זה.
דובי אמיתי: מחויבים?
הילה קפלן-רענן: כמו כן חשוב להבהיר שהתוספת בסעיף 8 משמעותה שבמידה שמעסיק הפקיד את הכספים האלה, מעסיק בענף החקלאות או בכלל מעסיקים שהפקידו את הכספים האלה, גם אם אחרי זה חלק מכספי הפיקדון נוכו בגלל שהעובד נשאר בישראל מעבר לתקופת ההיתר, המעסיק יצא ידי חובתו.
הילה קפלן-רענן: הוא לא יחויב עכשיו בהשלמת הסכומים בגלל הכספים שנוכו.
דובי אמיתי: סליחה, עוד פעם.
דובי אמיתי: תבהירי את הנקודה.
הילה קפלן-רענן: אנחנו יודעים שהיו טענות מצד מעסיקים שהמנגנון שקובע אפשרות שהמדינה תנכה כספים כאשר העובד הזר לא יצא מישראל עשויה להיות מבלבלת ביחס לחיובים של המעסיקים.
הילה קפלן-רענן: המעסיקים אמרו 'הפרשנו את כל הסכום ועכשיו אתם מבקשים לנכות חלק מהסכומים בגלל שהעובד הזר נשאר מעבר לתקופה שמותר לו', אז אנחנו רוצים להבהיר שמעסיק שהפריש את כל הכספים כפי שהוא אמור על פי דין, במידה שאחרי זה נשאר - - -
דובי אמיתי: מעבר לפיקדון?
הילה קפלן-רענן: לא, מה שהוא חייב לפי החוק.
הילה קפלן-רענן: אני אומרת שמעסיק שיצא ידי חובתו והפקיד את הכספים שהוא אמור לפי דין, אם אחרי זה ניכו לעובד הזר כספים מהפיקדון בגלל שהוא עצמו נשאר מעבר לתקופת ההיתר, אנחנו לא נבוא למעסיק ונדרוש ממנו עוד כספים.
הילה קפלן-רענן: זאת אומרת המעסיק יצא ידי חובתו ברגע שהוא הפקיד את כל הסכומים.
קריאה: למה שלא תחזירו - - -
נעה בן שבת: זה מגן עליו רק במקרה של ניכויים.
נעה בן שבת: מגן על המעסיק.
דובי אמיתי: לאן הולך הכסף של הניכויים?
אלי אלאלוף: רגע, לא עכשיו.
אלי אלאלוף: תדבר כשתקבל את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, סיימת?
הילה קפלן-רענן: זה בעצם מה שהתקנות אומרות.
הילה קפלן-רענן: ובנוסף אנחנו מבקשים גם להוסיף את תקנה (ד) שאומרת שמעסיקים שמעוניינים להפקיד היום כספים בעד הפיקדון בתקופה שלפני שהפיקדון יתחיל למעשה הם יהיו רשאים לעשות את זה.
הילה קפלן-רענן: הם לא מחויבים להפקיד לפיקדון, אבל הם יהיו רשאים לעשות כן.
הילה קפלן-רענן: ניתנת האופציה בעצם.
אלי אלאלוף: בבקשה, פרופ' מור יוסף.
שלמה מור יוסף: אני אהיה מאוד קצר, אני חושב שהנושא הוצג בצורה ברורה.
שלמה מור יוסף: חשוב לי להגיד רק דבר אחד, אין פה תוספת עלות של שקל אחד.
שלמה מור יוסף: החובה להפריש את הכספים האלה, לשלם את הכספים האלה, קיימת בחוק היום.
שלמה מור יוסף: מה שקורה היום שאמורים לשלם את הכסף הזה בסוף התקופה ובסוף התקופה, אחרי חמש שנים, זה סכום משמעותי ביותר והסכום הזה לא משולם במלואו בחלק מהמקרים ולכן כל המטרה של החוק הזה זה שההפרשות יהיו תקופתיות, את אותו סכום שחייבים להפריש היום.
שלמה מור יוסף: מי שאומר שזו תוספת עלות סימן שהיום לא משלם לעובד את מה שמגיע לו.
שלמה מור יוסף: לכן אין פה שום תוספת עלות, יש פה הבטחה שהעובד יקבל את זה באופן שוטף.
שלמה מור יוסף: כמו שכל אחד מאיתנו השכירים, מפרישים לנו כל חודש לקופת הפנסיה שלנו, אנחנו לא מקבלים את זה בסוף אלא מפרישים את זה באופן שוטף, כך גם זכותו של העובד.
שלמה מור יוסף: זה מה שממשלת תאילנד ביקשה מאיתנו, זה מה ששגרירות תאילנד ביקשה לוודא, שבסך הכול את מה שמגיע להם הם יקבלו, אין פה תוספת של שקל אחד עלות.
אלי אלאלוף: יפתח בן דוד.
