GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: למען האמת, כשקיבלתי את המשרד וקיבלתי את הביטוח הלאומי, הסתכלתי ואמרתי, מה זה ביטוח לאומי?
חיים כץ: קצבאות, הכנסות, כספים צבועים.
חיים כץ: קודם כול צריך לגעת ברווחה.
חיים כץ: אני חושב שעשינו פה, כמו שהבנתם, מהפכה ברווחה ולו רק במספר המנהלים שהוחלפו, ששמעתם, ולא את הכול שמעתם, ובאנו לביטוח הלאומי, ומחר פה יהיה שינוי תקנות של הביטוח הלאומי, ומצאנו מועצת מנהלים או אני לא יודע מה זה, מועצה מייעצת של 56 חברים שלא יודעת לעבוד ואין לה סמכויות וגם לי אין סמכויות וגם למנכ"ל הביטוח הלאומי אין סמכויות, כי מי שמנהל זה פקידי האוצר וכל שקל שאני רוצה לשנות בתקנות, אני צריך אישור.
חיים כץ: פה בוועדת הכנסת אני אומר לכם, מחר אנחנו באים במהלך שאולי פוליטיקאים לא עושים, באים לצמצם את המועצה מ-56 ל-19.
חיים כץ: לפי הבקשות שרוצים להצטרף, וזה יהיה לקדנציה הבאה, לא מחר בבוקר, לפי הבקשות אפשר לעשות 180.
אלי אלאלוף: בלי לספור את אלה שבאות אלי.
חיים כץ: כן, זה 180.
חיים כץ: צריך לשים צוות שיהיה צמוד, מעין דירקטיבה שינחה את המנכ"ל על איך הוא רוצה את העבודה, דירקטוריון כזה.
חיים כץ: היום 56 באים, מדברים, עושים ואין להם סמכויות.
חיים כץ: אין שום סמכות.
חיים כץ: אני רוצה להרים את העט, אישור אוצר.
חיים כץ: דיברנו על תוכנית יח"ד, שאנחנו רוצים להוריד את גיל הפיקוח מ-86 ל-80 בגלל שהזקנים לא כל כך רוצים, ויש לנו את הכסף, ולא מאשרים לנו, פקידת אוצר, למה?
חיים כץ: קמחא דפסחא של אילן גילאון.
קריאה: היא רוצה שתחזיר את הכסף בסוף השנה, זה הכול.
חיים כץ: אנחנו בביטוח הלאומי נמצאים עכשיו בתהליך של מיצוי זכויות שחשוב שאנשים ימצו, ועד סוף השבוע הזה חיילי המילואים, עצמאים וסטודנטים יקבלו תגמול עבור ימי מילואים שהם עשו, שעד היום אף אחד לא שילם להם.
חיים כץ: עד סוף השבוע הזה הם יקבלו את התגמול, ושכירים לצערי עוד לא יקבלו כי זה תהליך ארוך ויקר, ואנחנו מנסים לגעת.
חיים כץ: זה שעושה את העבודה זה מנכ"ל הביטוח הלאומי, כל כך הרבה זמן חיכינו שהוא יגיע, 11 חודשים ועוד אנחנו נופלים עליו, אז מאיר, שלך.
אילן גילאון: רק איך זה קשור למועצה?
חיים כץ: אני נופל עליו, לא אתה.
חיים כץ: אני כל יום מהבוקר עד הערב, למה זה ככה ולמה זה ככה, ולמה זה ככה ולמה זה ככה.
אלי אלאלוף: אבל מה שמעניין, יש לו תמיד תשובה טובה, תגיד את האמת.
אלי אלאלוף: אצלי תמיד תשובה טובה.
חיים כץ: אצלך, בסדר.
חיים כץ: אני יותר נוקשה.
חיים כץ: אתה יותר רך.
איילת נחמיאס ורבין: היושב ראש, אפשר בבקשה בכל זאת אולי לבקש, בהמשך למה שאמר השר קודם.
איילת נחמיאס ורבין: אם לא אכפת לך להתחיל בנושא האיתנות - - -
חיים כץ: לא, לא, אני אמרתי שלא נדבר על האיתנות הפיננסית.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, ליום הזה יש כללי משחק.
אלי אלאלוף: אנחנו הוצאנו שאלות בשם הוועדה, וזה לא כלול - - - -
חיים כץ: אני עניתי לך, דרך אגב, על העבודה המועדפת.
אילן גילאון: מה הוא קשור לעצמאות של הביטוח הלאומי?
אילן גילאון: מתוקף זה העצמאות של הביטוח הלאומי, שיש 51 חברים - - - ?
מאיר שפיגלר: זה לא קשור בכלל.
מאיר שפיגלר: כבוד היושב ראש, כבוד השר, תודה רבה, תמשיך לשבת לי על הראש כדרכך בקודש.
מאיר שפיגלר: (הצגת מצגת) אני אכנס ישר לנושאים שנוגעים למוסד לביטוח לאומי ואני אמשיך את דבריו של השר.
מאיר שפיגלר: המדיניות שמבחינתנו כרגע הפכה להיות לחם צאן או בעצם אורים ותומים זה לעשות כל מה שניתן כדי לדאוג לכך שכל המבוטחים במדינת ישראל יקבלו את מלוא הזכויות שלהם מטעם המוסד לביטוח לאומי, עד כדי כך שכשבאים זכאים, מבוטחים, ופונים אל הסניפים של המוסד לביטוח לאומי כדי למצות זכות מסוימת, בסניפי המוסד לביטוח לאומי התקבלה הנחיה לבדוק האם כל פונה זכאי לקבל עוד סיוע, עוד מענה, עוד קצבה, בקיצור, עוד דבר מה שמגיע לו בזכות מלאה, בדין, והוא לא צריך להיות נפסד כתוצאה מזה שהוא לא מודע לכך.
