GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ואאל יונס: האוכלוסייה הערבית מה שהיא יכולה לעשות פה ולהצליח, זה השבתת מערכת הבריאות.
ואאל יונס: אם אנחנו נרים ידיים, מערכת הבריאות תקרוס ואז באמת צריך לתת לנו את התמריץ הזה במיוחד, כי אנחנו גרים או בדרום או בצפון.
ואאל יונס: במרכז כמעט ולא.
ואאל יונס: מעט מאד.
ואאל יונס: אז אם אתם תתנו את התמריצים האלה - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, רגע, שנייה, זה גם לא נשמע טוב.
אורלי לוי אבקסיס: יש לך גם אחריות מקצועית.
אלי אלאלוף: רגע, רגע, אורלי היקרה.
אלי אלאלוף: אני מנהל את הישיבה הזאת.
ואאל יונס: יש לנו, נו בסדר.
ואאל יונס: מחר אני מעלה נושא במליאה על הנושא הזה גם.
אלי אלאלוף: אוקיי, סיימת בבקשה, יונס?
ואאל יונס: אני חושב שהמסר הגיע למנכ"ל משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: אוקיי, נגיע אליו.
אלי אלאלוף: פרופסור ריאד אגברייה, בבקשה.
ריאד אגברייה: קודם כל אדוני - - -
לאה פדידה: רשמתי - - -
אלי אלאלוף: תסלח לי.
לאה פדידה: תחזור.
אלי אלאלוף: הוא ג'נטלמן.
אלי אלאלוף: אם אני אבקש ממנו לוותר לך הוא יעשה את זה מיד, אבל אני לא רוצה לבקש.
לאה פדידה: בכבוד, בכבוד.
ריאד אגברייה: קודם כל ברכות על דוקטורט הכבוד וגם אתה מוזמן מחר לטקס שאני מקבל פרס ברלסון, על שם יצחק רבין, על תרומתי 20 שנה לקידום האוכלוסיות החלשות בתחום הרפואה.
ריאד אגברייה: מחר.
אלי אלאלוף: מגיע לך יותר.
ריאד אגברייה: מה שאני רוצה להגיד, שלפני 20 שנה מספר התלמידים מעיירות פיתוח יהודיות וערבים בנגב היה אפס.
ריאד אגברייה: הפקולטה לרפואה, שבע מחלקות היו סטריליות.
ריאד אגברייה: היום יש לנו 25 רופאות בדואיות, שעשו התמחות גם בארצות הברית וגם בקנדה והן מובילות והחברה פה מעידים על זה.
ריאד אגברייה: בדיוק לפני חודש היה טקס, פרס מספר שלוש לקרדיולוג בארץ היה תלמיד דוקטור מססרה, בדואי מהנגב.
ריאד אגברייה: אז מה שעשינו בנגב אפשר בדיוק לעשות קופי-פייסט בגליל.
ריאד אגברייה: אין דרך אחרת להביא דגים לגליל.
ריאד אגברייה: צריך ללמד את הילדים שהם בוגרי התיכון מהגליל איך לדוג.
ריאד אגברייה: פקולטה לרפואה שם, פרופסור רן, עם כל הכבוד, היא צריכה לשרת ולהכין את הרופאים ולא רק לספק.
ריאד אגברייה: 400 סטודנטים שאתם מלמדים אפשר לפזר אותם בין תל אביב לבאר שבע ולפתור את הבעיה, אם זה להכין רופאים.
ריאד אגברייה: אין כמו ילד מהגליל, בוגר תיכון מאשר זה וזה מוכח.
ריאד אגברייה: אפס נדידה של בוגרי הנגב ברפואה, ברוקחות ובכל מקום.
ריאד אגברייה: אני הייתי יושב ראש ועדת קבלה לרוקחות.
ריאד אגברייה: הרוקח הראשון שהיה בבני ברק, חרדי, אני קיבלתי אותו בניגוד לתנאי הקבלה.
ריאד אגברייה: אם היינו משאירים את הכל לאוניברסיטאות, לוועדות קבלה כמו שהן עושות, אין מקום לתלמידים שבאים מהפריפריה.
ריאד אגברייה: הם לא יכולים להתחרות איתם.
ריאד אגברייה: הם מתחילים מהשורש והם מפולים מבחינת מערכת החינוך.
ריאד אגברייה: כשמגיעים לשער הרפואה, אז שם אין בין גליל לבין נגב לבין - - -.
ריאד אגברייה: לדעתי צריך והגיע הזמן עכשיו לבוא ולהגיד לשתי הפקולטות בבאר שבע וזה, כמו שעושים בהולנד.
ריאד אגברייה: לא ממציאים את הגלגל.
ריאד אגברייה: מקצועות שירותיים שמטפלים בחולים, עבודה סוציאלית, קלינאות תקשורת וכל אלה, תנאי הקבלה הם לא בתחרות חופשית.
ריאד אגברייה: לפי צורך באזור, איפה שצריך.
ריאד אגברייה: צריך לעשות לפי חוק והמל"ג, עם כל הכבוד שאומר לא וזו תחרות חופשית.
ריאד אגברייה: 50% מהסטודנטים בפקולטה בצפת ובבאר שבע צריכים לבוא מהנגב.
