GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: יש פה שתי תכניות גם לגבי קיצור תורים שגם בזה מצאנו שיש הרבה כסף ותכנית העבודה אמנם נתנה לא מעט כסף, 38 מיליון לקופות החולים ו-11 מיליון לבתי החולים, וכך במעקב שאנחנו נעזרים גם בעמותה שנקראת לב בגליל, שעוקבת אחרי כל תכנית הפיתוח של הצפון, בכל משרדי הממשלה, אבל זה עדיין לא עושה את זה כנראה.
מרדכי יוגב: ופה אני באמת מבקש שברגע שנחליט ביחד, יציג פה סטודנט של מנדל, שאני ביקשתי מאנשי מנדל בצפון.
מרדכי יוגב: יש היום שלוחה של מנדל בצפון באורנים והם עשו עבודה בחורף עדיין, על שני דברים, על קיצור תורים, קצרה, ועל עידוד רופאים.
מרדכי יוגב: משהו מאד קצר.
מרדכי יוגב: איך עושים את זה טוב יותר ואיך ב-win-win הוועדה הזאת מסייעת לכל הדברים הללו, כדי שחס ושלום לא כי הוא לא מתאים, אלא כביחד הזה, איך אנחנו מחזקים ומצמצמים את פערי הרפואה בצפון, כי בסוף אזרח בצפון משלם אותו דבר לקופת חולים, מקבל פחות כאילו, במה שהוא מממן את האזרח במרכז.
מרדכי יוגב: ואנחנו, בשביל שאני אקצר ואשאיר גם מקום לחברי, רוצים לשים את הצפון ואת הדרום במרכז.
מרדכי יוגב: אני מעביר את השרביט לידידי מאיר.
אלי אלאלוף: אתה כבר מנהל את הישיבה.
מרדכי יוגב: לא, לא, חס ושלום.
מרדכי יוגב: את אמרת שאחרי מאיר.
אורלי לוי אבקסיס: עברנו לדרום?
אורלי לוי אבקסיס: מיצינו כבר את הצפון?
מרדכי יוגב: לפי בקשת יושב ראש הוועדה.
אלי אלאלוף: יש לנו על הצפון, להגיד על הדרום, ודאי.
מרדכי יוגב: יש לנו עוד הרבה.
אלי אלאלוף: על כל השאלות שכל אחד מתייחס, יש לנו עוד שעה וארבעים וחמש דקות, אז בואו נעשה.
מאיר כהן: אדוני יושב הראש תודה רבה על ההזמנות הזאת.
מאיר כהן: אדוני סגן השר, מנכ"ל המשרד, כל ראשי הקופות שנמצאים כאן, חברי הכנסת.
מאיר כהן: תראו, זה אפילו נתפס כאיזו ישיבה חגיגית ואנחנו באים לדווח, אבל אני רוצה טיפה לצנן את ההתלהבות של כולנו - - -
מרדכי יוגב: לא, אנחנו לא חוגגים היום.
מאיר כהן: אני רוצה טיפה לצנן את ההתלהבות של כולנו, חברים ואני מראש מסייג את דברי ואומר שקורה משהו טוב, כי כשאנחנו מטפלים בנושא הבריאות, אין אף אחד מהיושבים כאן שנוהג בהסתר פנים או שסוגר את דלתו.
מאיר כהן: זה שיהיה ברור לכולם.
מאיר כהן: כשרוצים לשבת עם סגן השר הוא מתייצב וכשרוצים לשבת עם המנכ"ל שלו הוא מתייצב ויש פתיחות בלתי רגילה גם כשבאים למישורי ולפרופסור גרוטו וכו', כולם מגיעים.
מאיר כהן: אבל יחד עם זה, המצב הוא קשה ובלתי נסבל.
מאיר כהן: המצב הוא קשה ובלתי נסבל ושלא נטשטש את זה.
מאיר כהן: שאלת התורים היא שאלה מכרעת, שאלת התורים מכבידה על תושבי מדינת ישראל באשר הם ובמיוחד בצפון ובדרום.
מאיר כהן: תרשו לי לספר לכם מה קורה בביתי ביום שישי בשעה שמונה בכניסת השבת, כשנוקש על דלתי אדם שאני לא מכיר, חולה אונקולוגי, במצב קשה מאד, שמראה לי תור ל-17 בספטמבר בכדי לקבל קנאביס.
מאיר כהן: תחשבו אתם.
מאיר כהן: הסיפור הזה מכמת את מצבנו ברפואה.
מאיר כהן: ואתמול, בעזרתו של מישורי, אני חייב להגיד, אבל האיש הזה במקרה ידע איפה אני גר.
מאיר כהן: עוד אלפי אנשים לא יודעים איפה אנחנו גרים חברי הכנסת.
מאיר כהן: הבחור מקבל תור ל-17 בספטמבר לקבל קנבאיס, כשכאביו מוטרפים.
מאיר כהן: זה מכמת את הסיפור של הרפואה בדרום ובצפון.
מאיר כהן: כי בסופו של יום אנחנו משלמים כמו כולם.
מאיר כהן: זה שהקופות מחליטות לשנות תעריפים זה בעיה שלהן.