יפתח בן דוד: שלום, קוראים לי יפתח בן דוד, אני ממושב פארן בערבה, חקלאי ב-46 השנים האחרונות בפארן, מעסיק עובדים ומנהל לשכה להבאת עובדים לחקלאי הערבה.
יפתח בן דוד: אנחנו, כמו שהגדיר היושב ראש, חיים מהתאילנדים והם חיים מאיתנו.
יפתח בן דוד: אם הסימביוזה הזו לא תתקיים, הם באים הנה כי כדאי להם ואנחנו מעסיקים אותם כי כדאי לנו.
יפתח בן דוד: כשהעובד מסיים את תקופת כהונתו אצלנו, אם הוא לא ברח, ועל זה גם כן מישהו צריך לתת את הדעת, עושים חשבון סופי מה מגיע לו, פיצויי פיטורין, פנסיה, לקזז לו את כרטיס הטיסה, כי נכון להיום אין הפרשה לכרטיס טיסה בשיטה של ה-TIC וה-IOM, להחזיר את כספיו, לבדוק שהוא השאיר את המגורים בצורה סבירה, אבל אין לי מה לעשות עם זה, לחייב אותו על העלות האמיתית של המגורים אני לא מצליח, מדינת ישראל ביכולתה וברצונה מורידה ממנו נקודת זיכוי ורבע, שזה כ-250 שקל, למה?
יפתח בן דוד: כי היא יכולה.
יפתח בן דוד: ממך, פרופ' מור יוסף, היא לא לוקחת את נקודות הזיכוי האלה, למה היא עושה את זה?
יפתח בן דוד: אם מישהו יסביר.
יפתח בן דוד: כמו שאמרנו, עלויות המגורים אינן מקוזזות - - -
אלי אלאלוף: אני מבקש רק להתמקד בתקנות שאנחנו הבאנו.
יפתח בן דוד: העניין הוא שהתקנות האלה נוגעות להעסקת העובדים והעסקת העובדים מפוזרת בין שבעה או שמונה משרדי ממשלה, כל אחד מחליט את החלטתו והחקלאי בקצה רץ לאן שצריך, מהברחן שבורח ואי אפשר לקזז ממנו את הכסף שהוא הפקיד בחברת העובדים, כי הוא חזר אחרי שנה וחצי, צריך להחזיר אותו - - -
יפתח בן דוד: לכן אנחנו גם היום מפרישים להם את הכסף ובסופו של יום הוא סיים את עבודתו, אם הוא ברח, אז אתם תקזזו או לא תקזזו, או שאני לא אקזז ממנו את הכסף, אנחנו לא נוכל לעמוד בהתחייבויות האלה, לא בשוטף.
יפתח בן דוד: בסופה של העבודה, כשהוא סיים את העבודה, הוא יקבל את כל כספו כמו שהוא מקבל והרי מי שלא קיבל תובע פה בסכומים של מאות אלפים ומדינת ישראל לא ביררה לאן הכסף הולך.
יפתח בן דוד: כשהיית בתאילנד שאלת אם התאילנדי שתבע דרך עורך דין כזה או אחר קיבל את כספו, האם קיים דבר כזה?
יפתח בן דוד: זה דומה לפיקדון, שמי שלא שילם היטל עובדים זרים, בחקלאות שילם את הכול ובעובדים האחרים היום - - -
אלי אלאלוף: אוקיי, מר בן דוד, תחזור לנושא התקנות.
יפתח בן דוד: אני מבקש שהתקנות האלה יחולו כמו שחלו עד היום.
יפתח בן דוד: בסופו של יום העובד מקבל את מלוא זכויותיו, אף אחד לא התעלל בו והם באים לפה כי הם רוצים, אני לא שמתי לאף אחד אקדח לראש.
יפתח בן דוד: תודה.
אלי אלאלוף: חיים חבלין.
חיים חבלין: חיים חבלין, מנהל מחלקת חקלאות בתנועה הקיבוצית, לשעבר הייתי יו"ר ועדה חקלאית בערבה התיכונה של המושבים בערבה.
חיים חבלין: אני מאוד הייתי רוצה לדבר על התכליות, התכליות שהיועצת המשפטית אמרה.
חיים חבלין: בסך הכול העובדים התאילנדים, וזה כולם יודעים וזה לא סוד, הם תמיד יוצאים בזמן אחרי חמש שנים.
חיים חבלין: אם התכלית היא להבטיח שהם ייצאו אחרי חמש שנים אז התכלית הזאת לא מושגת, הכסף הזה הולך להעשיר עוד את התאילנדים, או לחילופין, אם מדובר בעובד שברח שלא באשמת החקלאי, זה יעשיר עוד את קופת המדינה.
חיים חבלין: זאת אומרת שתי תוצאות לא ראויות בתכלית הזאת.
חיים חבלין: תכלית נוספת, הבטחה שהתאילנדי יקבל את הכסף.
