GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מורן טפירו: עוד לפני שהוא נכנס לעתודה הוא עובר או בטכניון או בעברית או בבאר שבע.
מורן טפירו: שנה שלמה שבה יש לו זמן לשפר בגרויות ולעשות את הפסיכומטרי.
מורן טפירו: 80 חברה כאלה היום כבר נמצאים, התקבלו לעתודה בזכות המכינה הזאת, בזכות העזרה השם קיבלו.
מורן טפירו: מסלולי הצטיינות ומצוינות – יש את מסלולי המצוינות פסגות, ברקים.
מורן טפירו: אנחנו נמצאים גם שם.
מורן טפירו: צריך להבין שבתוך העתודה יש עוד שכבת מצוינות.
מורן טפירו: 40 חברה מהפריפריה נמצאים שם במסלולים האלה ומצליחים.
מורן טפירו: תארים כפולים, תארים של דו חוגי, כולם שם.
מורן טפירו: כוכבי עתידים זו תכנית שאנחנו מלווים תלמידי י"ב מצטיינים מהפריפריה, ובעצם חושפים אותם גם לאקדמיה וגם לצה"ל עוד כשהם בכיתה י"ב ודרך התכנית הזאת הם באמת מתקבלים לתכניות המצוינות בעתודה.
מורן טפירו: 30 חברה כל שנה, אפילו קצת יותר.
מורן טפירו: אפשר להתרשם ממוצע הפסיכומטרי הגבוה של החברה שלנו – 640, זה ממוצע גבוה.
מורן טפירו: רף הקבלה לעתודה היום הוא 570.
מורן טפירו: אפשר לראות שהם מגיעים לציוני פסיכומטרי גבוהים מאד וזה מאד מאד מרשים.
מורן טפירו: הצבא צריך בעיקר מהנדסים ואפשר לראות את החברה מהפריפריה מבינים את שהצבא צריך והולכים לשם.
מורן טפירו: הולכים למקצועות ההנדסה, הולכים למקצועות המדעים, לומדים בטכניון, לומדים באוניברסיטאות הנחשבות, שם נמצאים החברה שלנו, החברה מהפריפריה.
אלי אלאלוף: יש גם כאלה במכללות?
מורן טפירו: יש גם קצת במכללות.
מורן טפירו: הרוב, מעל 60%, לומדים באוניברסיטאות, שוב, מהפריפריה.
מורן טפירו: שילוב נשים – אנחנו במספרים גבוהים ביחס לעתודה בצה"ל.
מורן טפירו: 30% מהמשתייכים לעתידים הם נשים.
מורן טפירו: על מסלולי המצוינות דיברתי.
מורן טפירו: יש לנו עוד מסלול שלא דיברתי עליו, מסלול שנקרא פעמי עתידים, גם אליו מגיעים נערים שלא הצליחו להתקבל לעתודה ואנחנו פה משלבים אותם בתפקידי הנדסאי לצד מהנדס.
מורן טפירו: בעצם אנחנו מבינים שגם מי שלא הצליח להגיע להישג הגבוה, עדיין יכול להשתלב ביחידות הכי מיוחדות, יחידות טכנולוגיות, 8200, יחידות לפיתוח טנקים.
מורן טפירו: הנדסאים שלנו, שהם בעצם עובדים כתף אל כתף עם מהנדסים.
מורן טפירו: מסלול מצוינות לכל דבר.
מורן טפירו: אוכלוסיות ייחודיות – אנחנו פועלים בתיאום מלא עם מינהל אוכלוסיות באכ"א.
מורן טפירו: אפשר לראות פה הישגים יפיפיים בקרב העדה הדרוזית.
מורן טפירו: אנחנו צריכים מאד מאד להשתפר לדעתי בקרב יוצאי אתיופיה.
מורן טפירו: אנחנו לא מצליחים להגיע לכולם.
מורן טפירו: אנחנו יודעים שיש עוד יוצאי אתיופיה מצוינים שלא מצליחים להגיע אליהם.
מורן טפירו: ברגע שאנחנו מצליחים להגיע אליהם הם מגיעים ויש לנו 48 כאלה.