מאיר כהן: לכן אם תשאלו אותי כיושב ראש ועדת המשנה לדרום מה הבעיה הגדולה, הבעיה הגדולה היא שאלת התורים.
מאיר כהן: אנשים הולכים עם תחושה שהם לקופה והתור שהם מקבלים הוא בלתי נסבל.
מאיר כהן: בהכל.
מאיר כהן: במיוחד, אדוני סגן השר, במקצועות הפרא-רפואיים.
מאיר כהן: כן חל שיפור ב-MRI, אתה צודק.
מאיר כהן: כן חל שיפור בבדיקות כאלה ואחרות, אבל לפגוש את ההורים לילדים עם מוגבלויות תושבי הדרום, ולשמוע איזה מסכת קשה הם עוברים, הלב נקרע.
מאיר כהן: המתנה לקלינאי תקשורת בדרום, אדוני, זה שלושה עשר חודשים, אם הפרוטה לא מצויה בכיסך.
מאיר כהן: אם הפרוטה מצויה בכיסך תעשה מה שאתה רוצה.
מאיר כהן: שלושה עשר חודשים.
מאיר כהן: עכשיו אנחנו לא רק העלינו את המכאובים אלא ניסינו באמת לבנות ארגזי כלים.
מאיר כהן: במקום שיש משרד בריאות שאוזנו כרויה ובמקום שיש מנהלי קופות ואני רואה כאן את מישורי ואני חייב – נלחמתי בקופת חולים אתה יודע, מלחמה עיקשת, אבל במקום שיש אנשים טובים, שנשמתם במקום טוב, אפשר לשבת ולבנות ארגזי כלים ואנחנו עסוקים בלבנות ארגזי כלים.
מאיר כהן: ולבנות ארגזי כלים זה לבוא אדוני, סגן שר הבריאות, ואתה מצפה את זה מכם, להגיד לקופות חבריה, אנחנו קובעים תעריפים לקלינאי תקשורת.
מאיר כהן: כי קלינאית תקשורת בדרום מקבלת חצי מהתעריף במרכז או בצפון.
מאיר כהן: היא לא תבוא לא לצפון ולא למרכז.
מאיר כהן: והשאלה היא שאלה של כסף ושל צפיפות - - -
אורלי לוי אבקסיס: ויש שם גם מחסור.
אורלי לוי אבקסיס: מחסור בקלינאיות.
מאיר כהן: אז בשעה טובה ומוצלחת דאגנו לכך שבאוקטובר הקרוב תיפתח פקולטה ללימודי קלינאות תקשורת באחווה, שכן נותנת העדפה לתושבי המקום וכן היא תלוית שפה לחברי האזרחים הבדואים שנמצאים כאן.
מאיר כהן: והצלחנו לייצר ארגז כלים שבו סטודנטים בני המקום יקבלו מהמשרד לנגב גליל ומקופת החולים מלגות ועזרה בכדי שהם יישארו והבטחה למקומות עבודה.
מאיר כהן: אפשר לייצר ארגזי כלים.
מאיר כהן: השאלה האם אדוני סגן השר, במשרדך ושוב, אתה יודע, אנחנו עמיתים למפלגות, אבל אין לי שום ספק שאוזנך כרויה.
מאיר כהן: השאלה האם בשנת העבודה הקרובה שלכם אתם תשימו את שאלת הנגב והגליל ואת צמצום התורים ושיפור הרפואה, תשימו בקטר, לא בקרון האחורי של התכניות.
מאיר כהן: בקטר.
מאיר כהן: בקרון הראשון ברכבת שנקראת משרד הבריאות.
מאיר כהן: אני רוצה לסיים בסיפור שאני כל הזמן מספר אותו והוא עדיין מעיב על כל השיח הרפואי במדינת ישראל.
מאיר כהן: זה כיצד הקופות, שהן הזרוע המבצעת של משרד הבריאות, כיצד לעיתים דורסות את חוק הבריאות.
מאיר כהן: ועוד פעם, מישורי, שום דבר הוא לא אישי.
מאיר כהן: אני יודע באיזה מקום אתם, נשמתכם טובה.
מאיר כהן: אבל אם אין רגולציה על זה, אם לא ברור שכסף שמוקצב בחוק הבריאות, בקפיטציה לנגב מגיע לנגב ויש רגולציה שהוא מגיע רק לנגב או לצפון ויש רגולציה שאומרת שרק לצפון.
מאיר כהן: כאשר מסתבר שקופה X משלמת בנגב X שקלים לרופא שנמצא ברפואת חירום בשעות הלילה ואותה קופה במדינת אחר במדינת ישראל משלמת X 100, אותה קופה, זה אומר הכל.
מאיר כהן: זה אומר הכל.
מאיר כהן: וצריך איזה ראש רשות משוגע שמגלה את זה.
מאיר כהן: לכן אני מסכם אדוני, יש איזה מומנטום טוב.
מאיר כהן: יש הרבה נשמה טובה סביב השולחן, אבל המצב הוא מאד קשה ותפקידנו - גם שלי ובוודאי שלך, יושב ראש הוועדה, כי בסופו של יום הכל מתנקז אליך - הוא באמת לייצר מפגשים שמכינים ארגזי כלים.