חיים חבלין: התאילנדי מקבל את מלוא זכויותיו, משולמים לו פה כל התנאים על פי החוקים הישראליים, על פי חוקי העבודה של העובדים הזרים.
חיים חבלין: אני לא רואה למה צריך להעמיס על החקלאי עוד עלות של 500 שקל בחודש.
חיים חבלין: לנושא של צמצום פערי התעסוקה.
חיים חבלין: אם אנחנו מדברים על פערי התעסוקה, שזו התכלית השלישית - - -
אלי אלאלוף: אני לא מבין, כל מה שמסבירים לך אתה לא שומע?
אלי אלאלוף: אתה באת עם עמדה ויוצא איתה?
חיים חבלין: אני לא באתי עם עמדה, אני שמעתי - - -
אלי אלאלוף: אומרים לך שזה לא שום תוספת על מה שאתה אמור לחסוך או לאסוף עד סוף התקופה של העובד.
חיים חבלין: זה לא מדויק.
חיים חבלין: מדובר בתוספת.
חיים חבלין: וצמצום הפערים בין העובד הישראלי לעובד התאילנדי, אני הייתי אם כבר בא ומחוקק עבור העובד הישראלי, שישלמו לו שכר יותר גבוה.
חיים חבלין: העובד הישראלי לא מקבל לינה אצל החקלאי, הוא לא מקבל מכונת כביסה, לא משלמים לו את החשמל, ארנונה ומים.
חיים חבלין: זה הוצאות של מאות ואולי אלפי שקלים בחודש.
חיים חבלין: ההטלה הזאת, אני רוצה לסכם - - -
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, חברים, תתייחסו לתקנות.
חיים חבלין: אני אמרתי לגבי התכליות, שעורכי הדין יתייחסו לתקנות.
חיים חבלין: התכליות פה בהחלט לא מושגות, אני חושב שזאת ממש קריאת מלחמה על החקלאים בניסיון להפיל עליהם עוד עלויות שגם ככה החקלאים נמצאים היום על הקצה עם מחירי המים ואי הסכם בחלב ואנחנו קורסים ואנחנו לא ניתן שהדבר הזה יעבור.
חיים חבלין: אני מודיע פה ואני קורא פה לחקלאים - - -
אלי אלאלוף: מה זה, זה מושג שנקרא איומים?
חיים חבלין: לא, אני לא מאיים, אני קורא מפה לחקלאים שאם הדבר הזה עובר החקלאים צריכים לצאת למרד נגד הממשלה.
אלי אלאלוף: טוב, אני מעדיף לא להתייחס.
אלי אלאלוף: אברהם דניאל, בבקשה.
אברהם דניאל: אני יושב ראש התאחדות החקלאים החדשה באיגוד לשכות המסחר.
אברהם דניאל: כל הנושא הזה של הפיקדון זה תוספת שכר, נקודה, ואני אסביר גם למה.
אברהם דניאל: ערך מוסף של הפנסיה שמשולמת לאזרחי מדינת ישראל או מה שרוצים לתאילנדים, לעובדים הזרים, למעשה היא מיועדת לעת זקנה.
אברהם דניאל: החוק הזה חוקק על מנת שאזרח לא יהיה לנטל על המדינה, אז חייבו אותנו לשלם פנסיה.
אברהם דניאל: על הכיפק.
אברהם דניאל: אבל אם אנחנו נבדוק את זה, העובד הזר בא לתקופה קצובה מראש של חמש שנים והוא עוזב את הארץ, זה לא פנסיה, זה תוספת שכר, כי גם בארץ מוצאו אין לו פנסיה ומה שמר מור יוסף אמר, שהוא ירכוש בארץ מוצאו את הפנסיה, שם זה לא קיים, אז איזה פנסיה בדיוק הוא ירכוש?
אברהם דניאל: זאת אומרת בשורה התחתונה זה תוספת שכר.
אברהם דניאל: יחד עם זאת אנחנו משלמים ביטוח רפואי, שאנחנו לא משלמים אותו על עובד ישראלי.
אברהם דניאל: אין ביטוח רפואי, כל אחד משלם מכספו שלו.
אברהם דניאל: פה אנחנו נאלצים גם לשלם על העובד דברים נוספים.
אברהם דניאל: אני לא רוצה להיכנס לעניין של המגורים וכל השאר.
אברהם דניאל: אני חושב שהמדיניות הזאת הולכת לפגוע בנו חזק מאוד, היא הולכת לחסל את החקלאות, ואם אני אתעמק עוד לעומק למה שהמדינה תנהל לי את הפיקדון?
אברהם דניאל: למה שאני לא אפקיד בקרנות הפנסיה?
אברהם דניאל: מה פתאום המדינה יודעת לנהל את העסקים?
אברהם דניאל: אני אפקיד בקרנות הפנסיה ובקרנות הפנסיה אין שום בעיה, הוא בעת זקנה יתחיל לקבל את הכספים שלו ואם הוא ירצה לפדות את הכסף הוא ישלם מס 35%.