מאיר כהן: יש בהחלט הקשבה למה שאתה אומר, אתה נוגע בנקודה מאד חשובה.
מאיר כהן: כן, במסלול שפותחים עכשיו לקלינאות תקשורת זה בדיוק הדבר שמנחה אותם.
ריאד אגברייה: אבל אסור.
ריאד אגברייה: לפי החוק אסור.
ריאד אגברייה: כל אחד היום - - -
מאיר כהן: אז אני אומר לך לא, זה לא נכון.
מאיר כהן: מה ההיגיון?
מאיר כהן: אני לא שואל אותך, אני אומר – קלינאות תקשורת 730, 740?
מאיר כהן: פסיכומטרי.
ריאד אגברייה: לא, לא, אני רוצה לחדד את הנקודה.
ריאד אגברייה: אנחנו לא מדברים - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: סטודנט לומד בג'נין, חוזר, מצליח, עובר את הבחינה - - -
ריאד אגברייה: אדוני יושב הראש, רק תנו לי לדבר.
ריאד אגברייה: בבאר שבע אנחנו הצלחנו לעשות את זה, אבל בצפת לא נראה לי שזה ייעשה, כיוון שהפקולטה בצפת מתחילה משנה רביעית בלימודים.
ריאד אגברייה: אלה שמתחרים על המספר המצומצם של המקומות, הם אחרי תואר ראשון והם באים.
ריאד אגברייה: אז אין שום מצב שמישהו מהגליל בוגר, וזו עובדה שיש 10%.
ריאד אגברייה: מה עוד יותר חמור?
ריאד אגברייה: בריאות של האישה.
ריאד אגברייה: אנחנו לא רק מדברים על הזכות של האזרחים, אנחנו מדברים על חיים ומוות.
ריאד אגברייה: באוכלוסייה של העדה הדרוזית – כמה רופאות דרוזיות?
ריאד אגברייה: אנחנו יודעים שאחוז הסרטן שם שבשלבים מאוחרים בריפוי, בגלל משהו תרבותי ומסורת.
ריאד אגברייה: אחוז הדרוזים בגליל זה 10%.
ריאד אגברייה: מה האחוז שלהם בפקולטה אצלכם, אדוני הדיקן?
רן טור כספא: אני רוצה להבהיר פה משהו - - -
ריאד אגברייה: לא, לא, תענה לי.
ריאד אגברייה: בלי ל - - -
רן טור כספא: אני אענה לך.
רן טור כספא: אחוז המתקבלים הערבים הוא בדיוק כאחוזם בנרשמים לפקולטה.
ריאד אגברייה: לא נכון, 10% יש לכם.
רן טור כספא: אז אתה לא יודע.
ריאד אגברייה: יש 50% מהאוכלוסייה בגליל - - -
ריאד אגברייה: אז לדעתי צריך - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז אולי הבעיה היא בערכת החינוך?
ריאד אגברייה: אני רוצה לסיים ולסכם.
אלי אלאלוף: פרופסור ריאד, היות ואנחנו מכירים לא מעכשיו, תרשה לי להגיד.
אלי אלאלוף: במגזר הבדואי הייתה לי הזכות יחד עם פרופסור ריאד לפני 25 שנה לתקוף את הילד בבית הספר התיכון.
ריאד אגברייה: יפה.
ריאד אגברייה: תכנית נגישות.
אלי אלאלוף: אנחנו עשינו את תכנית הנגישות שילדים - ובמגזר הבדואי במיוחד אצל בנות - והם באו בהתלהבות מטורפת, מדהימה, להתחיל את ההכנה.
אלי אלאלוף: וזה בדיוק מה שאמור להיות גם בצפת לצערי.
רן טור כספא: זה נעשה.
אלי אלאלוף: ואם זה נעשה, אז - - -
ריאד אגברייה: אבל בשנה רביעית.
אלי אלאלוף: לא, אבל תשמע, זה המצב.
אלי אלאלוף: היום התכנית בצפת היא בשנה רביעית.
אלי אלאלוף: למרות זאת כדאי לעשות תכניות מכינה קדם אוניברסיטה בנושא הזה.
אלי אלאלוף: ככה, בזכות זה יש את התוצאות המדהימות שאתה מציין.
אלי אלאלוף: אז אני חושב שבואו לא נהפוך את הפקולטה של צפת לשק החבטה שלכם.
אלי אלאלוף: בבקשה, אני מבקש, זה לא נכון.
אלי אלאלוף: זה לא יהיה נכון.
אלי אלאלוף: אוקיי, אתה יכול לסיים בבקשה, פרופסור?
ריאד אגברייה: אני גם מוכן להתנדב לעלות שנת שבתון לצפת ולעזור.
אלי אלאלוף: אני בטוח שהאוזן הנדרשת שמעה אותך ותחטוף אותך.
ריאד אגברייה: תודה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, בבקשה, חברת הכנסת לאה פדידה.
לאה פדידה: אדוני יושב הראש, תקציב זה תמיד טוב.
לאה פדידה: במקרה הזה, אני לא בטוחה שזה רק תקציב, זאת מדיניות וזו חלוקה נכונה.
לאה פדידה: הרבה פעמים אנחנו שומעים הפריפריה מקבלת, מקבלת, הפריפריה הצפונית והדרומית, אבל בואו נראה נתונים.