מאיר כהן: קלינאי תקשורת, אני מבקש - יש לנו ארגז כלים, נציג אותו לפניך אדוני המנכ"ל בישיבה עם יושב הראש.
מאיר כהן: אנא תגיד לנו אם אתה יכול להתכנס לתוך ארגז הכלים הזה.
מאיר כהן: רופאים מומחים בדרום – צודקת אורלי.
מאיר כהן: כשבודקים את התקציבים, התקציבים נחתכו בחצי.
אורלי לוי אבקסיס: אני נלחמתי על זה.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הם נמחקו לחלוטין והם החזירו חלק.
מאיר כהן: 35 מיליון בסדר - - -
אורלי לוי אבקסיס: והחזירו, אחרי ש - - -
מאיר כהן: בארז כלים שהוועדה מציעה, ארגז כלים שמדבר על תוספת משמעותית של כסף - - -
יעקב ליצמן: את לא מציינת שמשרד הבריאות נלחם על זה?
אורלי לוי אבקסיס: אני תיכף אומר.
מאיר כהן: הוסיפו.
מאיר כהן: הביאו לאפס, נפגשנו, את נפגשת, כולם נפגשו, הוסיפו ל-35 מיליון, אבל מראש לא היה צריך לקצץ.
מאיר כהן: הדבר השני, לייצר כאן מפגשים של כל ראשי הקופות.
מאיר כהן: הקופות יכולות לתת המון פתרונות אלי, במידה והן תדענה לדבר אחת עם השנייה.
מאיר כהן: אני מזמין אתכם למרכז הרפואי בדימונה, בהובלה של קופת חולים כללית.
מאיר כהן: איך שמנו את האגו בצד, אמרנו לכל הקופות בואו שבו ואפשר לשתף פעולה ולא יקרה שום דבר אם חולה מלאומית ייכנס לרופא מומחה שנמצא באותו יום והם יצליחו לעשות אחד ועוד אחת.
מאיר כהן: אז יש המון פתרונות, יש המון ארגזי כלים, אבל שלרגע לא ננוח על שום זרי דפנה.
מאיר כהן: נחזור לסיפור של החולה האונקולוגי.
מאיר כהן: תחשבו, תעצמו את העיניים ותחשבו.
מאיר כהן: חולה במצב הקשה ביותר, שנאנק מכאבים ושום תרופה לא עוזרת לו, חוץ מאולי קנאביס רפואי וב-20 ביוני הוא מקבל זימון ל-17 בספטמבר.
מאיר כהן: אני מודה לך אלי על ההזדמנות שאתה נותן לעבודה טובה בוועדה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, בבקשה אם אפשר כמה דקות כי עכשיו גם ככה, אם אני לא טועה, לפי הרשימה שקראת, תורי.
אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי מאד להביא לתשומת ליבך כמה נתונים.
יעקב ליצמן: המנכ"ל כאן.
אלי אלאלוף: יש לי עוד נקודה בדרום לצרף, כי זה באחריותי.
אלי אלאלוף: אנחנו מכינים הצעת חוק מיוחדת לאזור אילת.
קריאה: זה חשוב מאד, כן.
אלי אלאלוף: אז גם המנכ"ל, גם משלחת בהשתתפות יעל ואני היינו באילת ובדקנו.
אלי אלאלוף: המצב הוא מאד מאד מאד קשה באילת ולכן אנחנו מכינים הצעת חוק מיוחדת לשירותים, איך לארגן את השירותים עם ארגז כלים כפי שמציין מאיר, במיוחד באילת וזה בהכנה מתואמת.
אלי אלאלוף: גם החוק מתואם עם ראש העיר והכוחות הקיימים, כולל הקופות בעיר.
אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך בזה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לתת כרגע, אני ביקשתי מחברי הכנסת להתאפק, אבל אני מציע שאתה בשלב יותר מאוחר, אז בבקשה, אני חוזר לרשימה של חברי הכנסת שביקשו.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך חברי יושב ראש הוועדה, אלי אלאלוף.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שיש חשיבות גדולה מאד לנושא הזה ומי כמוך יודע ואני שמחה שאתה עומד בראש הוועדה החשובה הזו, כי אין יותר טוב ממראה עיניים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאנחנו יכולים להסתכל על מספרים ואנחנו יכולים להסתכל על נתונים ואנחנו יכולים להבין שיש פערים, אבל מי שחווה את זה על בשרו מבין איך הפערים האלה מגיעים לידי ביטוי במציאות היומיומית שלנו, כשאנחנו מסתכלים על הילדים שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, את שתי בנותי הבכורות ילדתי במרכז, גידלתי אותן עד גיל מסוים, נורא קטנות חזרתי לצפון והבנתי.
אורלי לוי אבקסיס: הבנתי שכנראה באיזה שהוא אופן מערכת הבריאות או שמזלזלת בחיי הילדים שלנו, או שלוקחת אותנו כמובן מאליו.
אורלי לוי אבקסיס: כי לא יתכן שכאשר נדרשתי לרופא ילדים, הייתה לי מרפאה עם שבעה רופאים רק של ילדים מהבוקר עד שבע בערב וכאשר נדרשתי כשהילדה שלי הייתה חולה בצפון, אם זה נופל על יום רביעי אחרי אחת עשרה בבוקר, אין לך לאן להגיע.