מורן טפירו: יש לנו 13 נערים עולים חדשים ללא הורים, בעצם חיילים בודדים, חרדים ובדואים וגם פה אני חושב שיש לנו עוד הרבה מקום להשתפר וכבר השנה רואים שיפור גם בבדואים שמגיעים מהצפון והשנה גם כנראה נראה בדואים מהדרום שהצטרפו למסלול העתודה.
מורן טפירו: יש עוד עבודה.
מורן טפירו: לסיכום, אנחנו בעתידים באמת גאים להיות חלק מהמאמץ הזה לשלב בני פריפריה בתכנית של מצוינות.
מורן טפירו: זה עובד.
מורן טפירו: רק צריך להגיד להם שזה קיים.
מורן טפירו: צריך להגיד להם שהם מסוגלים, צריך ללוות אותם בצורה קצת שונה והם מצליחים.
מורן טפירו: וצה"ל היום יש בתוכו עתודאים, מהנדסים, מפקדים שהם בוגרים שת התכנית.
מורן טפירו: עשינו כנס רק השנה, באמת גאווה גדולה לראות, שלושה סגני אלופים בוגרי המסלול הזה.
מורן טפירו: שלושה סגני אלופים שכבר הגיעו, רבי סרנים כבר מעל 100 ועוד היד נטויה.
מורן טפירו: תכנית מדהימה.
מורן טפירו: כל הכבוד למי שייסד אותה ורק שתישאר כזאת.
אלי אלאלוף: להגיד לך שזה לא מרגש?
מורן טפירו: מאד.
אלי אלאלוף: בראבו, בראבו לכם.
אלי אלאלוף: רק תתמידו.
אלי אלאלוף: שגרה זה סכנה להמשך הצלחה.
אלי אלאלוף: נשארו לנו 10 דקות.
אלי אלאלוף: סליחה שאני אפגע קצת באנשי צה"ל ואני אבקש מהאזרחים, גם בזה יש מסר לא קטן.
אלי אלאלוף: אז בואו נתחיל עם אדון בוכריס.
אלי אלאלוף: מחצור?
זוהר בוכריס: מחצור הגלילית.
זוהר בוכריס: אז עד שנתחיל את הסרטון אני אספר על עצמי בשתי דקות.
זוהר בוכריס: קוראים לי זוהר בוכריס, אני בן 24, אני מחצור הגלילית.
זוהר בוכריס: היום אני הייטקיסט.
זוהר בוכריס: הייתי כמעט 6 שנים ב-8200, הייתי קצין, הייתי ראש צוות, הייתי הכל ובזמן האחרון אני עובד בדיוק על מה שאמרת.
זוהר בוכריס: כשהייתי ביחידה וראיתי בודדים, אני חושב שאני הראשון שהגיע לתפקיד טכנולוגי מחצור הגלילית בכלל.
זוהר בוכריס: ככה לפחות ראש המועצה אמר לי.
זוהר בוכריס: האחים שלי לוחמים, יש לי אח בצנחנים, אח בגולני, אבל אמרתי וואלה, צריך יותר אנשים שיש להם פוטנציאל פשוט לא ממוש.
אלי אלאלוף: אתה למדת באורט בחצור?
זוהר בוכריס: אז אני למדתי באמ"ית.
זוהר בוכריס: מורה שהיה איתי, הייתי בפוקס כשזה קרה.
אלי אלאלוף: חצור זה לא קשה.
אלי אלאלוף: חצי זה אמ"ית, חצי זה - - -
זוהר בוכריס: תימני או דתי זו החלוקה היחידה.
זוהר בוכריס: ואז למדתי בפנימייה.
זוהר בוכריס: אני מגיל 12 בפנימייה.
זוהר בוכריס: אמא שלי פה בקהל, היא התנגדה לזה לחלוטין, אבל אמרתי - - -
אלי אלאלוף: שלום אמא, בראבו לך.
ציפי בוכריס מימון: תודה.
אלי אלאלוף: איזו פנימייה היית?
זוהר בוכריס: הייתי בכפר סבא, פנימייה שנקראת שטיינברג.
זוהר בוכריס: אבא שלי היה עם נערי רפול ומאז שאני מכיר את עצמי, אני גדל עם האנשים האלה.
זוהר בוכריס: ואז כשאתה רואה שיש כל כך הרבה אנשים שאתה יכול לשנות להם את החיים אם רק תיתן להם פוטנציאל ותן להם את ההזדמנות השווה.