לאה פדידה: אנחנו ניקח לדוגמא 1,000 איש חולים בפריפריה הצפונית או הדרומית תלויים יותר במערכת הבריאות.
לאה פדידה: חולים שם יותר, ידע, מידע - - -
משה בר סימן טוב: הציבורית.
לאה פדידה: אוכלוסייה.
לאה פדידה: ולכן 1,000 איש בפריפריה הצפונית והדרומית הרבה יותר תלויים במערכת הבריאות הציבורית.
לאה פדידה: אבל מה אנחנו כמדינה או אתם כמדינה נותנים ל-1,000 איש ובואו נראה איך אנחנו עושים את זה.
לאה פדידה: 40% פחות מיטות על בן אדם, על 1,000 איש, מאשר בצפון ובמרכז.
לאה פדידה: אז איך זה יכול להיות?
לאה פדידה: דווקא אנשים שצריכים אותנו – יש להם 40% פחות מיטות.
לאה פדידה: אחר כך יש לנו 55% פחות חדרי ניתוח לכל 1,000 איש בצפון לעומת תל אביב.
לאה פדידה: אחר כך יש לנו 50% פחות רופאים לכל 1,000 איש בצפון לעומת תל אביב.
לאה פדידה: זה אומר ויוצא מזה שמה שאנחנו פה כולנו אומרים סביב השולחן – תורים, זאת התוצאה של הבעיה.
לאה פדידה: כי מלכתחילה נתנו הרבה פחות לצפון, הן מבחינת מיטות, רופאים, תקציבים וחולים.
לאה פדידה: אני הייתי השבוע בבית חולים בצפת, נכנסתי למיון.
לאה פדידה: אתם יודעים שבמיון בלילה מקבל את מי שמגיע למיון מתמחה בחצי שנה ראשונה בהתמחות.
קריאה: זה גם בתל אביב.
לאה פדידה: התקשרתי לתל אביב, אומרים לי זה נכון, אבל הוא בצמוד לרופא ובצפון - - -
משה בר סימן טוב: א' מתמחה זה רופא.
לאה פדידה: אני מרשה שתענו לי, אבל כשאני אסיים.
לאה פדידה: אני לא הפרעתי לך, אני מבקשת שתכבד אותי.
לאה פדידה: אלה הממצאים וזה קשה ואי אפשר להתווכח עם 50% פחות רופאים לכל 1,000 איש בצפון ואי אפשר להתווכח עם תורים.
לאה פדידה: אני רוצה רגע לסיים.
לאה פדידה: יש חוק בריאות ממלכתי והצעת החוק שמונחת לפתחכם כבר הרבה זמן, שאתם לא יודעים לענות לה, מנסה לפתור את הבעיה הזאת.
לאה פדידה: הרי קבעתם בחוק בריאות ממלכתי מרחק סביר.
לאה פדידה: אז לא יכול להיות שתושבת קריית שמונה, שיכולה ללכת לבית חולים זיו וה-MRI שם פנוי, הוא באבטלה – ככה קורא לזה מנהל בית החולים – המכשיר באבטלה – לא יכולה להגיע לשם, כי קופת חולים עושה הסדר עם קופת חולים אחרת ושולחים אותה לבית חולים כרמל או בית חולים רמב"ם ולפעמים גם בבלינסון.
לאה פדידה: אנחנו חייבים להגדיר מה זה מרחק סביר.
לאה פדידה: ברגע שאנחנו נפנה את אותם חולים - - -
יעל גרמן: או לשנות את ה - - - הבחירה.
לאה פדידה: זה הינו הך מבחינתי.
לאה פדידה: ברגע שאנחנו נחליט שאנחנו מתקנים את חוק בריאות ממלכתי ומתקינים מה זה מרחק סביר וזה אומר שאם אני חולה אני יכולה לקבל ולא משנה איזה קופה נמצאת שם במרחק הסביר.
לאה פדידה: אז אי אפשר להגיד שנותנים יותר לפריפריה.
לאה פדידה: בשורה התחתונה זמני ההמתנה יותר גדולים, יש פחות חדרי ניתוחים ופחות רופאים.
לאה פדידה: ואת זה כבוד יושב הראש, אנחנו צריכים לבקש לתקן במיידי.
אלי אלאלוף: כם נשארה לנו בדיוק חצי שעה, אבל התחייבתי מראש לאפשר לחברת הכנסת שולי מועלם להעלות נושא ואחר כך אנחנו עוברים לדברים של המנכ"ל.
אלי אלאלוף: נשאיר זמן גם כן לשני סטודנטים שהתנדבו להכין תכנית מיוחדת ממנדל צפון.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, חברת הכנסת שולי.
שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה אדוני ואני מתנצלת, יש 350 הצבעות בוועדת חוקה - - -
יעל גרמן: 700.
שולי מועלם-רפאלי: והסכימה חברת הכנסת גרמן שנתקזז כדי להיות בכל זאת בחלק האחרון של הדיון פה.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לשמוע מהמנכ"ל איפה אנחנו אוחזים בשאלת בית החולים השיקומי לצפון ובית החולים פוריה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאין שאלה שגם המשרד וגם כולנו על זה, אבל עניין המצ'ינג שנדרש מבית החולים פוריה, מעכב את הדבר הזה בצורה בלתי אפשרית.
שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד שאדוני הוביל הרבה שנים ומודע לזה יותר מכולנו, בסופו של תהליך מצ'ינג אנחנו מוצאים שוב ושוב שהמפסידים הם אותם מפסידים.
שולי מועלם-רפאלי: כי אם במרכז אפשר להביא מצ'ינג מתרומות והשתתפי כבר באישור היועץ המשפטי של הכנסת בשני ערבים לגיוס תרומות במרכז השיקומי בבית החולים פורייה - - -
אלי אלאלוף: קיבלת אישור?
שולי מועלם-רפאלי: ביקשתי וקיבלתי אישור.
אלי אלאלוף: אני קיבלתי אישור הפוך – אל תשתתף.
שולי מועלם-רפאלי: אז לא.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני קיבלתי.
אלי אלאלוף: יש לך פרוטקציה.
שולי מועלם-רפאלי: אני ביקשתי וקיבלתי אישור, אבל גם עם גיוס התרומות במרחב הצפון של משפחות אנשי עסקים מובילים ופנייה של מנהל בית החולים החוצה והסכמה מקיר לקיר שהנושא הוא בנפשנו, אנחנו לא מצליחים עדיין להתקדם עם הדבר הזה ולדעתי מדינת ישראל לא נמצאת במצב שהיא יכולה להרשות לעצמה שעניין של מצ'ינג יעכב אירוע כל כך דרמטי - - -
אורלי לוי אבקסיס: שולי, אני רק אוסיף ואחזק.
אורלי לוי אבקסיס: אותו הדבר קרה בדיוק עם מחלקת טיפול נמרץ ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אין בפורייה טיפול נמרץ ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: נדרשנו לשנורר – תסלחו לי על הביטוי – מאנשי עסקים מקומיים וגם היכולת שלהם לא גבוהה.
אורלי לוי אבקסיס: באמת, אנחנו מגיעים ולא - - -
שולי מועלם-רפאלי: אז זה מה שאני אשמח לשמוע.
אלי אלאלוף: טוב, במקרה בנושא פילנתרופיה אני קצת מבין.
אורלי לוי אבקסיס: טיפול נמרץ ילדים אין בבית החולים פורייה.
אלי אלאלוף: בבקשה אדוני המנכ"ל ואחר כך יישאר לנו מספיק זמן גם לתת לעוד שלושה אנשים להגיד את דבריהם.
אלי אלאלוף: יש לך רבע שעה, זה בסדר?
משה בר סימן טוב: הכנו מצגת לשעתיים, אבל בסדר, אנחנו נסתפק בזה.
משה בר סימן טוב: אנחנו הכנו דיווח מאד מאד מפורט לוועדה על כל הדברים שאנחנו עושים בצפון כמו בדרום.
משה בר סימן טוב: אנחנו נשתדל לדחוס את זה למעט זמן.
משה בר סימן טוב: היה פה פרופסור איתמר גרוטו ש - - -
אלי אלאלוף: אני בטוח שאחר כך המצגת תהיה במייל לכל חברי הוועדה והציבור בכלל יוכל לראות.
משה בר סימן טוב: בהחלט.
משה בר סימן טוב: אז אני אומר שיש במשרד הרבה מאד אנשים שעוסקים במלאכה.
משה בר סימן טוב: עכשיו נמצא איתנו ניר קידר, אבל קודם היה גם פרופסור איתמר גרוטו וכמו שציין סגן השר יש לנו יחידה ייעודית אצל ניר קידר לצמצום פערים בבריאות.
משה בר סימן טוב: אנחנו מנטרים באופן - - -
אלי אלאלוף: יש לציין לשבח את היחידה הזאת.
משה בר סימן טוב: ד"ר שלומית אבני עומדת בראשה.
משה בר סימן טוב: לדעתי היא גם הייתה פה בחלק מהזמן והמטרה שלנו, כפי שגם אנחנו מביאים אותה לידי ביטוי בדברים פה, זה שצמצום פערים יהיה בכל מדיניות.
משה בר סימן טוב: אנחנו גם מדווחים לציבור על כל הפעילויות שאנחנו עושים, בכל דבר שאנחנו מקצים, מיטות, מכשירים מיוחדים.
משה בר סימן טוב: אנחנו נציג לכם את הכל פה.
משה בר סימן טוב: מבחני התמיכה של המשרד, הכל מקבל תעדוף לפריפריה, תעדוף לצמצום פערים.
משה בר סימן טוב: צריך לומר ביושר וזה דווקא שקף יפה שרצינו שתראו, מעבר לזה שהרבה מאד מהבעיות שאנחנו מדברים עליהן הן בעיות יסוד של מערכת הבריאות, שמשתקפות בעצמה יותר רבה-.
משה בר סימן טוב: מעבר לזה שהרבה מהבעיות הן בעיות יסוד של מערכת הבריאות שבאות לידי ביטוי ביתר שאת בפריפריה, או בעיות של הפריפריה.
משה בר סימן טוב: גם כשאנחנו מסתכלים בסוף על ההשפעה של מערכת הבריאות – מקובל לומר שההשפעה של מערכת הבריאות, ההשפעה הישירה על הבריאות, היא בערך 20%.