אורלי לוי אבקסיס: בית שאן, כן?
אורלי לוי אבקסיס: ואז לאן שולחים אותך, לבית חולים עפולה ובבית חולים עפולה זה אחרי שעברת בעפולה עוד ישיבה מורטת עצבים, שאתה צריך לקבל שם מביקור רופא את ההפניה לבית החולים עפולה.
אורלי לוי אבקסיס: ואז אתה עומד בתור ומעמיס גם על בית החולים.
אורלי לוי אבקסיס: זה חלם, אבל זה גם זלזול בזמן של האנשים שנמצאים במקומות האלה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך, אחד הדברים שנעלמו פה ואני חושבת שאנחנו עושים פה עוול למשרד הבריאות, כי באמת מי שנמצא במשרד הבריאות לא מעט שנים, הנושא הזה חשוב להם.
אורלי לוי אבקסיס: הם מנסים לעשות, אני חושבת שאולי הם אפילו סחטו את הלימון ועשו ממנו לימונדה.
אורלי לוי אבקסיס: אין יותר מה לסחוט.
אורלי לוי אבקסיס: זו מדיניות ממשלתית.
אורלי לוי אבקסיס: זו צריכה להיות תכנית לאומית.
אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שהנתונים - - -
מאיר כהן: אורלי, נטו בריאות.
אורלי לוי אבקסיס: נטו בריאות.
לאה פדידה: אז באמת לא יהיה כלום.
אורלי לוי אבקסיס: הנתונים מצביעים לנו על אבסורד בלתי נתפס.
אורלי לוי אבקסיס: ב-95 חגגנו את חוק בריאות ממלכתי.
אורלי לוי אבקסיס: אמרנו לא יהיה אזרח שלא יהיה לו כיסויים.
אורלי לוי אבקסיס: לא יהיה דבר כזה.
אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, עשינו שתי טעויות היסטוריות, החרגנו את בריאות הנפש ובריאות השיניים, היום אנחנו עוד מנסים לתקן ולהחזיר בצורה כזאת או אחרת, אבל התוצאה היא שאם בשנת 1995 היו לנו 2.33 מיטות לנפש, בשנת 2017, לפי נתונים של דו"ח פנימי של משרד הבריאות, יש לנו 1.79 מיטות לנפש.
אורלי לוי אבקסיס: איך יתכן הדבר שלא צפינו את הגידול הטבעי?
אורלי לוי אבקסיס: שלא הוספנו מיטות וגם כאשר אנחנו מוסיפים אומר לך סגן השר, אני נותן תעדוף לפריפריה, אבל זה לא באמת מזיז בתוך הים של הבעיות האלה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר, הפקולטה פה באמת אני חושבת עברה התקפה שלא בצורה צודקת.
אורלי לוי אבקסיס: תראה, כדי שהם יוכלו להשפיע על הרציונאל של אותם מסיימים בית ספר כדי להישאר באותם מקומות בצפון - -
אלי אלאלוף: אורלי, חברים אחרים רוצים גם.
אורלי לוי אבקסיס: בסדר, אני מנסה.
אורלי לוי אבקסיס: כדי להשאיר אותם צריכים ארגז כלים הרבה יותר ממה שהם יכולים לתת.
אורלי לוי אבקסיס: נכון, זה קשור לעבודה, זה קשור לשירותי ביראות, זה קשור לחינוך של הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: כשבן אדם מעביר את כל מכלול חייו למקום הוא רוצה לדעת שהוא הולך לעשות את זה גם במיוחד בטווח הארוך, שיש לו את המינימום הדרוש שהוא רגיל אליו ושהוא שואף אליו, ובוא נדע, גם אין יותר מדי השלמות הכנסה בבתי חולים פרטיים בפריפריה, כי אין בתי חולים פרטיים בפריפריה ובאסותא בכלל, או תחליף אחר באזור הצפון.
אורלי לוי אבקסיס: תיקחו את כל האזור ההוא, אני לא מדברת עכשיו על לב המפרץ.
אורלי לוי אבקסיס: והתוצאה היא אחת, שאנשים נאלצים, אם יש להם בעיה, לעזוב ולהעמיס את המשפחה שלהם וללכת למרכז לקבל תור.
אורלי לוי אבקסיס: זה מעמיס גם על המרכז.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו את הלחץ אחד בצפון, הוא ברמב"ם.
אורלי לוי אבקסיס: תבינו את האבסורד הגדול, אדוני יושב הראש.
אורלי לוי אבקסיס: אני פניתי לשר.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אפילו רופא שיכול להפעיל אותו.
אורלי לוי אבקסיס: מה אין לנו?
אורלי לוי אבקסיס: תקן.
אורלי לוי אבקסיס: השקענו במכשור, יש רופא מתאים, אין תקן.
אורלי לוי אבקסיס: ילד נדרש והאמא פונה אלי ואומרת לי יש לי עוד כמה ילדים, מה אני אמורה לעשות?
אורלי לוי אבקסיס: היא קשת יום.
אורלי לוי אבקסיס: לעבור איתם למרכז כדי שהוא יקבל את הטיפולים שלו בתא לחץ, כי אין תקן.