מאיר שפיגלר: כך גם בוועדות הרפואיות.
מאיר שפיגלר: כאשר בן אדם מגיע עם תביעה מסוימת בוועדה רפואית, או של נכות כללית או של נכות מעבודה, ההנחיה שיצאה היא שהצוות הרפואי, אם מדובר ברופא אחד או בצוות, יבחן את כל מכלול הבעיות שיש לאותו אדם שמגיע לוועדות הרפואיות בכדי לראות אם מעבר לתלונה הישירה בשמה הוא בעצם הגיע לוועדה, ניתן לתת לו דברים נוספים שהוא זכאי להם, בזכות מלאה, ואכן כפי שציין השר, אנחנו, מעבר לפעילות האופרטיבית היום-יומית שמתבצעת בסניפים של המוסד לביטוח לאומי, התקבלו גם החלטות זה לא מכבר בהובלת השר, למשל, שמי שיש לו קצבת סיעוד והוא מרגיש שנעשה לו עוול ומגיע לו יותר ממה שניתן לו, הוא בהחלט יכול לערער מבלי לחשוש לרגע שמא מה שהיה לו ערב הערעור יגרע ממנו, כלומר, מי שחושב שמגיע לו יותר ממה שכרגע יש לו, לא צריך לחשוב פעמיים.
מאיר שפיגלר: הוא בהחלט ראשי לערער ולבקש שיבדקו בשנית את מידת הזכאות שלו.
מאיר שפיגלר: זה כבר מבוצע הלכה למעשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: גם במקרה של בקשת החמרה?
חיים כץ: פה שינו את התקנה.
חיים כץ: 13 מיליון שקל.
חיים כץ: נלחמנו על זה חצי שנה, שמי שמבקש בקשת החמרה, לא יגידו לו פתאום שמצבו השתפר, שגדלה לו הרגל, ויקבל את הכסף במקום בחודש, תוך שבוע.
חיים כץ: זה עלה 13 מיליון שקל.
חיים כץ: אישרו את זה פה בוועדה.
חיים כץ: נלחמנו על זה חצי שנה, להביא את זה לוועדה.
חיים כץ: אין יותר.
חיים כץ: הבאנו את זה לוועדה, ביטלו את הדיון, כי האוצר אמר למשוך.
חיים כץ: חצי שנה על הסעיף הזה, שאין יותר החמרה ותשלום תוך שבוע.
חיים כץ: מי שהולך על החמרה, לא יגידו לו, השתפר לך.
חיים כץ: אין דבר כזה יותר.
מאיר שפיגלר: בשפת העם, בן אדם לא צריך לחשוב פעמיים אם יש לו רצון לערער על מה שנפסק בעניינו בנושא קצבת הסיעוד.
אילן גילאון: רק קצבת הסיעוד?
מאיר שפיגלר: כרגע זה לגבי קצבת הסיעוד.
מאיר שפיגלר: המוסד לביטוח לאומי מעביר מדי שנה סכומים לא מבוטלים לסיוע משפטי שמאפשר לכל מי שחושב שאכן נגרם לו עוול והוא רוצה למצות את יומו בבית משפט, לקחת עורך דין מבלי שהוא נדרש לשלם ולו פרוטה אחת, שייצג אותו בתביעות שנוגעות לעניינו אל מול המוסד לביטוח לאומי.
מאיר שפיגלר: במילים אחרות, המוסד לביטוח לאומי פועל אך ורק בכיוון אחד, כלפי ולטובת המבוטח, ועושה כל מה שניתן כדי למנוע תחושות של פחד וחשש בפני המוסד לביטוח לאומי, ובמקומם להגיע למצב שהוא יראה במוסד לביטוח לאומי גוף ידידותי שבא לשרת אותו ובא לתת את המענה לצרכים שלו ככל שכמובן ניתן.
מאיר שפיגלר: זה לא סוד שמדינת ישראל לא משקיעה ביחס למדינות ה-OECD מספיק בנושאים סוציאליים.
מאיר שפיגלר: יש כאן גרף כפי שאתם רואים לגבי כל הנושאים הסוציאליים, שזה גם בריאות, גם מוסד לביטוח לאומי וגם משרד הרווחה.
מאיר שפיגלר: ביחס למדינות ה-OECD מדינת ישראל יחסית נמצאת די לאחור.
מאיר שפיגלר: כך גם לגבי התמ"ג.
מאיר שפיגלר: מדינת ישראל מהתמ"ג משקיעה בנושאים סוציאליים של המוסד לביטוח לאומי בערך כ-50% מהסכום שמושקע בממוצע במדינות ה-OECD.
מאיר שפיגלר: ברור שכל שקל כזה, יש לו משמעות אדירה על היכולת לספק שירותים ולתת מענה לצרכים שוטפים של הזכאים, שבסוף, בשורה התחתונה אמורים לתת להם את האפשרות לחיות בצורה מכובדת.
מאיר שפיגלר: שר העבודה והרווחה אכן פועל רבות בנושא הזה, תיכף יפורטו מספר דברים, כדי לשפר את מצב הזכאים.
מאיר שפיגלר: לא הכול בידנו, לא הכול בסמכותנו.