אברהם דניאל: למה אני צריך לוותר לו?
אברהם דניאל: אין שום סיבה בעולם שאני אפלה אותו לטובה.
אברהם דניאל: לדעתי.
אברהם דניאל: אם זה יעבור, אדוני היושב ראש, אני חושב שאנחנו צריכים ללכת למלחמה חזקה מאוד נגד המדינה, ומרד זה דבר קטן.
אברהם דניאל: אתה יודע מה?
אברהם דניאל: אני אכתוב לחקלאים לא לשלם.
אלי אלאלוף: אני מתבייש לשמוע - - -
אברהם דניאל: אין לך מה להתבייש, המדינה שדדה אותנו.
אברהם דניאל: על מה יש לך להתבייש?
אברהם דניאל: המדינה - - -
אברהם דניאל: המדינה צריכה להתבייש.
קריאה: כן, חולבים אותנו.
אלי אלאלוף: איזה יחס למדינה שלך ובזכותה אתה עובד עכשיו.
אברהם דניאל: זאת לא המדינה שאנחנו אהבנו אותה.
אברהם דניאל: אדוני היושב ראש, זאת הייתה מדינה שאהבנו, שלא אוהבים - - -
איתן ברושי: חבר'ה, תירגעו.
איתן ברושי: אברהם.
אלי אלאלוף: אני מתבייש, אני נשאר בעמדה שלי.
קריאה: אין לך מה להתבייש.
איתן ברושי: אל תצעק שם, אל תצעקו.
אלי אלאלוף: אדוני, אתה אל תפריע.
אלי אלאלוף: אתה רוצה לדבר תתקרב לשולחן.
קריאה: למה המדינה מורידה אחוז וחצי מהעובד?
אלי אלאלוף: אני לא אענה בצורה כזו.
אלי אלאלוף: אבל לאיים ולהתנהג ככה ולדבר ככה על המדינה שבנתה אותך ואותי ואת כולנו.
אברהם דניאל: היא בנתה אותנו ועכשיו היא הורגת אותנו, אז מה עשינו?
אברהם דניאל: בנתה והורגת, אז מה?
אברהם דניאל: החקלאות משולה לתרנגולת שמטילה ביצי זהב שאתם שוחטים אותה.
אלי אלאלוף: פלג אוריון, בבקשה.
אלי אלאלוף: יש לך שתי דקות, אדוני.
פלג אוריון: קודם כל תודה רבה על זכות הדיבור.
פלג אוריון: תראה, מה ששמעת פה קודם, אדוני היושב ראש, זה בסך הכול מצוקה אמיתית של חקלאים אמיתיים, אותנטיים, שעובדים בשטח, גם אנה, שנמצאת כאן מאחור, ואני חושב שהיה ראוי לנו, החקלאות, לקבל כאן סעד אצלך, בעיקר אצלך, שיש לך ראייה חברתית ומשם הגעת.
פלג אוריון: היה ראוי שאנחנו נקבל כאן סעד מכל השורה שיושבת כאן משמאל, מרשות האוכלוסין וממשרד החקלאות, וכולם אנשים שבאמת עובדים איתנו יום יום וחשבתי שאתה, בעיניי לפחות ראיתי, שאתה תהיה זה שמרכז את כל התחום הזה בשבילנו כדי לעזור לנו להתמודד עם העלויות הבלתי אפשריות של הייצור במדינת ישראל, כל מה שקשור בחקלאות, ואולי לא רק בחקלאות כי יש כאן נציגים נוספים.
פלג אוריון: אני רוצה להגיד לך שבעיניי היום הנוכחי הזה הוא יום עצוב.
פלג אוריון: אומר כאן שלמה מור יוסף, בצדק, אנחנו צריכים לשלם, אנחנו צריכים לעמוד בחוק, אני לא מתווכח על זה, אבל אני כן מחפש את הראייה הכוללת שתעזור לנו החקלאים שיושבים באופן אמיתי וחד משמעי על הגבולות והשטחים ושומרים מפולשים, וזה לא קלישאות, זה דבר אמיתי שנעשה יום יום.
פלג אוריון: הגניבות והשריפות והשחיטות של עגלים קטנים ברמת הגולן ואלף ואחד סיפורים והייתי חושב שאני רוצה לקבל כאן סעד, סיוע.
פלג אוריון: בנושא של ביטוחי הבריאות שעלו, בנושא של ההכרה בעלויות, שאתה יודע בדיוק כמונו שה-530 שלנו זה לא מספיק, זה לא נכון, זה עולה לנו הרבה יותר ואי אפשר לדרוש מהם.
פלג אוריון: לעובד שלי אני נותן את מה שמגיע לו וזה בסדר גמור.