מאיר כהן: גם במרכז - - -
אורלי לוי אבקסיס: אחד הדברים שאנחנו לא שמים לב אליהם היא בעיה בבתי החולים, שכל החולאים של המערכת נמצאים בתורים.
אורלי לוי אבקסיס: למה הם נמצאים בתורים, כי כך אנחנו דוחים את השירותים, את הפתרונות לאותו ביקוש של היום.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת הביקוש של היום, ההיצע לא מספיק לו ואנחנו בתורים מכניסים את כל אלה שלא יכולים לקצר אותו.
אורלי לוי אבקסיס: ומה שקורה, אנחנו משקיעים כסף פרטי.
אורלי לוי אבקסיס: ככל שעוברים השנים האנשים הפרטיים נותנים יותר כסף למערכת.
אורלי לוי אבקסיס: 85% מתושבי הצפון והדרום משלמים שירותי שב"ן, שירותי בריאות נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: הם לא יכולים להנות מהרוב הגדול של מה שהקופות מציעות במרכז.
אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, אני יודעת את זה על בשרי, גם לי יש ילדים, אני צריכה שירותים פרא-רפואיים לפעמים.
אורלי לוי אבקסיס: כשפונה אלי אמא ואומרת כן, קלינאית תקשורת בדרום, אני מחכה, תעבור שנה זה לא רלבנטי.
אורלי לוי אבקסיס: היא לא תצליח לתקן את העיוות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל מה קורה?
אורלי לוי אבקסיס: המערכת ברוב חוצפה באה לאזרחים ואומרת להם תלוו לי כסף.
אורלי לוי אבקסיס: למה תלוו לי כסף?
אורלי לוי אבקסיס: ניסו לתת ארגז כלים של פתרון, נכון?
אורלי לוי אבקסיס: גיל הרך, ילדים - - -
אלי אלאלוף: אנחנו מדברים בבקשה על גליל נגב.
אורלי לוי אבקסיס: בגליל וב - - -
אלי אלאלוף: אורלי, בבקשה, את לא היחידה.
אורלי לוי אבקסיס: בזה אני מסיימת.
אורלי לוי אבקסיס: אז אומרים להם תראו, אם תוך שלושה-ארבעה חודשים לא הצלחתם לקבוע תור במערכת פרא-רפואיים, לכו תקנו את השירותים באופן פרטי ואנחנו נחזיר לכם.
אורלי לוי אבקסיס: חברה, קלינאית תקשורת, שירותים פרא-רפואיים ושיח, מה שלא תקראו לזה, ריפוי בעיסוק, זה לא טיפול חד פעמי.
אורלי לוי אבקסיס: צריכים לרוץ, מלווים את הכס למערכת, צריכים אחר כך לחזור למשרד הבריאות ולהגיד להם, האזרחים הפשוטים, תחזירו לי.
אורלי לוי אבקסיס: דיירים של דיור ציבורי, אוכלוסיות נמוכות, אנשים שאין ביכולתם לא יכולים להוציא את הכסף המזומן הזה ולרדוף אחר כך אחרי הקופות.
אורלי לוי אבקסיס: הקופות בונות על זה.
אלי אלאלוף: תודה רבה אורלי.
אורלי לוי אבקסיס: והדרך אגב, השירותים בקהילה נחתכים לנו כי הם מכסים את החובות של בתי החולים.
אורלי לוי אבקסיס: בתי החולים הציבוריים במדינת ישראל לא כלכליים.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה הוא, הם צוברים חובות בגלל החישוב הלא נכון של אותם שירותים ואז - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואז המרפאות שלנו מכסות את החובות.
אלי אלאלוף: אוקיי, אי אפשר להתרחב לכל התחומים.
אורלי לוי אבקסיס: זה בעצם בסופו של דבר הכל.
אלי אלאלוף: ג'מעה, בבקשה.
ג'מעה אזברגה: תודה רבה אדוני על הדיון החשוב הזה.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שמערכת הבריאות מאז ומתמיד היה להם חסר כסף ולא יעזור כלום.
ג'מעה אזברגה: המחסור הזה תמיד יהיה, כנראה גם בעתיד יהיה מחסור.
ג'מעה אזברגה: מה שרציתי להגיד, כמה דברים לגבי הנושא של קליטת סטודנטים.
ג'מעה אזברגה: אחת המטרות של הקמת הפקולטה לרפואה בצפת הייתה גם לייצר רופאים וגם לנסות לא להוציא אנשים או רופאים שהולכים ללמוד בחוץ לארץ לפי אחת התוכניות.
ג'מעה אזברגה: עכשיו איך אנחנו מסבירים במשק שיש לנו מצד אחד עודף רופאים, מצד שני יש לנו מחסור ברופאים.
ג'מעה אזברגה: והרופא שלא ימצא מקום להיקלט יכול להיות בצפון או בדרום לשם שינוי, הוא לא יאשר שם.
ג'מעה אזברגה: גם רופא שמתחיל להיות מומחה ומבריק, הוא גם בורח למרכז.
ג'מעה אזברגה: למה?
ג'מעה אזברגה: כי האופציות שלו לגדול ולהתפתח ולהרוויח יותר טוב הן הרבה יותר גדולות.