זוהר בוכריס: אני חושב שזה מה שאני בא להגיד.
זוהר בוכריס: יש לי סרטון של שתי דקות שהכנתי בתאגיד השידור הציבורי כאן.
זוהר בוכריס: הייתי שמח שתראה, אם זה בסדר.
אלי אלאלוף: ואם אני אקח אותו הביתה, תסמוך עלי שאני אראה אותו, כדי שנרוויח זמן?
זוהר בוכריס: זה שתי דקות.
זוהר בוכריס: אם לא אני יכול גם - - -
אלי אלאלוף: תשאיר לנו ונעביר אותו לאתר של הוועדה.
אלי אלאלוף: אז תמשיך.
אלי אלאלוף: יש לך נציג בכיר בממשלה היום.
אלי אלאלוף: מנכ"ל משרד הפנים מחצור.
אלי אלאלוף: הוא גם מבית הספר שלך.
זוהר בוכריס: אני רוצה אפילו יותר.
אלי אלאלוף: מרדכי כהן.
זוהר בוכריס: אני רוצה עוד אנשים שיישבו בוועדות ויגידו אני באתי ממרוקו.
זוהר בוכריס: אני רוצה עוד אנשים שיישבו בוועדות ויגידו אני באתי מחצור הגלילית ואני רוצה עוד אנשים שיגיעו ויגידו וואלה, אני שר אוצר ואני רוצה-.
זוהר בוכריס: תחשוב כמה אנשים - - -
אלי אלאלוף: הוא טריפוליטאי.
זוהר בוכריס: יש גם כאלה.
זוהר בוכריס: אתה אומר יש כל כך הרבה אנשים שיכולים לעשות בדיוק את אותם דברים ואנשים עושים.
זוהר בוכריס: אם פעם הפנתרים השחורים היה משהו שנתפס כאלים, היום הפנתרים השחורים של שנת 2018 זה אנשים שעושים דברים גדולים.
אלי אלאלוף: הם לא רצו להיות אלימים.
זוהר בוכריס: נכון.
אלי אלאלוף: המשטרה עשתה אותם כאלה.
זוהר בוכריס: בדיוק.
זוהר בוכריס: אתה רואה פשוט, אנשים אמרו אה, הם פרימיטיביים, אה, זו הדרך שלהם להתנגד.
קריאה: הם לא נחמדים.
זוהר בוכריס: והרעיון הוא שהיום אנשים הבינו שאם האנשים האחרים רוצים להגיד עליך דברים אחרים, מנשקי מזוזות, שיגידו מה שהם רוצים, הדרך שלך להראות להם שאתה יותר טוב מהם או שאתה לפחות שווה להם, זה להצליח ולהראות להם שהצלחת עם הכלים שהיו לך.
אלי אלאלוף: אז עכשיו יש לי רק דבר שאני רוצה לדעת.
אלי אלאלוף: איפה אתה גר?
זוהר בוכריס: היום?
זוהר בוכריס: - - - אני - - - מאד, באמת, אני גר בתל אביב, כי זה - - - כסף ואני אגיד לך יותר מזה.
זוהר בוכריס: אם אני יכול היום - - -
אלי אלאלוף: אין לי טענות אליך.
אלי אלאלוף: אני רק אומר שזה לצערי מחזק את הניתוח שלי לגבי המוצלחים שלנו.
זוהר בוכריס: נכון, אבל כך אתה יכול להתקדם.
זוהר בוכריס: מה שאני הייתי רוצה זה שבסופו של אנשים, אם קצת אנשים יעזבו את הפריפריה, הקצת האלה גם לא יחזרו, אבל אם הרבה אנשים יתקדמו ויהיו מצליחים, אז קצת מהם יחזור ואז הם יקימו סטרטאפים בדרום.
אלי אלאלוף: אנחנו נראה את המפעל הבא של בהייטק איפה יהיה.
אלי אלאלוף: אני בטוח איפה הוא יהיה.
זוהר בוכריס: אז באמת, אמיתי, אני מדבר וגם - - - יש פה אנשים מעתידים ומגשימים, החלום שלי שכל האנשים בהייטק שלי יהיו אנשים מחצור ומעפולה ומירוחם ומבאר שבע ומהמקומות האלה.