משה בר סימן טוב: כלומר כשאנחנו מסתכלים על תוחלת חיים ותמותת תינוקות ותחלואה והרבה מאד דברים אחרים, הפקטור הוא כמו הסביבה שבה הבן אדם גדל, המצב החברתי כלכלי שלו וההתנהגויות בריאות שלו, ששם אנחנו בהחלט מנסים להשפיע, הם עצמם 80%.
משה בר סימן טוב: אנחנו ב-20% שלנו מנסים להתמודד עם בעיות הרבה הרבה יותר גדולות מהבעיות שאנחנו יכולים לפתור אותן לבד, אבל אני אומר את זה לא כדי להוריד מאיתנו, אנחנו לחלוטין נחושים לעשות כל מה שאנחנו יכולים.
משה בר סימן טוב: יש פער בתוחלת החיים בין הפריפריה למרכז.
לאה פדידה: בגלל הסיבות שאני אמרתי קודם.
משה בר סימן טוב: שאלה טובה.
משה בר סימן טוב: יש שקף.
לאה פדידה: 40% פחות.
לאה פדידה: מודעות.
משה בר סימן טוב: הפער עומד - - -
מוסי רז: יכול להיות שיש עוד סיבות מלבד טיב השירותים.
משה בר סימן טוב: אני אומר 80% מהסיבות הן לא טיב השירותים, אבל
לאה פדידה: המודעות, המנטאליות.
משה בר סימן טוב: התנהגויות הבריאות של אנשים, המצב הסוציו אקונומי של אנשים.
משה בר סימן טוב: אנשים שברמת הכנסה נמוכה היו הרבה יותר חולים ותוחלת החיים שלהם תהיה הרבה יותר קצרה.
משה בר סימן טוב: אפשר לראות את זה כאן.
משה בר סימן טוב: המשתנים החברתיים כלכליים מאד מאד חשובים.
משה בר סימן טוב: האם בן אדם חי בקהילה תומכת, לא חי בקהילה תומכת.
משה בר סימן טוב: כמה שנות לימוד יש לו, כמה שנות לימוד יש לאמא שלו בעיקר, אבל גם לאבא שלו.
משה בר סימן טוב: מה הסביבה הפיזית שהוא חי בה.
משה בר סימן טוב: זה גרף שאמנם מוצג בעברית, אבל זה גרף של ארגון הבריאות העולמי וארגונים אחרים.
משה בר סימן טוב: אנחנו בכל זאת בכוחנו משפיעים על 20% ושואפים להשפיע גם על ה-30% הנוספים של התנהגות בריאות.
משה בר סימן טוב: השאר אנחנו גם לוקחים חלק בזה.
משה בר סימן טוב: היום יש פער של שנה עד שנה וחצי אם אנחנו מסתכלים מרכז לעומת צפון-דרום.
משה בר סימן טוב: אם אנחנו עושים דריל-דאון יותר לעומק, אנחנו יכולים לראות בשקף הבא את תוחלת החיים בישראל לפי מחוזות שונים.
לאה פדידה: אנחנו נעבור לתל אביב.
משה בר סימן טוב: דבר ראשון בואו נסתכל על החלק המלא של הכוס.
משה בר סימן טוב: אנחנו רואים במשך עשור, לא הצגנו פה משנות ה-70 לצורך העניין, שזה המדידה המקובלת היום בעולם, הצגנו את העשור האחרון.
משה בר סימן טוב: אתם רואים עלייה יפה מאד, עם נטייה אפילו לצמצום הפערים בכל ישראל.
משה בר סימן טוב: עדיין יש פערים גדולים בין האזורים השונים.
משה בר סימן טוב: אם אנחנו מסתכלים על השקף הבא זה שקף לא קל לצפייה, לא כי קשה לראות אותו, אלא כי הנתונים העולים ממנו הם קשים.
משה בר סימן טוב: אנחנו רואים שיש פער בתמותת תינוקות.
משה בר סימן טוב: הדבר שהכי משפיע על תוחלת חיים זה תמותת תינוקות.
משה בר סימן טוב: אנחנו רואים שיש פער בתמות תינוקות בין האזורים השונים בארץ ובין האוכלוסייה היהודית לאוכלוסייה הערבית.
משה בר סימן טוב: תמותת תינוקות – מערכת הבריאות משפיעה עליה אולי מעט מאד, לצורך העניין.
משה בר סימן טוב: אם עושים מעקב היריון כמו שצריך, אם מודעים לאיזה אורח חיים צריך לנהל במהלך ההיריון, נישואים שנעשים בתוך קרב משפחתית מסוימת כמובן משפיעים באופן דרמטי על הסיכויים לתמותת תינוקות ותחלואה.
משה בר סימן טוב: עדיין אבל גם פה אנחנו רואים שיפור על פני השנים.
משה בר סימן טוב: לקחנו פה משנת 2002 לעומת 2016.
משה בר סימן טוב: אתם יכולים לראות לכל האורך יש שיפור.
משה בר סימן טוב: צריך להמשיך ולהשתפר.
משה בר סימן טוב: שיעור המיטות ל-1,000 נפש – אני אומר פה, זה אחד הדברים שאנחנו מצד אחד מאד גאים בהם, אבל הם דברים שהם קשים מאד.