מאיר שפיגלר: נדרשות לזה גם החלטות ממשלה בחקיקה בכנסת ישראל.
מאיר שפיגלר: עושים את המקסימום.
מאיר שפיגלר: לא תמיד מקבלים את כל מה שהיינו רוצים שיהיה מנת חלקנו.
מאיר שפיגלר: מעבר לזה, המוסד לביטוח לאומי כרגע מתמקד בשתי רפורמות: רפורמת הסיעוד ורפורמת הנכות, גם כן רפורמות שעברו רק לאחרונה.
מאיר שפיגלר: היקף התקציב שניתן להם הוא בוודאי לא בטל בשישים.
מאיר שפיגלר: בנושא הנכות סדר גודל והבשלה מלאה של כ-4.2 מיליארד שקל ובנושא הסיעודי גם כן באבטלה מלאה, תוספת של מאות מיליוני שקלים מדי שנה.
מאיר שפיגלר: אני אגע לרגע בנושא של הסיעוד.
מאיר שפיגלר: רצינו לשפר את המצב מעבר שיש ברפורמה ולהוסיף נדבכים נוספים כגון מבחן הכנסה.
מאיר שפיגלר: מבחן הכנסה אומר שמי שזכאי לקצבת סיעוד ויש לו הכנסה מעבר לרף מסוים או כבודד או כזוג, מאבד מהזכאות שלו או 50%, מדרגה חדה מאוד, מאוד "אלימה", או שהוא מאבד את כל הזכאות שלו, קרי מ-50% לאפס.
מאיר שפיגלר: עלו כל מיני רעיונות שלצערי הרב ולצער השר בעיקר עדיין לא התגבשו לכדי מעשה, שנתנו מספר פתרונות, בין היתר תוספת של מדרגות ביניים, כי הקפיצה הזאת היא קרדינאלית ו/או העלאה ניכרת של מבחן ההכנסה, כאשר הוא בהחלט ייתן מענה לצרכים האובייקטיבים שנמצאים כיום במסגרת הסיעוד שניתן לזכאים לכך.
מאיר שפיגלר: עדיין זה לא קרם עוד וגידים.
מאיר שפיגלר: אנחנו בהחלט מכוונים לשם.
מאיר שפיגלר: אם אתם רק רוצים להבין עד כמה הדבר הזה הוא לפעמים בלתי נתפס בעליל, אז אני אומר לכם דבר שעלה אך לאחרונה מעל גלי האתר וזה הנושא שנוגע לניצולי שואה שזכאים לקצבת סיעוד, הווה אומר, ניצול שואה שזכאי לקצבת סיעוד של 16 או 18 שעות ומקבל אותן, מקבל מהקרן לניצולי שואה שממומנת כשני שליש ממשלת גרמניה ושליש ממשרד האוצר במדינת ישראל, אמור לקבל תוספת של תשע שעות סיעודיות בדין, אלא מה, אם במבחן ההכנסה הוא מקבל ולו שקל אחד יותר מהסכום שנקבע בחקיקה, אנחנו יודעים על מקרים של שני שקלים ויותר, הוא מאבד מיידית מה-18 שעות, תשע שעות מהמוסד לביטוח לאומי, ואם בזה לא די, הוא מאבד את התשע שעות של הקרן לניצולי השואה, כלומר הוא מאבד 18 שעות סיעוד.
מאיר שפיגלר: בשביל שני שקלים או מאות שקלים הוא מאבד אלפי שקלים.
מאיר שפיגלר: רבותיי, יש לזכור דבר אחד, קצבת הסיעוד זה לא לכסף, זה לעזרה, לסייע ביום-יום למי שזקוק לכך, מבחינת תפקוד שוטף יום-יומי כדי לתת לו את האפשרות להמשיך ולהישאר בקהילה שלו, שזה בוודאי מוסיף לא מעט פרמטרים של איכות חיים ושל אפשרות כמובן לחיות שנים נוספים, מבחינת תוחלת החיים, כלומר קצבת הסיעוד באה לסייע לבן אדם בצרכיו התפקודיים השוטפים.
מאיר שפיגלר: זה לא עניין של כסף, זה עניין של שעות עזרה, וגורעים את זה בגלל מדדים של כסף.
מאיר שפיגלר: הדבר הזה כמובן כרגע נמצא על שולחן הדיונים של השר עם הנוגעים בדבר ואנחנו מקווים מאוד לדאוג לכך שהכסף הזה יעבור.
מאיר שפיגלר: המוסד לביטוח לאומי העביר את מלוא הרשימות של הזכאים על בסיס מה שהם היו זכאים לקבל ולא על בסיס מה שהם מקבלים בפועל, כלומר מבחינת המוסד לביטוח לאומי אנחנו עומדים על כך שמלוא השעות מעבר לגריעה בחוק של התשע שעות, מלוא שעות של הקרן לניצולי שואה יועברו לטובת ניצולי השואה שזכאים לכך.
אלי אלאלוף: הם לא קשורים לחוק הישראלי.
מאיר שפיגלר: הם קשורים בגלל שאם הם לא מקבלים בפועל את ה-16 או את ה-18 שעות מאיתנו, מייד גורעים להם את התשע שעות - - -
חיים כץ: העניין הוא כזה, זה התברר לנו לאחרונה.
חיים כץ: פנינו לשר האוצר והוא פנה לגורמים שמטפלים, זה איציק כהן, וביום רביעי הזה יש פגישה עם השר, וגם הוא מבין שלפחות על החלק של ממשלת גרמניה אנחנו לא צריכים לתת להם להרוויח.