אלי אלאלוף: כי הם יהיו הכי טובים.
זוהר בוכריס: זה אנשים שיודעים - - -
אלי אלאלוף: תדע לך, כי הם יהיו הכי טובים.
זוהר בוכריס: נכון, זה אנשים שיודעים מה זה לרדוף אחרי החלומות שלך.
אלי אלאלוף: בראבו לגברת בוכריס.
ציפי בוכריס מימון: תודה רבה.
אלי אלאלוף: בראבו, איזה יופי.
מאור אפרים: אני אשמח להתייחסות קטנה, אם אפשר.
אלי אלאלוף: עוד שנייה אני אחזור אליכם.
מאור אפרים: שמי מאור אפרים.
מאור אפרים: אני ממנהלת עתידים בצה"ל, אחראי על המועמדים בצפון.
מאור אפרים: אני אתחיל ואומר שאני בעצמי בוגר עתידים ואני - - -
מאור אפרים: מעפולה.
מאור אפרים: אני במקור מעפולה.
מאור אפרים: אני שרתי כל שירות החובה שלי ביחידה ביחד עם זוהר בוכריס, דווקא חברות טובה מאד.
מאור אפרים: אני יכול לספר שהיום בפריפריה אנחנו רואים את זה שכבר זה לא בושה להגיד מצוינות, ואנחנו רואים את זה ומנסים כמה שיותר לבוא ולהביא דוגמא אישית.
מאור אפרים: זו אחת הסיבות שאני בעצמי החלטתי לעזוב את ה - - -
אלי אלאלוף: היית באורט עפולה?
מאור אפרים: הייתי באורט עפולה, בדיוק.
מאור אפרים: ואחת הסיבות שהחלטתי לעבור לעתידים, בדיוק כדי לחזק ולהגיד לחברה מהפריפריה, אני בא אליכם כדי להגיד לכם שזה אפשרי.
מאור אפרים: אני בא אליכם כדי להראות לכם שזה קורה.
מאור אפרים: אחד הדברים שאנחנו עושים בכל תיכון ותיכון ובכל עיר ועיר, זה בעצם להגיע ולהראות להם דמויות לחיקוי כמו זוהר וכמו קצינים אחרים שנמצאים אצלנו ועשו את השירות בעיר שלהם, כדי לבוא ולחזק את זה.
מאור אפרים: אני שמח שיצא לנו להיפגש גם כאן ואנחנו ממשיכים את היוזמה- - -
אלי אלאלוף: ידעתי ששעה לא תספיק לנו, אבל זה מה שהקציבו לנו היום.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, בקיצור.
גלעד ברגיל: בקיצור.
גלעד ברגיל: אני - - - תודה, באמת, אנחנו שומעים טובים, אני חושב שאנחנו פה גם כדי לתקן.
גלעד ברגיל: אני חושב שעתידים והסייבר זה לא המאסות הגדולות.
גלעד ברגיל: חברה, המאסות זה בתפקידי לוחמה והדרכה ופיקוד.
גלעד ברגיל: אני לא מדבר על מאות בשנה בסייבר במודיעין, אני מדבר על אלפים וזה הסיפור שאנחנו נמצאים פה.
גלעד ברגיל: - - - מכינה לבני העדה האתיופית, השיבוצים לא טובים.
גלעד ברגיל: הנתונים שלהם לא טובים, למרות מוטיבציית על.
גלעד ברגיל: אני רוצה שבר תדבר, היא בחורה שהגיעה מבית דתי עם מוטיבציה מאד מאד גבוהה.
גלעד ברגיל: היא חניכה מאד בולטת במכינה.
גלעד ברגיל: אני נותן לה לדבר ושננסה להביא את השינוי ביחד.
אלי אלאלוף: יש לך דקה, חמודה.
בר אברהמוב: נעים מאד.
בר אברהמוב: קוראים לי בר, אני בת 19 וגדלתי ב - - -
אלי אלאלוף: בר מה?
בר אברהמוב: אברהמוב, בוכרית.
אלי אלאלוף: איזה סגנון תפסנו היום בוועדה.
אלי אלאלוף: איזה ייחוד יש לנו.