פלג אוריון: אני קונה לו גם אופניים עם מהלכים והוא מקבל גם טלפון והוא נהדר, אין כמוהו, אבל אני חושב שהיינו יכולים לקבל כאן סעד ועזרה בכל הנושא של הברחנים והטיפול.
פלג אוריון: אני חייב לסיים בסיפור הזה והוא סיפור אמיתי.
פלג אוריון: אתמול בבוקר התקשר אליי חקלאי, הוא אומר לי 'תשמע, ברח לי תאילנדי ואני לא יודע איפה הוא ואני לא יכול לנכות את הוויזה', הוא כנראה נמצא אצל אחד המעסיקים, שזה לא תקין ולא בסדר ומבחינתי למצות את הדין עם כל אחד שעובר על החוק, והוא אומר לי 'תשמע מה עשיתי, התקשרתי לביטוח הרפואי.
פלג אוריון: התקשרה אליי הבחורה מהביטוח הרפואי', הגיע לו בחור חדש, הוא נתן לה את המספר של הדרכון של העובד שברח אצלו והפלא ופלא, מתברר שהעובד מבוטח.
פלג אוריון: זאת אומרת שחקלאי שיש אצלו עובד ברחן יכול לבטח את העובד, שאם יקרה לו חס ושלום משהו.
פלג אוריון: יהיה הכול מוסדר, אבל אני הייתי מחפש את העזרה מרשות האוכלוסין, שהיא תלך לחברות הביטוח והיא תמצא לנו, כי הבחור הזה נגמר במשק כי אין לו עובד, חסר לו עובד, הוא ברח לו.
פלג אוריון: הייתי חייב לסיים בסיפור הזה, אדוני, כדי להמחיש לך את המשמעות של כמה עזרה וסיוע שאנחנו יכולים לקבל כאן ושאתה בראש וזה לא קורה.
פלג אוריון: בעיניי זה יום עצוב לחקלאות, אדוני.
אלי אלאלוף: אני לא צריך לבטא מה תפיסת עולמי בנושא החקלאות ובכלל בנושא המדינה והשירות שאני נותן.
פלג אוריון: לא אמרתי.
אלי אלאלוף: אז אני שתקתי.
פלג אוריון: ציפיתי.
אלי אלאלוף: כן, אז אתה מבקש.
אלי אלאלוף: אנחנו קיימנו את הדיון הראשון ב-2016, לפני שנתיים, נתנו לכם, על פי בקשות החברים שלכם, 'תנו לנו זמן לבוא עם הצעה קונקרטית', מה עשיתם?
קריאה: עשינו, אדוני.
אלי אלאלוף: אז באנו, למדנו את ההצעה שהייתה והמשרד הציע את מה שהציע.
אלי אלאלוף: קיבלתם את ההצעות האלה הרבה זמן, הסעד היחיד שיכולתי לתת וזה תפקידי, לדחות דיון, לאפשר להגיע בצורה מתואמת לדיון.
נעה בן שבת: את התקנות של נושא של ניכויים במגורים לחקלאים שהיו כרוכות בהתחלה יחד עם התקנות האלה, אותן העבירו ואת התקנות האלה עיכבו.
505: זה לא התחיל לפני שנתיים, זה התחיל לפני 2016.
אלי אלאלוף: וילן, אתה היית בבית הזה.
אלי אלאלוף: הבית הזה לא מנהל את החקלאות במדינה, בשביל זה יש משרד, בשביל זה תלכו לשם, תשיגו, בשביל זה יש אוצר, תלכו, תקבלו.
אלי אלאלוף: אני לא מסוגל לתת את מה שאתה מצפה ממני כנבחר.
אלי אלאלוף: אל תצפו מאיתנו ואל תתחילו ממשחקים של אשמה אישית, זה לא הולך.
אלי אלאלוף: יש לי קצת ניסיון בחיים, נדמה לי יותר מכל אחד פה.
אלי אלאלוף: אז שיהיה ברור, התחייבתם, המדינה החליטה שיש צורך בפיקדון ואני מדבר רק על דבר אחד, על כל השאר לא רוצה לדבר.
אלי אלאלוף: חשיבות
אלי אלאלוף: כם בגבולות, ברור, גם אני בגבול.
אלי אלאלוף: אז מה, אני כל היום אספר לכם את זה?
אלי אלאלוף: אנשים הקימו את המדינה גם בשכונות הדפוקות של ירושלים ושל תל אביב ושל כל המקומות השונים שהיו גם גבולות.
אלי אלאלוף: כל הזמן יספרו לכם את זה?
קריאה: לא, אבל החקלאות - - -
אלי אלאלוף: ומצבם הרבה יותר גרוע מכם.
אלי אלאלוף: אז תפסיקו לנסות להטיף לנו מוסר רטרואקטיבי על דברים שנעשו על ידי אחרים.
קריאה: אנחנו מדברים על היום.
אלי אלאלוף: לא, אל תדבר כשאני מדבר.