חיים כץ: גם השר מבין, כי מה שקורה פה, ואמר מאיר, אם מישהו עבר בשקל, הוא יחיד, אם הוא מקבל 907, הוא מאבד מיידית 18 שעות.
חיים כץ: 18 כפול 56 כפול 4.3.
חיים כץ: הוא מאבד 4,000 שקל בערך סדר גודל לחודש על תשלום של שקל.
אילן גילאון: זה לא הזוי.
אילן גילאון: במקרה הטוב זה מטומטם, במקרה הרע זה במזיד.
חיים כץ: גם אנחנו, עד שלא נכנסנו למיצוי זכויות, לא ירדנו לקטע הזה שממשלת גרמניה בתשע שעות שהיא לא נותנת, היא חוסכת שש שעות שבועיות.
חיים כץ: זה פשוט לא יכול להיות.
חיים כץ: אנחנו לוקחים את ניצולי שואה שאני לא יודע כמה שנים יש להם עוד לחיות ואומרים להם, ממשלת גרמניה, אל תשלמי להם את השש שעות, ולמה אל תשלמי?
חיים כץ: כי אנחנו לא נותנים להם 16 או 18.
חיים כץ: מי מקבל את התשע שעות?
חיים כץ: מי שמקבל 16 או 18, אז אנחנו לא מדברים על הזכות הסיעודית של הבן אדם בגלל בריאותו, אנחנו מדברים על הזכות שלו בגלל הכנסה, אז יש לו הכנסה שקל, אז בא האוצר, אומר, אני מוריד לו 50%.
חיים כץ: ברגע שמוריד לו 50%, באה הקרן לניצולי שואה, אומרת, לא מגיע לו כי הוא מקבל רק תשע, זאת אומרת, אם היינו מורידים את מבחן ההכנסה רק כלפי הממשלה הגרמנית שהיא לא צריכה ליהנות ממבחן ההכנסה שלו, היא הייתה נותנת לו לפחות שש שעות.
חיים כץ: את השש שעות האלה הקרן צריכה לתת והשש שעות האלה זה 1,200 שקל לחודש.
חיים כץ: עזוב, זה לא הוגן, כי אנחנו עכשיו בדיבור - - -
אלי אלאלוף: אני מבקש רק שירשמו.
חיים כץ: כי אנחנו דיברנו עם שר האוצר.
חיים כץ: הוא שמע את זה.
חיים כץ: הוא אמר שהוא הולך להתייחס.
אלי אלאלוף: אני יכול לשאול אותך על בסיס הידע הקודם שלך?
חיים כץ: לא ידענו את זה.
אילן גילאון: סליחה רגע, ועדת לרון, בגדול, זה לא אותו דבר?
חיים כץ: זה התברר לנו כשנכסנו למיצוי זכויות לפני חודש בערך.
חיים כץ: אני צריך להיות הגון עם שר האוצר ומשרד האוצר.
חיים כץ: פנינו לשר.
חיים כץ: יש פגישה ביום רביעי בערב.
חיים כץ: גם הוא, כשאמרתי לו שממשלת גרמניה מרוויחה, זה לא נעם לאוזנו והוא אמר, אנחנו נתייחס.
אלי אלאלוף: מי שמפסיד זה קודם כול המטופל.
חיים כץ: הוא לא אמר שהוא לא ייתן.
חיים כץ: כשהיה צריך להגיד משהו נגד משרד האוצר, אמרתי.
חיים כץ: כשצריך לא להגיד, לא אמרתי.
אלי אלאלוף: אני אומר, גם נגד האוצר, ושר האוצר הוא חבר טוב שלי.
חיים כץ: אבל במקר הזה הוא לא ידע, אז לא מגיע לו עונש.
אלי אלאלוף: להתמודד עם זה.
אלי אלאלוף: לא מגיע לו עונש, להגיד לו את האמת.
חיים כץ: זה אמרתי לו והוא מייד הרים טלפון לאיציק כהן ומייד נקבעה פגישה ליום רביעי הזה.
אלי אלאלוף: אני בטוח שגם איציק לא ידע.
חיים כץ: גם אנחנו לא ידענו.
חיים כץ: אם היינו יודעים, היינו צועקים מזמן.
אלי אלאלוף: אני מבקש רק להיות מעודכן כוועדה, למרות שיש לנו דרכים להיות מעודכנים ישירות, אבל פורמלית, כי זה אנטי החוק והתקנות שעברו, אז לא יכול להיות שאחר כך דברים נעשים הפוכים ממה שהחלטנו בוועדה.
חיים כץ: לא היה דוח.
חיים כץ: לא ידעו, כי אם היינו יודעים, היינו מדברים.
אלי אלאלוף: יישום - - - לא כלל את הקיזוז הזה בין זה לבין זה.
חיים כץ: בין מה?
קריאה: בין הסיפור של מה שמקבלים בפועל לבין הסיפור של - - -
אלי אלאלוף: לא היה דיון בכלל על זה.
חיים כץ: נכון, כי לא ידעו.
אלי אלאלוף: וזה לא כסף של המדינה, אז למה שיקזזו?
חיים כץ: כי לא ידעו.
חיים כץ: ברגע שידעו, מי שהציף את זה, זה אנחנו.
חיים כץ: אף אחד אחר לא הציף את זה.
חיים כץ: הנה, בא מאיר פה בוועדה, הציף את זה פעם ראשונה.