משה בר סימן טוב: אם אתם תראו, אנחנו הולכים להוריד את שיעור המיטות ל-1,000 נפש.
משה בר סימן טוב: שיעור המיטות הנמוך שיש ל-1,000 נפש במדינת ישראל, נוריד אותו בתל אביב כדי לעלות בדרום ובצפון.
משה בר סימן טוב: אתם יכולים לראות.
משה בר סימן טוב: זה קצת קשה.
מוסי רז: אפשר לשאול שאלה בעניין הזה?
מוסי רז: האם המחוזות צריכים שיעור דומה?
מוסי רז: סליחה שאני שואל שאלה - - -
אלי אלאלוף: צריכים מה?
מוסי רז: שיעור דומה.
מוסי רז: כי תראה, מחוז שיש לו אוכלוסייה יותר צעירה, מן הסתם צריך קצת פחות - - -
משה בר סימן טוב: אתה צודק, אבל לא כזה פער.
מוסי רז: אני שואל, אני לא אומר שיש כזה פער.
מוסי רז: בוודאי שלא כזה פער.
משה בר סימן טוב: האוכלוסייה בדרום ובצפון מאופיינת כאוכלוסייה יותר צעירה וצריכה שירותים קהילתיים יותר חזקים, שגם שם אנחנו נמצאים בפער, אבל עדיין הפער שאנחנו רואים אותו הוא לא פער פשוט.
משה בר סימן טוב: אני אומר את זה פה, כי בסוף מדברים על לתת עדיפות לפריפריה, למה אתם לא עושים או אתם לא עושים מספיק.
משה בר סימן טוב: שתבינו מה המשמעות של ההחלטות שאנחנו מקבלים.
משה בר סימן טוב: גם בוולפסון וגם באיכילוב וגם בתל השומר וגם בבלינסון יש קשישים שצריכים לקבל שירות רפואי.
משה בר סימן טוב: כבר היום הם נמצאים במסדרונות ואנחנו שולחים אותם קצת יותר.
משה בר סימן טוב: לצורך העניין אנחנו עושים דברים אחרים כדי שאנשים לא יגיעו לבתי החולים, אבל אנחנו מעלים את העומק לצורך העניין במקומות האלה.
מוסי רז: אז למה אתה אומר שתורידו בתל אביב?
מוסי רז: הרי בירושלים יש את השיעור הכי גבוה ובירושלים יש את האוכלוסייה הכי צעירה.
משה בר סימן טוב: בירושלים, כמו שאתה רואה אנחנו מורידים גם בירושלים מ-2.47 ל-2.37 ואנחנו מורידים גם בתל אביב.
משה בר סימן טוב: אני מדבר על תל אביב כי תל אביב פה היא סמל - - -
אורלי לוי אבקסיס: תסלחו לי זה כמו מיטת סדום.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נעשה כולם שווים, נוריד לאחרים.
משה בר סימן טוב: אני מסכים - - -
אורלי לוי אבקסיס: במקום לשאוף לצמצם לשם, אתם מצמצמים כלפי מטה.
משה בר סימן טוב: אנחנו מביאים את תוספת המיטות הגדולה ביותר שניתנה אי פעם במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: צריך יותר.
משה בר סימן טוב: צריך יותר, אמר פה סגן השר, צריך יותר, ברור שצריך יותר.
מרדכי יוגב: השאלה - - - 257 מיטות שהוקצו לצפון בשנת 2017, תן לנו מתי תהיה תוספת.
משה בר סימן טוב: אני אתן לך את זה במהלך הדיון.
משה בר סימן טוב: אין לי את התשובה בשליפה, אני אתן לך במהלך הדיון.
משה בר סימן טוב: זה מתוכנן להגיע גם.
מאיר כהן: סליחה, אדוני המנכ"ל, יש לי שאלה.
משה בר סימן טוב: כן, בבקשה.
מאיר כהן: כשאתה אומר הוקצו, האם - - -
משה בר סימן טוב: הוקצו זה ניתנו תקנים.
מאיר כהן: אוקיי, האם אתה אומר שיש איזה רגולציה שבודקת שאכן הוקצו?
משה בר סימן טוב: בטח, בטח.
מאיר כהן: האם אני בא לבית חולים מסוים והוא אומר - - -
משה בר סימן טוב: בדרום.
מאיר כהן: בדרום, קופת חולים, יש ויכוח בין בית החולים לבין קופת החולים, כשמשרד הבריאות אומר העברתי, הקופה אומרת לא.
מאיר כהן: ואז מסתבר שהעבירו אבל צבעו את זה למשהו אחר.
מאיר כהן: האם אתה יכול להגיד בוודאות ש - - -
משה בר סימן טוב: אנחנו מנהלים את זה באופן אישי, מנהלים את זה גם סגן השר וגם אני מול הנהלת הכללית ומול הנהלת בית החולים, לראות שהמיטות שאנחנו נותנים אכן ייפתחו.
משה בר סימן טוב: זה לא הברזל, זה בסוף כוח אדם שצריך להיות שם.
מאיר כהן: כן, כן, הבנתי.
לאה פדידה: אבל איך אתה מסביר את זה שיחס המיטות לנפש בצפון לא גדל?