קריאה: על היום אנחנו מדברים.
אלי אלאלוף: יש לכם פה אחריות, יש לכם עובדים, אתם משבחים אותם כשזה נוח לכם ואתם מזלזלים בהם כשזה נוח לכם.
אלי אלאלוף: חברים, יש פה תקנות שמשרד העבודה בתיאום עם כל המערכות הביא לדיון פה, שום דבר אחר.
אלי אלאלוף: אני לא אתייחס לשכר דירה, לא שכר דירה, כמה פעמים התקלח וכו'.
אלי אלאלוף: דווקא על ה-500 שקל האלה כל החקלאות עומדת?
אלי אלאלוף: דמגוגיה, גברת.
אלי אלאלוף: לא הייתי רוצה להאמין לזה כי אתם הרבה יותר חזקים.
חיים חבלין: דמגוגיה זה המשרד הזה, זאת הדמגוגיה.
אלי אלאלוף: אתם עושים דברים אדירים, אבל - - -
חיים חבלין: ה-500 שקל האלה זה הדמגוגיה.
אלי אלאלוף: 500 השקל האלה הם מטילים ספק בקיום החקלאות?
אלי אלאלוף: בולשיט.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת איתן ברושי, רצית.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, חבריי החקלאים, אני חושב שלמרות שהיו כבר דיונים רבים צריך להגיד פה נקודות מוצא.
איתן ברושי: העובדים הזרים זה לא עיקרון, זה פרך, זה לא אידיאולוגיה, זאת מציאות קשה, מוטב שלא הייתה קיימת, העובדים הזרים זה תנאי לחקלאות בישראל, בוודאי באזורים מסוימים שבלי זה אין חקלאות.
איתן ברושי: אתה וחברנו שלמה מור יוסף והצוות הנהדר שלו, אתם יודעים שמדינת ישראל נותנת לעבודה מועדפת בחקלאות אפשרות לשתי תקופות, לא רק אחת, בגלל חשיבות הנושא ובגלל היעדר כוח אדם.
איתן ברושי: כאשר מדינת ישראל משלמת לביטוח הלאומי 9,550 לחצי שנה תוספת לשכר שנותנים המעסיקים.
איתן ברושי: צריך להבין את נקודת המוצא, העסקת העובדים הזרים היא גם פועל יוצא של האירועים עם הפלסטינים.
איתן ברושי: אני זוכר בתקופה של תחילת הפיגועים שרת העבודה אז, אורה נמיר שתחיה, הייתה פורצת בבכי בישיבות של רבין כשאישרו עובדים זרים.
איתן ברושי: בבכי היא פרצה, כתוצאה מזה שהביאו עובדים זרים.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה, תחזור לדיון על הפיקדון.
איתן ברושי: רגע, דקה, תן לי רגע.
אלי אלאלוף: לא, אנחנו לא כל יום נעשה היסטוריה.
איתן ברושי: זה לא היסטוריה, אתה עסקת הרגע בהיסטוריה, תן לי רגע.
איתן ברושי: אני רוצה להגיד שהאילוץ הזה הוא מגבלה ולא שאיפה, אין חקלאות בלי עובדים זרים ומצד שני המדינה, ואני לא מסכים לחלק מההערות שנאמרו פה, אבל אדוני היושב ראש, כאחד שמבין ומזדהה, המדינה יצרה תנאים שמצד אחד תלויים בעובדים הזרים ומצד שני אי אפשר להעסיק אותם.
איתן ברושי: זה הופך את החקלאים למשוגעים, מאבדים את השליטה, מאבדים את היכולת להתעסק עם החקלאות כי העיסוק עם העובדים הזרים הופך להיות העיסוק העיקרי ולא הגידול וכל מה שקשור בזה.
איתן ברושי: ועלויות.
איתן ברושי: אי אפשר להביא אמצעים ומכונות וכל מה שקשור לחקלאות בלי עזרת המדינה.
איתן ברושי: אנחנו מבינים מחר, גפני ואני, חוק עידוד השקעות הון בחקלאות.
איתן ברושי: באיחור, לא מוצלח מספיק, מביאים אותו סוף סוף.
איתן ברושי: תודות לאסף לוי, הוא מייצג את שר החקלאות שיסביר למה זה קרה כל כך מאוחר.
איתן ברושי: אני כראש מועצה אזורית עשיתי הקלות אינסופיות לארנונה של העובדים הזרים, כי חשבתי שזה אילוץ וזה לא צימר.
איתן ברושי: לא כולם עשו כמוני.
איתן ברושי: לכן צריך להסתכל על זה בנקודת מוצא של אין בררה של החקלאים, ומצד שני אומר פרופ' אבי שמחון שהעלות של התאילנדי היא יקרה מדי.
איתן ברושי: הוא יועץ ראש הממשלה, לא תמיד אפשר להסכים איתו, הפעם אני מסכים איתו.