חיים כץ: אף אחד לא דיבר על זה ועושים שיחות עם שר האוצר שלא רציתי להציף.
אלי אלאלוף: חוק ההסדרים מיושם היום?
מאיר שפיגלר: כבוד היושב ראש, מה שכרגע התנהל בינך לבין השר, זה בדיוק התוצאה של הרוח, המדיניות, הגישה לפחות שנהוגה כעת במוסד לביטוח לאומי, לחפש כדי למצוא מה ניתן ונדרש וראוי שיעשה, ולא לנוח על זרי הדפנה.
מאיר שפיגלר: אגב בהקשר הזה, אנחנו גם פונים בכל הזדמנות שעומדת על הפרק לכל הגורמים הרלוונטיים ומבקשים מהם שיבואו אלינו, יפנו אלינו ויגידו איזה דברים מציקים ונדרשים אולי לבדיקה, בחינה ומתן סיוע שנמצא במסגרת המוסד לביטוח לאומי.
מאיר שפיגלר: לשם אנחנו מכוונים ואתם יודעים שאנחנו עושים את זה כבדרך השגרה, כדבר טבעי לחלוטין של המוסד לביטוח לאומי נכון להיום.
מאיר שפיגלר: בהמשך לכך, המוסד לביטוח לאומי ממצה עד תום את מאגרי המידע והממשקים שאנחנו מבצעים עם מאגרי מידע נוספים כדי להגיע ככל שניתן למצב שאם יש לנו נתונים שמצביעים על כך שישנם זכאים לקבל גמלה, קצבה או סיוע בדרך אחרת, הרעיון הוא להעביר להם את מה שהם זכאים מבלי שהם אפילו ידרשו להגיש תביעה, זאת אומרת שאם יש נתון עובדתי אצלנו שמראה שמישהו זכאי לקבל תקציב מהמוסד לביטוח לאומי, ולא חשוב כרגע באיזו מסגרת, אנחנו נעביר אוטומטית את הסיוע שהוא זכאי לו גם מבלי שהוא יפנה לשם כך.
מאיר שפיגלר: כמובן נדאג להעביר אחר כך נתונים מסודרים לכל אחד ואחד מהזכאים כדי שהוא ידע בגין מה הוא קיבל את התקציב שהועבר לחשבון שלו, והיות ויש לנו כרגע לא מעט פעילות להשביח את מערכות המידע שלנו, אנחנו מקווים שבדרך הטבע יותר ויותר נושאים יוכלו לחסות תחת המדיניות הזאת כדי שאפשר יהיה להעביר את כספים לכל הזכאים לכך באופן שוטף, אוטומטי, ישיר עם מינימום של בירוקרטיה, מבחינתנו ללא בירוקרטיה, באופן ידידותי כגוף שבסופו של יום מייצג נאמנה את המחויבות שלו ואת הנאמנות שלו כלפי המבוטחים.
יעקב אשר: אפשר שאלה קטנה בנושא הזה?
יעקב אשר: אני נחשפתי לאחרונה לנקודה שהיא בעצם מתחברת למה שאתה אומר.
יעקב אשר: ילדים אלרגניים, ולא הסוגיה שנמצאת כרגע, ילד אלרגני, יש לו את ההגדרה שלו כאלרגני ומעניק לו איזושהי נכות מסוימת.
יעקב אשר: בשיקולים של הוועדות היום, כמה הילד הזה אושפז בבתי חולים, זאת אומרת, ככל שהוא אושפז יותר, זה אומר שההורים שלו פחות משגיחים עליו.
יעקב אשר: הורים שיודעים להשגיח על הילדים שלהם והילד לא אושפז, לא מקבל את זה למרות שההגדרה - - -
מאיר שפיגלר: כל דבר שמגיע אלינו, אנחנו כמובן מתייחסים אליו בשיא הרצינות.
מאיר שפיגלר: נעשים כל הזמן דברים.
מאיר שפיגלר: לא אמרנו שאנחנו כבר יכולים לנוח על זרי הדפנה.
מאיר שפיגלר: יש לנו בוודאי הרבה מה לעשות.
מאיר שפיגלר: אנחנו עוד לא יודעים את הכול.
טלי פלוסקוב: אני רוצה משהו לשאול שקשור לכך, ברשותך.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שיש ועדות משותפות לכמה משרדים שפועלים כדי לבדוק איך נושא של טיפול שיניים חינם נכנס לתוקף.
טלי פלוסקוב: על פי ההחלטה, טיפול שיניים חינם מגיל 75 ומעלה.
טלי פלוסקוב: השאלה איך זה יהיה?
טלי פלוסקוב: מתי זה מתחיל?
חיים כץ: מה זה נוגע לביטוח לאומי?
טלי פלוסקוב: אפשר לחשוב שזה לא מעניין אותך.
חיים כץ: זה מעניין כי זה מעניין, אבל זה לא נוגע אליו.
אלי אלאלוף: אוקי, תאפשרו למנכ"ל לסיים.
מאיר שפיגלר: במגבלת מצוקת הזמן שהוא לא עומד מלכת, אז אני לא אפרט דברים שסך הכול או שהם ידועים או שהם יהפכו להיות נחלת הכלל בעתיד הקרוב.
מאיר שפיגלר: המוסד לביטוח לאומי פועל באופן שוטף כדי לדאוג לכך שהבירוקרטיה תפחת, שהשירות יהיה יעיל, אדיב ונגיש ככל שניתן ושהציבור יגביר את האמון שלו במוסד לביטוח לאומי ובעיקר בעובדיו.