בר אברהמוב: גדלתי בבית דתי ותמיד הכווינו אותי לשירות אזרחי, זה מה שמקובל, מה שכולם עשו.
בר אברהמוב: בכיתה י"א נחשפתי לפעילות אחרי, ששם הבנתי שלעלות על מדים ולעשות צבא זה אחרת.
בר אברהמוב: אתה נקשר יותר למדינה שלך.
בר אברהמוב: מפה לשם הגעתי למכינת ארז לוד והחלטתי ששם אני אוכל לרכוש כלים טובים יותר ולעשות את השירות הצבאי שלי הכי טוב, שאני אקבל כלים טובים.
בר אברהמוב: אז הלכתי למכינה וביקשתי מהצבא מיונים לתפקידים שאני אוכל למצות את הכישורים שלי בהם, אבל כל פעם המענה שלי היה שלילי, כי הנתונים שלי לא מתאימים.
בר אברהמוב: למרות הערעורים והבקשות התשובה תמיד הייתה שלילית, לא משנה ההמלצות, לא משנה כלום.
בר אברהמוב: איך זה הגיוני שחברה – ואני לא היחידה, יש עוד עשרות, מאות ואני יכולה להגיד אפילו אלפים – חברה שנופלים בין הכיסאות.
בר אברהמוב: חברה שלמדו לאהוב את הארץ דרך הרגליים, שלמדו על הארץ שלהם, שרוצים לשרת בצבא, שלמדו מה היא חברות ואחריות ומנהיגות.
בר אברהמוב: חברה שהתנסו בהדרכה והתנדבויות.
בר אברהמוב: כאילו, אין יותר מזה.
בר אברהמוב: ועדיין הם מקבלים תשובה שלילית.
בר אברהמוב: ופה בדיוק זה נכנס הילד א' והילד ד' שכולכם מדברים עליו מנסים לצמצם את הפערים.
בר אברהמוב: כי לילד א' יהיה את הכלים והוא יקבל את כל ההכוונה מהבית ומהמורים, ללכת לצו ראשון ולעשות את הדברים בצורה הכי טובה וילד ב', מה לעשות, הוא עסוק בלעבוד במלצרות בלילה, כי מה לעשות, אלה החיים.
בר אברהמוב: וככה אנחנו נדפקים – סליחה – כל פעם, פעם אחר פעם.
בר אברהמוב: והיום, למרות שאני מאד רוצה להיות מדריכה, לעשות משהו משמעותי, אני משרתת במחנה סירקין, אולי אתה מכיר אותו.
בר אברהמוב: אנחנו עובדים שם עם יחידות מודיעיניות ואני מאבטחת מתקנים.
בר אברהמוב: אני עושה שבוע-שבוע, אני עושה שירות מקוצר.
בר אברהמוב: כביכול יש לי את ההכי טוב, אני צריכה לשבת בשקט, להגיד תודה, סבבה, אבל זו הנקודה.
בר אברהמוב: אנחנו לא חברה שמחפשים את הקל.
בר אברהמוב: אנחנו רוצים לצאת מאזור הנוחות.
בר אברהמוב: אנחנו רוצים לשרת בצה"ל ולתרום ולצאת לקצונה וכל פעם הדלת נחסמת בפנינו וזה מצב שהוא מתסכל וזה פספוס עצום לנו, אבל זה פספוס גדול גם לצה"ל, כי יש פה חברה שרוצים.
אלי אלאלוף: אבל אתה שמעת שיש פה נכונות ומערך אדיר שרוצה לענות למה שאת קוראת היום המחסום.
אלי אלאלוף: אז כדאי שבאמת, למרות כל מה שנעשה, הם ימשיכו לעשות, יגיעו לבתי הספר, יסבירו.
אלי אלאלוף: אני חושב שבאמת צה"ל עושה הרבה.
אלי אלאלוף: אני בטוח שהם יוכלו לעשות.
אלי אלאלוף: כמו כל מערכת יכולה לעשות יותר.
אלי אלאלוף: אז קודם כל אני מחויב לפי הפרוטוקול להציג את החברים שלי שהצטרפו לדיון הבא.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הכנסת מוסי רז, שהצטרפו כבר לדיון הבא.
אלי אלאלוף: זה רק אומר לי שיש לי דקה כדי לסיים.