איתן ברושי: אני מבקש ממך, אדוני היושב ראש, וחברנו שלמה ואנשי החקלאות, צריך להבין, הבעיה היא לא כמה הם ישלמו פנסיה, הבעיה אם תהיה פנסיה לחקלאים.
איתן ברושי: הם מתמוטטים לא בגלל זה - - -
אלי אלאלוף: ואנחנו נדון בזה עכשיו?
אלי אלאלוף: פה נפתור את הבעיה בקונטקסט הזה?
איתן ברושי: לא, אני מבקש - - -
איתן ברושי: תקשיב להצעה שלי.
איתן ברושי: החיבור הזה של היעדר כוח אדם ישראלי, החיבור של אין פלסטינים, החיבור של תנאים לא סבירים שמוציאים אותם מדעתם ולא יוכלו להיות חקלאים ואז גם לא יהיו פה עובדים זרים, עכשיו ראיתי פועלים מסין וזה, כל הארץ מלאה, אני מבקש דבר אחד, ואדוני, שלמה מור יוסף, אני מסכים שצריך לכבד את החוק, שההחלטה תיכנס לתוקף לאחר שיתקיים דיון, לא פה, על העלות הכוללת של העובדים הזרים.
איתן ברושי: כלומר אי אפשר להפיל עליהם עכשיו עוד כסף בלי שיבחנו.
איתן ברושי: מאחר שיועץ ראש הממשלה, מאחר שלפי דעתי משרד החקלאות יכול לקבל, הכניסה לתוקף תידחה עד סוף 2018, כדי שעד אז יושלם הבירור.
איתן ברושי: יכול להיות שהמסקנה תהיה להפסיק עם כל העובדים, אז לא תהיה פה חקלאות.
איתן ברושי: דרך אגב, משרד האוצר לא מתנגד שלא תהיה פה חקלאות, עכשיו הוא לא משלם על החלב, משרד האוצר הוא נגד החקלאות, אז תן לו לעשות - - -
קריאה: גם ראש הממשלה נגד.
איתן ברושי: תן לי, אני לא צריך עזרה.
קריאה: לא, שתדע.
איתן ברושי: אני יודע יותר ממך.
איתן ברושי: משפט אחרון אני רוצה לומר, לפני שלוש שנים, ביוזמה שלי, כתוצאה מהצעה לסדר על המצב בערבה התיכונה, אדוני היושב ראש, הורדנו את מס המעסיקים ב-150 מיליון שקל לשנה ועובדה שהמדינה חיה לא רע אחרי זה.
איתן ברושי: מישהו חושב שהעובדים הזרים זה מקור למלא את הקופה?
איתן ברושי: מה, יעשו עם זה אחר כך נטו משפחה?
איתן ברושי: אני מבקש לומר, ואני אומר את זה גם במליאה, לדחות את ההחלטה עד סוף שנת 2018.
איתן ברושי: לא ניתן לפגוע בעובדים, אבל אי אפשר לחסל את החקלאים.
אלי אלאלוף: אבו וילן, בבקשה.
505: תודה, אדוני היושב ראש.
505: החוק הזה לא התחיל לפני שנתיים.
505: אנחנו חתמנו על הסכם להורדת העובדים הזרים במאי 2009, הוא עבר אז בחוק ההסדרים ושם כבר הופיע הסעיף הזה.
505: אנחנו עקרונית חושבים שבמדינת ישראל כל מעסיק חייב לקיים את חוקי מדינת ישראל.
505: אין על זה ויכוח, אין ויכוח, כולנו אזרחי המדינה, אין ויכוח גם מי תרם יותר, מי תרם פחות, כל אחד תרם כפי שהוא יכול, לא על זה הוויכוח.
505: הוויכוח שלנו הוא מ-2009 על ההוצאות שהשיתו על החקלאים בגין רצונם של שר אוצר, אחד אחרי השני, לדורותיהם, לא משנה מאיזה מפלגה, כדי את כבשת הרש הזאת לחלוב.
505: אז זה נכון שאת היטל המעסיקים ביטלו ב-2015, אבל עד אז גבו שמונה שנים.
505: עכשיו אנחנו באנו בהצעה ואמרנו, אתם רוצים את הפיקדון?
505: הבנו, אנחנו הראינו בשלוש עבודות שונות שעלות מוכרת לצרכי מס של החקלאים בגין מה שנאמר פה, הוצאות השיכון והחשמל והקפיצה היא בין 1,000 ל-1,200 שקל.
505: ישבה פה גם סוללת כל משפטני משרדי הממשלה והסבירו לנו פעם אחרי פעם שמבחינה פוליטית ציבורית אי אפשר, למרות שהחוק מאפשר להכיר בהוצאה, ובסוף נגמרה פשרה, ששרת המשפטים הובילה אותה, על 539 שקלים, שהוכרו ההוצאות, במקום 200, 250, באזורים השונים, על כלל הארץ.