אלי אלאלוף: תרשו לי הפעם לגלוש לכיוון החברים שהם פה מהתחלה ולא קיבלו רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: בבקשה, משה.
משה בר: אני מודה ליושב ראש ולשר.
משה בר: שמי משה בר, אני יושב ראש עמותת תנו יד לחירש ונכים למען נכים.
משה בר: אני רוצה לשאול את המנכ"ל שהוא אומר, אפשר לפנות.
משה בר: אני מנסה כבר חודשים להתקשר ללשכה שלך ואין מענה בכלל בלשכה, כדי להיפגש איתך.
משה בר: עוד המנכ"ל הקודם שהיה זמני הבטיח להיפגש איתי ולא נפגש, ואני כמייצג נכים בכל הארץ, אין לי אפשרות להיפגש אתכם, אז מה קורה פה?
מאיר שפיגלר: תשמע, אין דבר כזה.
מאיר שפיגלר: אני לא יודע לאיזה טלפון התקשרת.
מאיר שפיגלר: הנה, יש כאן אנשים, חלקם אני מכיר.
קריאה: נכון, אני מסכימה לך.
מאיר שפיגלר: אין דבר כזה שמישהו פונה, משאיר הודעה ואני לא חוזר אליו.
קריאה: הוא אחד הפקידים היחידים שאפשר להשיג.
קריאה: הוא בלילה חוזר אליך.
נתי ביאליסטוק כהן: אני באמת מרגיש שיש רוח אחרת שנושבת מהכיוון של ויצמן 13 בירושלים.
נתי ביאליסטוק כהן: אני חושב שיש אוזן קשבת.
נתי ביאליסטוק כהן: יש הרבה שאלות שעדיין לא קיבלו תשובות ותמיד יש מה לשפר, אבל בהחלט אני חושב שיש נכונות.
נתי ביאליסטוק כהן: הנושא שאני רוצה להעלות ואני לא מוצא את הפורום המתאים.
נתי ביאליסטוק כהן: חברת הכנסת פלוסקוב שמעה אותי מתבטא בנושא הזה יותר מפעם אחת.
נתי ביאליסטוק כהן: יש עולם שלם של אנשים עם נכות שרכשו את הנכות מעל גיל העבודה והם לא נספרים בשום חוק במדינת ישראל כזכאים לאיזושהי הכרה בנכות שלהם.
נתי ביאליסטוק כהן: מדובר באנשים ששילמו ביטוח לאומי כל חייהם.
נתי ביאליסטוק כהן: ברור לי שהחוק כרגע לא מאפשר להתייחס לנכות שלהם למעט אם הם הגיעו למצב סיעודי, אבל אני חושב שהוועדה, המדינה, אני מאמין שלשר יש הרבה כוונות טובות בנושא הזה ולמוסד גם, אבל חייבים להתחיל לדבר על הנושא של התייחסות לנכות של אנשים שנרכשה לאחר גיל עבודה במדינת ישראל.
אלי אלאלוף: יש סוג שאלות שתקבלו רק תשובות לאחר מכן.
אלי אלאלוף: סיכמנו עם מאיר, ברשותך, שחלק מהתשובות ישלחו בכתב עם העתק לוועדה.
אלי אלאלוף: כן, גברת בניטה.
שמחה בניטה: תודה, כבוד היושב ראש.
שמחה בניטה: אני רוצה לקבל תשובה לשני נושאים שאני מתמקדת בהם: א', בנושא של הסיעוד, סיעוד זה גם שר"ן, שלנו, של הנכים.
שמחה בניטה: אני מטפלת הרבה מאוד בדחיות של סיעוד לקשישים ונראה לי שנעשה שם עוול נוראי, והנושא של שר"ן לנכים, שהעלות של עובד זר היא הרבה יותר ממה שאנחנו מקבלים.
שמחה בניטה: איך אתם תתנו מענה לנושא הזה, והאפליה בין יהודים לערבים.
שמחה בניטה: אני בעמותה מטפלת בהרבה מאוד ערבים שלא הצליחו לממש את הזכויות שלהם.
שמחה בניטה: כשאני רואה אותם, אני פשוט לא מאמינה.
שמחה בניטה: איך אתם מתכוונים לשנות את המידע במגזר הזה?
שמחה בניטה: כל זמן שהם שייכים אלינו, אני חושבת שמוטל עלינו לתת להם את כל המידע ולתת להם לממש את מה שמגיע להם, ולא שכשהם באים להעלות את האחוזים, מורידים להם לאפס.
שמחה בניטה: אני רוצה שתיתן לי את התשובה, ובעיקר חשוב גם העניין הזה של אלה שמקבלים את התשע שעות של ניצולי השואה ולא מצליחים לממש את זה.
אלי אלאלוף: עוד מישה רוצה לשאול?
טליה דוד: שמי עורכת דין טליה דוד מלשכת עורכי הדין.
טליה דוד: שתי שאלות קטנות: מה קורה עם הנושא שעלה עשרות פעמים, הוצאת הוועדות הרפואיות מחוץ לביטוח לאומי לגורם חיצוני?
טליה דוד: הלא יש עם זה בעייתיות רבה מאוד.
טליה דוד: הרופאים בוועדות מקבלים את המשכורת מביטוח לאומי וחזקה עליהם שהם מתחשבים בזה, וזה לא סוד שאם הגוף שנותן הוא הגוף שמבקר אותם, הוא - - - .
טליה דוד: יש עם זה בעיה.