משה בר סימן טוב: הוא גדל.
משה בר סימן טוב: בשקף שהראינו הוא גדל.
ישראל אייליג: 4 שנים 100 מיטות בסורוקה נעלמו.
ישראל אייליג: 4 שנים.
אלי אלאלוף: אתה יכול להתייחס, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת נעלמו?
אלי אלאלוף: תגיד את שמך בבקשה לפרוטוקול.
ישראל אייליג: שמי ד"ר ישראל אייליג, בעבר יושב ראש הוועד של סורוקה.
מאיר כהן: אנחנו מחפשים את ה-100 מיטות האלה, תאמין לי.
משה בר סימן טוב: 98.
מאיר כהן: זה הרבה כסף.
ישראל אייליג: בשנת 2017 - - - המבצעים בעזה, החליטה ממשלת ישראל ברוב חגיגיות לתת לסורוקה 120 מיטות בית החולים עצמו ולהקים עוד בית חולים בנגב.
ישראל אייליג: בית חולים בנגב היה צריך להיות מוקם עד שנת 2025.
ישראל אייליג: בפועל מחפשים את ה-120 מיטות.
ישראל אייליג: 20 מיטות אנחנו יודעים ניתנו לשיקום ואולי לעוד משהו.
ישראל אייליג: 100 מיטות יש ויכוח בין סגן השר מר ליצמן, שאומר אני את הכסף נתתי, קופת חולים שאומרת אני את הכסף - - -
מאיר כהן: לא קיבלתי.
לאה פדידה: גדול.
ישראל אייליג: בפועל - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, איך קראו לאירוע אז בחיל האוויר שנעלמה תחנה שלמה של - - -
משה בר סימן טוב: בואו, חברים, עם כל הכבוד - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה זה 100 מיטות נעלמות?
משה בר סימן טוב: בואו, לא נעלם שום דבר.
משה בר סימן טוב: היה חוסר - - -
אלי אלאלוף: יש לי הצעה, סליחה אדוני המנכ"ל.
משה בר סימן טוב: אתה מחליט.
אלי אלאלוף: אני חושב שאני שלוש שנים פה בוועדה וכל פעם שומע גם את הטיעון שזה לא נעלם וגם את הטיעון שזה כן נעלם.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה אליך כמנכ"ל, תן לנו דיווח בכתב על הנושא הזה.
משה בר סימן טוב: בסדר גמור.
משה בר סימן טוב: עברתי לדבר על שיעור הרופאים המועסקים ל-1,000 נפש.
משה בר סימן טוב: תראו, היה פה וזה באמת אחד הדברים שגם אם עדיין אנחנו נמצאים בצורך גדול להמשיך ולתקן, אחד הדברים שקרה בהם השיפור הכי דרמטי זה במספר הרופאים בצפון ובדרום.
משה בר סימן טוב: אתם יכולים לראות שמספר הרופאים בצפון עמד בשנת 2006 וגם בשנת 2008 לצורך העניין על 1.6.
משה בר סימן טוב: היום הוא כבר חצה את קו ה-2.3.
משה בר סימן טוב: אם אנחנו מסתכלים על מספר הרופאים בדרום היה 2.1, הגיע ל-3.1, כבר די קרוב לממוצע הארצי של ה-3.5.
משה בר סימן טוב: זה בהחלט מבצע שנעשה גם באמצעות השכר היותר גבוה בלפחות 20% שיש לרופאים בפריפריה, גם באמצעות המענקים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לכם דו"ח יותר חדש משנת 2017, אז למה אתם מביאים של שנת 2015?
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם דו"ח פנימי שלכם במשרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: הוא מופיע מולי, אני מקריאה ממנו.
משה בר סימן טוב: כי זה נתוני הלמ"ס.
משה בר סימן טוב: הנה, עונה ניר קידר שהכין את השקף ש- - -
אורלי לוי אבקסיס: אז רגע, אתם מציגים מתיש נוח לכם נתוני למ"ס, מתי שהנתונים פחות נוחים לכם, שהם שלכם, של המשרד שלך, מתוך משרד הבריאות, זה קצת הזוי.
אלי אלאלוף: אורלי, בסדר.
אלי אלאלוף: הוא התבסס על הנתונים - - -
אורלי לוי אבקסיס: כי הנתונים הם פחות טובים.
אלי אלאלוף: הוא התבסס, הוא אומר לך שהוא התבסס על הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש להם יותר חדש בשנתיים, מתוך משרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: אני מחזיקה בו.
אלי אלאלוף: בואו נתקדם, כי יש לך עוד 5 דקות.
אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מאמינים לנתונים שלכם?
משה בר סימן טוב: מאמינים להכל.
אורלי לוי אבקסיס: אז עם מה תעבדו?
אלי אלאלוף: אורלי - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, זה דו"ח שלכם, של שנת 2017.
משה בר סימן טוב: טוב, בואו נרוץ פשוט על כמה שקפים מהר.
אלי אלאלוף: עוד 5 דקות.
משה בר סימן טוב: אני אענה על מה שיגידו לי.
מוסי רז: היא שאלה אם יש לכם באמת דו"ח אחר או שלא.
משה בר סימן טוב: אין לנו פה דו"חות אלטרנטיביים.