ג'מעה אזברגה: אתה יודע, זו מערכת שהיא קשורה אחת לשנייה.
ג'מעה אזברגה: מצד אחד מחסור, מצד שני יש לנו עודף רופאים.
ג'מעה אזברגה: מצד שלישי יש לך 1,280 - 1,300 סטודנטים שממתינים רק כדי לעשות מבחן.
ג'מעה אזברגה: זו מערכת שקשורה אחד עם השני.
ג'מעה אזברגה: אם קלינאי התקשורת שסיפר עליו מאיר, או לשם שינוי האונקולוג שאמור ל - - - ולהגיע לאונקולוג, אם הוא לא יקבל גם את השירות בזמן זה יעלה יותר יקר למערכת ועוד פעם אתה מגיע לבית החולים וכשאתה מתאשפז אתה צריך לשלם על אותו חולה.
ג'מעה אזברגה: אני אקח בן אדם שעבר בקופת החולים ויודע על כמה עלויות.
ג'מעה אזברגה: אם אתה לא נותן את השירות בזמן, מה זה שירות רפואי?
ג'מעה אזברגה: שירות רפואי בסופו של יום, אם אתה לא מקבל אותו, זה לא כביש שאתה משתמש בו יום יום.
ג'מעה אזברגה: אתה צריך להשתמש בו ברגע שאתה צריך ואם אתה לא מקבל אותו בזמן הנכון, הוא יכול לעלות גם עם סיבוך רפואי וגם עולה יותר כסף.
ג'מעה אזברגה: זה מצד אחד.
ג'מעה אזברגה: מצד שני, אם אתה לוקח, הרי יש שירותים מסוימים בדרום, גם בצפון, אני הבנתי, כמו נגיד שירותים לרופאים שמטפלים בעניין של פרקינסון או אוטיזם, המחלות היתומות, כל מיני, זה נמצא רק במרכז.
ג'מעה אזברגה: אתה יודע מה, בשביל לקבל פטור לבן אדם שצריך לאבחן אותו, רק לאבחן אותו באוטיזם, ילד, אתה צריך לחכות חצי שנה בשביל להגיע לרופא.
ג'מעה אזברגה: ואז הוא מסתבך יותר.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שהעניין של התורים זה מאד קריטי.
לאה פדידה: תורים זה התוצאה של הבעיה לדעתי.
ג'מעה אזברגה: עכשיו לגבי קופות החולים.
ג'מעה אזברגה: קופות החולים תמיד תמיד תנסנה למצוא.
ג'מעה אזברגה: חוק הבריאות הממלכתי אמר דבר חשוב וזה מופיע גם בחוק ואני חושב שזה מחייב את כולם.
ג'מעה אזברגה: הקופה חייבת לתת את השירות במרחק סביר ובזמן סביר.
ג'מעה אזברגה: זה לא עולה בקנה אחד עם המציאות גם בצפון וגם בדרום.
לאה פדידה: החוק הזה נמצא עכשיו דיון.
אלי אלאלוף: תודה ג'מעה.
אלי אלאלוף: חאג' יחיא, בבקשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד יושב הראש, אני אתחיל מהפקולטה בצפת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בצפון יותר מ-50% הם אזרחים ערבים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי הנתונים שיש לי, תתקן אותי, זה בסביבות ה-10% מהסטודנטים אצלכם הם ערבים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא בגלל שהערבים הם לא מתאימים כי הם נוסעים לחו"ל, לומדים, חוזרים ונבחנים בבחינה הממשלתית, מצליחים, מקבלים התמחות והם גם בכירים בבתי החולים וגם במרפאות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בתחומים שלהם, כל אחד עם ההתמחות שלו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה אומר שהם לא מתקבלים בפקולטות בישראל כי יש מחסום מסוים שצריך לבדוק אותו ואני חושב שהמחסום הזה בראש ובראשונה הראיון המיוחד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אתם עושים ריאיון כדי למפות אחרי שהסטודנטים הגיעו למצב שיש לו את הבגרות ויש לו את הפסיכומטרי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אותם רופאים, אם אנחנו מדברים על 15% לשיטתך, כבוד המנהל או דיקן הפקולטה, או לפי הנתונים של משה, שזה 5% עד 6% נשארים בצפון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב אם מקבלים את האזרחים שהם רוצים ללמוד רפואה והם מגיעים לחו"ל עוד פעם ומצליחים וחוזרים, יש מקום בפקולטה שלכם במיוחד ואז בזה אנחנו גם פותרים חלק מהבעיה של מחסור ברופאים ורופאים מומחים שנשארים בצפון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זו פעולה מתבקשת ומתבקשת במיידי כי הסטודנטים הערבים לא צריכים לבלות שנתיים מחייהם יותר ממה שהם צריכים להיות בפקולטה בארץ וגם להמשיך ללמוד והם מצטיינים ואנחנו רואים אפילו מנהלי מחלקות שהם ערבים, שלמדו בחו"ל ולא הצליחו להיכנס לפקולטות בארץ.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית הנושא של התורים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: היום המצב של התורים במיוחד בצפון וגם בדרום, אנשים קשיי יום, הם צריכים לפעמים להתחנן לרופא אחרי שניסו דרך המוקד לקבוע תורים, להתחנן לרופא להעביר אותם למיון, כי הם יחכו יום שלם כדי שיוכלו לקבל צילום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה לא יכול להימשך ואנחנו מדברים על אנשים קשיי יום ואלה שחברת הכנסת אורלי לוי דיברה עליהם, שהם ילוו ואף אחד גם לא מחזיר להם את יום העבודה שהם הפסידו וגם את ההוצאות של הנסיעות עד שמגיעים וחוזרים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: רק התשלום שמשלמים, ואנחנו מכירים הרבה מקרים שהמצב הזה לא יכול להימשך.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד יושב הראש, היינו ביחד, ביקרנו בבית חולים הגליל וראינו גם את המצגת שם שדיברה על התורים ובחלק מההתמחויות או המקצועות שהתורים כל כך ארוכים שאנשים מגיעים למרכז.