טליה דוד: האם אדוני מודע לבעיה הזו שעלתה לפני שנים רבות וכל הזמן נשארת - - - ?
אלי אלאלוף: טוב, חברים, לאור זה שאין לי יותר זמן, אני סומך על יכולת הכתיבה שלך ושל רותי, ואני מבקש, כל מי שיש לו שאלות בעקבות הדיון היום, שיכתוב לנו.
אלי אלאלוף: אנחנו נדאג לקבל תשובה בכתב.
אלי אלאלוף: אני מודה במיוחד למנכ"ל ולשר.
אלי אלאלוף: כל הכבוד על הסבלנות שלך, ולכל הצוות שלך.
אלי אלאלוף: יהיה לנו דיון מיוחד על הביטוח הלאומי כפי שעשינו שנה שעברה, ונקבל עוד יותר זמן לשאול שאלות ולהתמודד עם האתגרים הלא קטנים שלקחו על עצמם הצוות הממשיך והחדש.
אלי אלאלוף: צהריים טובים, אנחנו ב-9 ביולי 2018, היום כ"ו בתמוז תשע"ח, השעה 12:45 דקות.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור שנבע מדיון לא פחות חשוב קודם.
אלי אלאלוף: הצעת חוק הפונדקאות, אני חייב להזכיר שבאנו לדון ברוויזיות שהוגשו.
אלי אלאלוף: אז ברשותכם, חברי הכנסת, אנחנו נפתח בהצבעה על כל הרוויזיות.
מיכל בירן: רגע, אבל - - -
אלי אלאלוף: מה זה רגע?
אלי אלאלוף: אני מדבר, את אומרת לי רגע?
אלי אלאלוף: רגע, תשתקי.
מיכל בירן: אתה אומר לי "תשתקי"?
מיכל בירן: חצוף.
אלי אלאלוף: כן, כי זה הסגנון שלך – "רגע".
אלי אלאלוף: אני מתחיל לדבר ואת – רגע.
אלי אלאלוף: אז אני מזכיר: אנחנו נצביע עכשיו על כל הרוויזיות בבת אחת כדי לפתוח את הדיון, ולאחר מכן נצביע על כל החוק בהצבעה - - -
מיכל בירן: אתה פשוט - - -
אילן גילאון: סליחה, אדוני, מה, בלי לדבר?
אלי אלאלוף: נו, ודאי שכן.
אלי אלאלוף: סליחה, חברים, אני התחייבתי כלפי חבר הכנסת אמיר אוחנה שהוא יפתח את הדיון.
מיכל בירן: שלא טרח להגיע, אגב, לאף אחד מהדיונים, אמיר.
אמיר אוחנה: כי אני לא חבר בוועדה, אבל - - -
מיכל בירן: בסדר, זה דיון שהיית צריך להגיע.
אלי אלאלוף: אתה לא חייב להתייחס לאמירות זדוניות.
אילן גילאון: לא רלוונטי.
אלי אלאלוף: ממש לא במקום.
אלי אלאלוף: אוקיי, אז מי בעד פתיחת הרוויזיות?
אלי אלאלוף: בעד הרוויזיות – רוב
אלי אלאלוף: הרוויזיות אושרו.
אלי אלאלוף: אז פתחנו, ואנחנו בדיון בתוך הרוויזיות שכל אחד הגיש.
אלי אלאלוף: בבקשה, אמיר, אתה יכול לפתוח.
אמיר אוחנה: הגעתי לכאן למרות שאני לא חבר בוועדה, כידוע, כי כשראיתי את הנוסח המתגבש, היו לי שתי הערות לגביו ושתי הסתייגויות שהגשתי.
אמיר אוחנה: הראשונה לסעיף 1.
אמיר אוחנה: החוק הרע שחוקק ב-1996 צריך להשתנות, אבל זה לא השינוי שאליו ייחלנו, זה לא השינוי שאליו פיללנו.
אמיר אוחנה: יש היום אלפי משפחות, אדוני, במדינת ישראל, שהיו אך לפני 20 שנה, כשהחוק חוקק, או קצת יותר מ-20 שנה, היו חלום.
אמיר אוחנה: אנשים שרצו להיות הורים, כמוני וכמו רבים אחרים, ולא יכלו להגשים את השאיפה הזאת שלהם.
אמיר אוחנה: היום, ברוך השם, אפשר, אבל לא במדינת ישראל.
אמיר אוחנה: כלומר, כשאני ובן זוגי אלון, אחרי עשר שנים יחד רצינו להגשים את החלום הזה ולהקים משפחה, אז נאלצנו להרחיק לארצות הברית, אלפי קילומטרים, למדינה אחרת.
אמיר אוחנה: וכשהתינוקות דוד ואלה נולדו, מכיוון שהם נולדו חודשיים לפני הזמן המתוכנן, אז אנחנו לא היינו שם לצידם.
אמיר אוחנה: ומה שהכי כאב לי, אדוני, זה שעברו שעות ארוכות מאוד שהתינוקות האלה היו לבד בעולם.
אמיר אוחנה: מדובר באמת במקום נידח בארצות הברית.
אמיר אוחנה: הפכתי עולמות כדי למצוא יהודי שגר 20 דקות משם, שלא הכרתי אותו והוא לא הכיר אותי – עוד לא הייתי חבר כנסת, עוד לא הייתי מפורסם – רק כדי לבקש ממנו, והוא הסכים, ללכת לבית החולים ולהיות איתם קצת, כדי שידעו שהתינוקות האלה לא לבד בעולם, יש מי שדואג להם, יש מי שאכפת לו מהם.