משה בר סימן טוב: הצגנו פה את המצגת הזאת - - -
אורלי לוי אבקסיס: יש את הדו"ח הפנימי שלכם משנת 2017?
משה בר סימן טוב: הצגנו פה את המצגת, יש נתונים - - - -
אורלי לוי אבקסיס: על הפערים.
משה בר סימן טוב: אורלי, די.
משה בר סימן טוב: הצגנו פה - - -
אורלי לוי אבקסיס: יש דו"ח פנימי שלכם על הפערים בשנת 2017?
משה בר סימן טוב: איך יש לך אותו?
אורלי לוי אבקסיס: מה אכפת לך?
אורלי לוי אבקסיס: הוא קיים או לא קיים?
משה בר סימן טוב: כי פרסמנו אותו, נכון?
אורלי לוי אבקסיס: נכון, אז למה אתם לא מביאים לכאן את הנתונים?
משה בר סימן טוב: אין שום נתון מוסתר.
משה בר סימן טוב: החלטנו פה להציג את זה.
משה בר סימן טוב: מה זה השטויות האלה?
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא רלבנטי, זה ישן.
אורלי לוי אבקסיס: לכם יש יותר חדש.
אורלי לוי אבקסיס: הסיבה שאתם לא מציגים אותו כי הוא יותר גרוע מהנתונים של שנת 2015.
משה בר סימן טוב: ממש לא.
מוסי רז: אם כתבת נתון של 3.1 בשנת 2015, נשאלת השאלה כמה זה בשנת 2017.
משה בר סימן טוב: אני אברר ואומר לכם, אני - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך כמה זה בשנת 2017.
אורלי לוי אבקסיס: בצפון זה 2.1, בדרום זה 2.3, במרכז זה 4.6.
משה בר סימן טוב: לא הייתה ירידה מ-3.1 ל-2.1 בשנתיים.
מוסי רז: לא יכול להיות שזה ירד מ-3.1 - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: דו"ח פנימי של משרד הבריאות, 2017.
אורלי לוי אבקסיס: אז כנראה הבעיה בנתונים שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: - - - הנתונים ללמ"ס - - -
אלי אלאלוף: אוקיי, תודה, אורלי.
אורלי לוי אבקסיס: לא, האבסורד הוא שמערכת הבריאות נותנת את הנתונים ללמ"ס ולכן למה היא מביאה את הנתונים מהלמ"ס אם יש לה דו"ח שלה, שאולי היא תעביר אותו אחר כך ללמ"ס.
אורלי לוי אבקסיס: למה היא לא משתמשת בדו"ח שלה?
אלי אלאלוף: אוקיי, חתמנו את דברייך.
אורלי לוי אבקסיס: מה קודם למה?
אורלי לוי אבקסיס: הלמ"ס מסתמך על הנתונים שלהם - - -
אלי אלאלוף: אני מבקש לאפשר למנכ"ל לסיים.
מרדכי יוגב: זה על פי דו"ח של גרוטו - - -
אלי אלאלוף: חברה, זה לא מקדם אף אחד, הוויכוח הזה מסביב, בסטטיסטיקה.
משה בר סימן טוב: טוב, מענקי רופאים – דיברנו, התכנית ממשיכה בשנים 2018-2019.
משה בר סימן טוב: כמובן שהיינו רוצים שיהיה יותר.
משה בר סימן טוב: יש לנו 35 מיליון - - -
ישראל אייליג: היא לא ממשיכה.
ישראל אייליג: אין מענקים לפריפריה בכלל של 35 מיליון.
ישראל אייליג: 35 מיליון האחרים מחולקים בכל מיני צורות.
משה בר סימן טוב: יש 35 - - -
ישראל אייליג: אבל מה, כל מקום - - -
משה בר סימן טוב: יש פה כל כך הרבה דברים לא נכונים - - -
אלי אלאלוף: לא, לא, חברים, אני לא מסכים לסגנון הזה.
משה בר סימן טוב: יש מספיק בעיות לדבר עליהן, לא לדבר על הבעיות שלא קיימות.
משה בר סימן טוב: יש בעיה של 35 מיליון - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז הדו"ח שלכם אפקטיבי?
משה בר סימן טוב: יש בעיה - - -
אורלי לוי אבקסיס: הוא לא קיים?
אלי אלאלוף: אורלי תפסיקי לפגוע באנשים.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא פוגעת, אדוני, אנחנו מבקשים נתונים.
אלי אלאלוף: הנה, אז את פה ואת פוגעת.
אלי אלאלוף: שאלת א השאלות - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה, אבל זה משהו שגם אתה צריך לדרוש.
אלי אלאלוף: ענו לך, זה לא מספק אותך, אז בואו נמשיך לחיות.
אורלי לוי אבקסיס: אם יש דו"ח חדש בתוך משרד הבריאות, בבקשה תציגו אותו כשאתם מביאים מצגת של המשרד.
משה בר סימן טוב: שום דבר במשרד הבריאות לא נסתר מהציבור.
משה בר סימן טוב: יש 35 מיליון שקלים, זה ניתן לבתי החולים, עדיפות למומחים מהסיבה שהפער במתמחים היום פחות לוחץ עלינו מאשר מה שהיה לפני כמה שנים.