עבד אל חכים חאג' יחיא: נלחמנו ביחד בשביל תוספת מהתקציב, לא האחרון, לפני האחרון, תוספת למשרד הבריאות, ה-750 מיליון בגלל הפריפריה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהגיע הזמן גם שאנחנו כוועדה ואתה גם חלק מהקואליציה, אתה מהמפלגה של שר האוצר, לתת את הטירוף הזה בתקציב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן שאנחנו נבוא ונגיד לאזרחים עצמם אתם לא חייבים לסבסד אזורים אחרים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם קשיי יום, החזקים צריכים לסבסד אתכם ולא ההיפך.
אלי אלאלוף: יונס, בבקשה.
אלי אלאלוף: תרשו לי רק הערה.
אלי אלאלוף: אני אוהב את העוקצנות הפוליטית.
אלי אלאלוף: אז לאה ידידתי היקרה, במשרד הבריאות, כשכחלון נכנס לאוצר התקציב היה 31 מיליארד שקלים.
אלי אלאלוף: היום התקציב הוא 42.9 מיליארד שקלים.
אלי אלאלוף: זה הנטו שלא קיים, כמו שאמרת.
לאה פדידה: אבל בחלוקה לצפון ודרום?
אלי אלאלוף: זה לא אמרתי.
אלי אלאלוף: אני אומר שזה לא מספיק.
אלי אלאלוף: אבל בואו נכיר לפחות בעובדות.
לאה פדידה: התקציב גדל השנה, - - - דרום וצפון - - -
אלי אלאלוף: ותאמינו לי, אני ניגש לוועדה שלנו כמוכם, או רובכם, בגישה ממלכתית לא מפלגתית.
אלי אלאלוף: זה לא מעניין אותי החלק המפלגתי.
אלי אלאלוף: אבל רק לידיעה.
אלי אלאלוף: בבקשה, יונס.
אלי אלאלוף: סליחה שעכבתי.
ואאל יונס: אין בעיה.
ואאל יונס: אדוני יושב הראש, תודה על הדיון החשוב הזה.
ואאל יונס: מרוב שראיתי פה חברי כנסת פה, ידעתי שהם באמת חולי בריאות ופשוט אני ככה מאמץ קודם כל מה שאמר פה חברי חאג' יחיא, בקשר לתנאי הקבלה בפקולטה שלכם.
ואאל יונס: הילדים שלנו לומדים בחו"ל, מצליחים, משגשגים ובאים מתמחים ומצליחים ממש טוב.
ואאל יונס: צריך לתת סף של תנאי קבלה, העדפה מתקנת לאלה שגרים בצפון, כי כשהוא יסיים את לימודי הרפואה שלו הוא יעדיף להיות מסביב לבית.
ואאל יונס: ויש הרבה רופאים שם שהם יכולים לשרת בצפון וישרתו את אנשי הצפון, כמובן אותו דבר לדרום.
ואאל יונס: דבר שני אני רוצה לדבר על כך שאני חושב שמשרד הבריאות צריך לעשות תכנית לאומית, לתת ממש רישיונות בהיקף לבתי חולים פרטיים, אנשים שרוצים לבנות בתי חולים פרטיים ויש הרבה אנשי עסקים שמוכנים להשקיע בבתי חולים פרטיים.
אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל, יש פה הצעה שמופנית ישירות אליך.
משה בר סימן טוב: לבנות בתי חולים פרטיים?
אלי אלאלוף: כן, אבל הוא יענה בזמן.
אלי אלאלוף: רק הפניתי את תשומת ליבו.
ואאל יונס: פשוט בתי החולים האלה יתנו מענה לקופות החולים בשביל לקצר תורים ובשביל לתת שירותים רפואיים טובים ותחרות כמובן.
ואאל יונס: דבר שלישי וחשוב, ההתמחויות.
ואאל יונס: אנחנו היום מרגישים שיש מונופול על התמחות של עור, של נשים, של אף-אוזן-גרון, עיניים ושאתם באים בתמריץ לרופא שגמר את הלימודים שלו ואומרים לו אתה תקבל עור או נשים או אף-אוזן-גרון, דברים כאלה.
ואאל יונס: פשוט בהתחייבות שאתה נשאר בצפון או בהתחייבות שאתה נשאר בדרום.