אמיר אוחנה: אחרי 70 וכמה שעות הצלחנו להגיע לשם, להחזיק אותם בפעם הראשונה בידינו, כשהם מחוברים לחוטים, כבלים, צינורות מחטים – היום פגים.
אמיר אוחנה: 40 יום ו-40 לילה, אדוני, היינו לצידם, בלי בעצם עזרה לא של הסבתא ולא של הדודה ולא של האחות ולא של אף אחד שיכול היה לעזור.
אמיר אוחנה: כל זה בגלל שהחוק אוסר לעשות זאת בישראל.
אמיר אוחנה: אז, אדוני, אני מבקש – ואני יודע את הקשיים, אני מכיר את הקשיים הקואליציוניים וכו' – שאם זה השינוי שהולכים לעשות, אני חושב שמוטב כבר לא לעשות אותו.
מיכל בירן: תצביע נגד?
אמיר אוחנה: אני אחליט איך אני אצביע בזמן האמת.
אמיר אוחנה: אני לא - - -
אלי אלאלוף: בדיון אנושי כזה, אנא, תשתדלו להיות בני אדם.
אמיר אוחנה: הקוניוקטורות הפוליטיות האלה פחות מעניינות אותי.
אלי אלאלוף: תשתדלו להיות בני אדם.
אמיר אוחנה: אבל, אדוני, זו הסתייגות אחת.
אמיר אוחנה: ותהיה בה בשורה גדולה, בשורה גדולה לרבים-רבים מאזרחי ישראל.
אמיר אוחנה: ההסתייגות השנייה, שהיא, אני מודה, פחות מהותית ודרמטית, אבל גם אותה חשוב להבין, נוגעת למגבלה שמבקשים לשים כאן על שני ילדים למשפחה.
אמיר אוחנה: צריך להבין, הקשר שנוצר בין האם הפונדקאית לבין המשפחה הוא קשר מאוד מיוחד, מאוד רגשי, מאוד עמוק.
אמיר אוחנה: לכן אני לא רואה סיבה, אם אותה פונדקאית רוצה לסייע לאותה משפחה להמשיך להתרחב ולגדול, לחסום את האפשרות הזאת.
אמיר אוחנה: כל עוד מדובר בהסכמה, באנשים מבוגרים, שיש להם אחריות על עצמם ועל חייהם, למה אנחנו שמים את המכשול הזה?
אמיר אוחנה: אני מצטער, אדוני, אני יודע שאני שם אותך בפוזיציה קשה, כי אני יודע מה דעתך ואני יודע מה עמדתך, ואני יודע שהלב שלך במקום הנכון.
אמיר אוחנה: אבל בסוף אנחנו פה מקבלים ההחלטות לפעמים קלות ולפעמים קשות.
אמיר אוחנה: ואני מאוד מקווה שגם הגורמים האחרים בקואליציה, שאני מכיר את הקשיים שלהם, יבינו שלא מדובר פה במשהו מתריס, איזה אצבע בעין, משהו שנוגע לדת ומדינה, משהו שנוגע לרבנות – לא.
אמיר אוחנה: אתה יודע מה, אפילו לא ביקשנו להכניס את המילה להט"בים לחוק.
אמיר אוחנה: אפילו זו לא הבקשה.
אמיר אוחנה: אלא רק קצת אנושיות.
אמיר אוחנה: אני מקווה שתהיה לזה אוזן קשבת.
אלי אלאלוף: אני רוצה את רשות דיבור לעצמי.
אלי אלאלוף: אני הולך להצביע נגד, זאת אומרת בעד החוק, ללא תיקון.
אלי אלאלוף: אבל אני יודע שיש תהליך חברתי, שיום אחד נצטרך להכיר בכל זוג, גם מאותו מין.
מיכל בירן: אבל עכשיו זו המשמרת שלך.
אלי אלאלוף: לא אפריע לך.
אלי אלאלוף: אבל החוק הזה, אם הוא לא יעבור, הוא פוגע באחרים – בחד-הוריות, פוגע בנשים; ולא מאפשר להן לקבל להיות כל מה שגם אתה רצית, וגם אני – רציתי להיות אבא.
אלי אלאלוף: ולכן אני חושב שיש פה דילמה מטורפת, אנושית ממדרגה ראשונה, אבל או זה או אין בכלל תיקון לחוק במצב הנוכחי.
אלי אלאלוף: יש פה ממש תיקון שכדאי, שמקדם אותו.
אלי אלאלוף: אני לא מאשים אף אחד, כל אחד יחיה באמונתו.
אלי אלאלוף: זה ברור, שיש פה עניין של אמונה, ובאמונה אני לא אתווכח עם אף אחד, כל אחד יחיה באמונתו.
אלי אלאלוף: אבל בקונסטלציה הנוכחית הקריאה שלך, אמיר, לא עוברת.
אלי אלאלוף: אבל אני מאמין שלטווח ארוך, לטווח אפילו יותר קצר, זה יכול להשתנות.
אלי אלאלוף: אני יודע, היו לי שיחות – מותר לי לקרוא לזה נפש – עם יעל גרמן?
אלי אלאלוף: מותר לי לקרוא לשיחה בינינו?
אלי אלאלוף: וכשהיא יצא מביתי אמרתי: איך אני אעשה בניגוד לרצוני?
אלי אלאלוף: שלא תחשבי שיצאת ואני הלכתי לישון.