אלי אלאלוף: הצטרף חבר הכנסת מאיר כהן.
אלי אלאלוף: בבקשה יו"ר נתי ביאליסטוק, תסביר.
נתי ביאליסטוק כהן: נתי ביאליסטוק - - -
אלי אלאלוף: אלוף נוסף, כשבאים לנושא הבריאות בצפון ובדרום, חבר הכנסת איל בן ראובן.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, נתי.
נתי ביאליסטוק כהן: יש לי מעט מאד זמן, אז אני אשתדל להיות מאד מאד תמציתי, כי אני רוצה לדבר על פריפריה מסוג אחר.
נתי ביאליסטוק כהן: שילובם של אנשים עם מוגבלות בכלל ומבחינתי אני מכיר יותר טוב את האנשים עם עיוורון בשירות צבאי.
נתי ביאליסטוק כהן: אז אני אפתח ואומר שקודם כל יש לנו שיתוף פעולה מצוין עם הצבא ועם ביטוח לאומי ומשרד הרווחה, ואתה בטח תשמח לשמוע שבמסגרת עמותת מגדלור יעדים לצפון, מתנהל פיילוט לשילוב של אנשים עם עיוורון בצבא, שכרגע מכיתה י"א עד ממש שלבי גיוס ראשונים יש פה כ-40 משתתפים.
נתי ביאליסטוק כהן: הפוטנציאל הוא בערך 50 איש לשנה.
אלי אלאלוף: מה אתה אומר.
נתי ביאליסטוק כהן: יש עוד כאלה שמתגייסים באופן עצמוני, בלי המעטפת של מגדלור ושל השירותים.
נתי ביאליסטוק כהן: כרגע המדינה מממנת רק 50% מהעניין, אבל הובטח שיהיה עוד.
אלי אלאלוף: הנושא הזה ביחידה שלכם?
אלי אלאלוף: של החיילים עם צרכים מיוחדים?
נתי ביאליסטוק כהן: אז הנה, אתה יכול להיות בקשר ישיר עם הגברת איטח.
נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו בקשר מצוין, לא עם גברת איטח, עם - - -
אלי אלאלוף: סגן אלוף.
נתי ביאליסטוק כהן: עם יעל בן ארצי, אנחנו בקשר מצוין ובשיתוף פעולה.
נתי ביאליסטוק כהן: עדיין צריך לקצר טווחים מכיוון שהטווח של קבלת ההחלטות לפעמים לוקח חודשים ארוכים וגורם לנשירה מהתהליך.
נתי ביאליסטוק כהן: זה חייב להיות מטופל.
נתי ביאליסטוק כהן: אבל אני רוצה לומר לך למה זה חשוב.
נתי ביאליסטוק כהן: אתה יודע שאני נמנע מלדבר עלי באופן אישי, כי אני מייצג ציבור, אבל אני אומר לך שאני חושב שאחד מימי המשבר הגדולים ביותר בחיי היה אותו יום שקיבלתי תעודה כחולה שכתוב עליה פטור משירות בגיל 17 בערך.
נתי ביאליסטוק כהן: לי היה מאד ברור שאם אני רוצה להשתלב בחברה בישראל, בתעסוקה בעתיד ולהיות בן אדם שעומד על שתי רגליו, למרות לקות הראייה שלי, אני חייב לעבור את המסלול של צה"ל.
נתי ביאליסטוק כהן: אני מוכרח לומר שבאותו רגע זה היה לי יחסית קל להיכנס למסלול הזה ותוך חודשים ספורים חוילתי.
נתי ביאליסטוק כהן: היום התהליך הרבה יותר מורכב, אבל באותו רגע הייתי צריך להילחם בביטוח הלאומי, במשרד הרווחה ובכל רשות אחרת של המדינה.
נתי ביאליסטוק כהן: החשיבות בעיני לשילוב של אנשים עם מוגבלות ובעיקר של אנשים עם עיוורון בשירות צבאי, קודם כל ברמה האישית מדובר במסלול הנורמטיבי של אדם בישראל ואם אתה רוצה להשתלב בצורה נורמטיבית בחברה בישראל, אז אתה חייב לעבור אותו.