ואאל יונס: זה פשוט תמריץ מעל ומעבר.
ואאל יונס: אני אתן דוגמא אישית.
ואאל יונס: הבת שלי סיימה רפואה בהצלחה בירדן ורצתה עור.
ואאל יונס: לא יודע, נכנס לה לראש רק עור.
ואאל יונס: דפקנו בכל מקום ועל כל דלת ולא הצלחנו להביא לה עור.
ואאל יונס: והיא אמרה לי את המשפט הזה – אפילו באילת הייתי מוכנה ללכת להתמחות לכמה שנים, לעבוד שם בהסכם שיתנו לי עור.
ואאל יונס: וניסינו ולא הצלחנו ולצערי אמנם היום היא רופאת ילדים ומשפחה, אבל זה לא מה שהיא רצתה.
ואאל יונס: אז תמריץ כזה שאתם נותנים לרופאים שגמרו רפואה - - -
אלי אלאלוף: אתה מרשה לי לגלות?
אלי אלאלוף: בעפולה - - -
ואאל יונס: היא עכשיו עוברת לעפולה.
ואאל יונס: אני קרוב לעפולה, אנחנו גרים 20 ק"מ מוואדי ערה.
ואאל יונס: אז זה נקרא המקום במקרים.
ואאל יונס: אבל פשוט היא הרחיקה לכת, עד אילת היא מוכנה ללכת לקבל התמחות עור.
ואאל יונס: ואת ההרגשה הזאת יש אצל כל הרופאים הצעירים, שיש מונופול על ההתמחויות החשובות האלה כמו נשים, עור, אף-אוזן-גרון ועיניים.
ואאל יונס: אני חושב שזה יפתור לנו הרבה מהבעיות.
קריאה: יותר מסובך נוירולוגיה היום.
ואאל יונס: נוירולוגיה ואפילו לפעמים גם גריאטריה.
ואאל יונס: אז צריך לתת תמריצים לרופאים שיעבדו ו - - -
אלי אלאלוף: יש פה תשובות במקרה, אני יודע שיש תשובות אצל מנכ"ל המשרד, משה בר סימן טוב.
אורלי לוי אבקסיס: כשדיברת על מונופול על תקנים להתמחות במקצועות מסוימים, למה התכוונת?
ואאל יונס: כשאנחנו התחלנו לדפוק על דלתות בבתי החולים ובקופות החולים בשביל ההתמחות הזאת, מצאנו דלתות סגורות.
ואאל יונס: ואני אומר מה שאמרנו לנו מאחורי הדלתות הסגורות - יש מה שנקרא אנשים שמחכים בתור, הבן של ההוא לומד רפואה והוא מסיים ואז הוא נכנס לעיניים.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שומרים משרות או תקנים.
ואאל יונס: התשובה שקיבלנו שאין תקנים.
קריאה: קשקוש בלבוש.
אלי אלאלוף: אין חדש תחת השמש.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, לא, לא, זה יותר מדי.
אורלי לוי אבקסיס: זה אפילו יותר גרוע ממה שאנחנו אומרים חבר מביא חבר בבית המשפט העליון או - - -
אלי אלאלוף: לא, לא, אורלי, זה לא ועדת חקירה.
אלי אלאלוף: חברים, כל אחד יסיים את דבריו ואנחנו ממשיכים.
ואאל יונס: אני חושב שהתמריץ הזה של התמחות, אורלי, הוא יותר חשוב מתמריץ של כנסת.
ואאל יונס: הרי הייתה תכנית שנתתם כסף לאנשים שהלכו לבאר שבע, אילת וזה.
ואאל יונס: התמריץ הזה לתת התמחות, כי בן אדם רוצה את ההתמחות הזאת במיוחד.
ואאל יונס: כמה רופאים ערבים יש נשים?
ואאל יונס: שאלה.
ואאל יונס: אתה יכול אולי לתת לנו תשובה, או מנכ"ל משרד הבריאות.
משה בר סימן טוב: כמה רופאים ערבים יש?
ואאל יונס: נשים.
משה בר סימן טוב: נשים ערביות?
אורלי לוי אבקסיס: כמה רופאות.
משה בר סימן טוב: אחוז הנשים בקרב הרופאים יגיע ל-50% תוך 5 שנים.
ואאל יונס: בקרב המגזר הערבי לא.
משה בר סימן טוב: לגבי נשים ערביות - - -
ואאל יונס: אני רוצה - - - את האחוז של הרופאות או הרופאים נשים למשל באחוזים.
רן טור כספא: לגבי סטודנטיות זה מעל 50% סטודנטיות.
משה בר סימן טוב: יש לנו מערכת שפתחנו אותה לציבור, פיתח אותה מי שיושב שם מאחור, ניר קידר, שמראה את הזמינות של רופאים לפי שבעה מקצועות לדעתי ב-40 או 50 אזורים בארץ.
משה בר סימן טוב: כלומר ירדנו לרזולוציה של 50 אזורים בארץ, שבעה מקצועות, ארבע קופות חולים.
משה בר סימן טוב: כלומר ממש אפשר לעשות דריל-דאון ברמות הכי מדויקות ולראות את הזמינות של רופאים לפי מה שרוצים, איזה פילוח שרוצים.