505: ואמרנו גם אז, אתם רוצים להגיע לפיקדון?
505: אתה רוצה להעביר אותו עכשיו?
505: אדרבא, יש אגרות, האגרות האלה הן בסדר גודל של 200, 250 שקל בערך לחודש לחקלאי עבור עובד, הן מיותרות לחלוטין, זה ניסיון של המדינה לקושש כמה גרושים מכבשת הרש, מיותרות.
505: אנחנו מוכנים, הצענו פעם אחר פעם לשר האוצר - - -
אלי אלאלוף: אבו וילן, תרשה לי להזכיר לך שבדיונים הקודמים ביקשתם 'קודם כל תנו לנו לטפל בדברים מסוימים', שהיטיבו איתכם 'ותדחו בינתיים את הפיקדון'.
אלי אלאלוף: אני מזכיר לך.
505: אני חוזר, אני מסכים איתך במאה אחוז - - -
אלי אלאלוף: אני לא רוצה להיכנס לפרטי פרטים.
505: סליחה, אני מסכים איתה במאה אחוז.
אלי אלאלוף: אחרי חמש פעמים הגיע הזמן שתעמדו בהתחייבות.
קריאה: לא היטיבו איתנו.
אברהם דניאל: לא היטיבו איתנו, באמת.
אלי אלאלוף: דניאל, אל תפריע.
אלי אלאלוף: זו המומחיות שלך להפריע בדיון.
אלי אלאלוף: אני מזהיר אותך, אתה תצא מהאולם.
505: כבוד היושב ראש, אני מסכים איתך בכל מילה.
אלי אלאלוף: נו, אז איפה ההתחייבות?
505: רגע, אנחנו דרשנו 1,000 שקל וירדנו ל-750 שקל וזה נגמר בפשרת שר המשפטים 539.
505: ואז אמרתי לך, גם בשיחות לפני הישיבות, תראה מה קרה פה, העלו לנו הוצאה מוכרת ב-250 שקל בחודש ונצטרך לשלם עכשיו 500.
505: כלומר מרעים את מצבנו ב-250 וכבר אז אמרתי לכם, לשר האוצר, תוריד את האגרות ואנחנו הולכים איתכם.
אלי אלאלוף: חבר'ה, זה לא הסמכות של הוועדה כרגע.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם לא מבינים, תלכו לדיון עם שר האוצר, זה לא קשור לתקנות האלה.
505: במקרה אתה קשור - - -
קריאה: אבל מישהו צריך לעשות סדר.
505: למה כל ההתערבויות האלה?
505: במקרה שר האוצר, אני חושב שאם אתה כיו"ר הוועדה תציע לו את ההצעה הזאת, אפשר להגיע להסכם.
505: זה לא בשמים, זה לא סכומים גדולים - - -
אלי אלאלוף: אתה הצעת את זה פעם ראשונה היום.
505: מה?
505: אתה יודע כמה פעמים דיברנו - - -
אלי אלאלוף: לא, איתי, על זה.
505: בשיחתנו הראשונה, אני רוצה להזכיר לך שאמרתי שאם נגיע להורדה ועלייה אותו דבר אין לנו בעיה להסכים לזה.
505: הבעיה שלנו - - -
505: עכשיו אני רוצה משפט אחרון.
505: אני מאוד מכבד את מה שמשרד החוץ ופרופ' שלמה מור יוסף, הם חזרו מתאילנד, ואת התביעות של ממשלת תאילנד, אני?
505: מי אני שאצא נגד הסכמים בינלאומיים?
505: האחרון, אבל אני רוצה לספר לך סיפור קטן.
505: לפני שלוש שנים, בשליחות משרד החוץ בדרכי לאוסטרליה לאיזה הרצאה שם על החקלאות הישראלית, מטעם מי שהוא היום הוא מנכ"ל משרד החוץ, עצרתי בתאילנד לברר את הסוגיה.
505: שאלתי את המקביל לפרופ' מור יוסף בתאילנד, 'תגיד, לגבי התנאים של העובדים בישראל, יש לכם טענות, אבל כשאני משווה ושומע מה התנאים בדרום קוריאה, איפה יותר טוב?', הוא אומר לי 'בישראל התנאים הטובים ביותר'.
505: עם כל הבעיות, ואני משווה את עצמנו לעצמנו ולא להם.
505: ואז אני שואל אותו עוד שאלה, 'תגיד לי, בקטאר', היום אנחנו במונדיאל, בקטאר, ב-2022 צריך להיות מונדיאל, לפי העיתונות אז, לפני שלוש שנים, 2,000 תאילנדים כבר נהרגו, 'מה אתם עושים עם זה?
505: ' הוא הסתכל עליי, 'לא מעניין'.
505: אמרתי לעצמי שאם זאת הגישה, אז הבנתי, אנחנו חייבים לעצמנו.