נתי ביאליסטוק כהן: ברמה האישית הנוספת, זה עוד שורה ב - - - שמאד מאד חשובה במדינת ישראל.
נתי ביאליסטוק כהן: מבחינת החברה, החברה רואה אנשים עם עיוורון משתלבים בשירות צבאי ומכירה ביכולות שלהם בעתיד גם בקבלה לעבודה וגם בקבלה למסגרות אחרות בחברה ולכן זה חשוב מאד ובזאת אני אסיים.
אלי אלאלוף: תודה רבה נתי, אני רוצה לסכם.
אלי אלאלוף: לפני שאני אסכם אני אגיד שהצטרפו אלינו חברי הכנסת ואאל יונס וסעיד אלחרומי וד"ר אחמד טיבי, שנכנס אחרון.
אלי אלאלוף: זה אומר שאנחנו כבר בדיון הבא, עוד שנייה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם ולהגיד שזה באמת דיון שהיה קצר מדי לאור מה שלמדנו ועודכנו.
אלי אלאלוף: אני ממשיך להאמין ותומך בכל פעולה שצה"ל עושה למען, לא רק כצה"ל, כצבא, אלא כגוף המדינה שמעצב ובונה את העתיד של הצעירים, במיוחד אני חוזר ואומר של הפריפריה.
אלי אלאלוף: למדנו וגם אני לחברים שלי, מהמגזר הבדואי בדרום, שיש מועמדים לעתידים מהמגזר וזה נפלא לשמוע על דברים כאלה ואני באמת מברך אתכם.
אלי אלאלוף: מברך את כל מי שעושה כדי לתת את ההזדמנות האמיתית לצעירים, שכרגע לא תמיד זכו לזה.
אלי אלאלוף: שיהיה לכם המשך מוצלח וכל טוב.
אלי אלאלוף: אנחנו עוברים לדיון הבא.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, חברים, ברוך הבא, השר חיים כץ.
אלי אלאלוף: השבוע הוא משלים את שעות העבודה שלו פה, ואנחנו שמחים.
אלי אלאלוף: תתכונן גם ביום חמישי, יש לנו דיון איתך.
אלי אלאלוף: היום 3 ביולי 2018, כ' בתמוז תשע"ח, השעה 10:33.
אלי אלאלוף: הצעת תקנות הביטוח הלאומי (מועצת המוסד) (תיקון מס..) – אחר כך יכתבו – התשע"ח
אלי אלאלוף: –2018.
אלי אלאלוף: אדוני השר, רשות הדיבור שלך.
חיים כץ: אדוני היושב-ראש, בוקר טוב, מתוקף היותי שר העבודה והרווחה המוסד לביטוח לאומי נמצא תחת אחריותי.
חיים כץ: כשנכנסתי לדיונים של מועצת המוסד לביטוח לאומי, שאני עומד בראשו, התברר לי שאנחנו נמצאים בגוף מיותר – אני מדגיש את המילה מיותר – עם 56 חברים, כשאין גוף כזה במדינת ישראל.
חיים כץ: אין גוף של 56 חברים בשום דירקטוריון, בשום חברה, בחברות גדולות.
חיים כץ: היום בהגדרה עשרה פלוס, יש 12 חברי דירקטוריון.
חיים כץ: 56.
חיים כץ: ומה עוד התברר לי?
חיים כץ: שהגוף הזה לא מחליט כלום.
חיים כץ: הוא לא יודע להחליט שום דבר.
חיים כץ: הוא יודע, אבל אין לו סמכויות.
חיים כץ: הוא חברה מייעצת, ואחת מהנציגים שלו שהיא פקידת האוצר, שלא באה לשום דיון, אפילו לא לאחד, היא המחליטה הבלעדית.
חיים כץ: וכל הגוף הזה יכול להחליט, ועושים מה שהיא רוצה.
חיים כץ: אני חושב שהביטוח הלאומי, שזה העתיד של כולנו ביכולת להזדקן בכבוד, צריך להיות גוף מסודר.
חיים כץ: כשאנחנו הולכים לדבר עכשיו על האיתנות הפיננסית שלו, אנחנו צריכים לקבוע לו דירקטיבה עם סמכויות, ולהביא אותה לגדול המתאים.
חיים כץ: הגודל המתאים, לדעתי, היה צריך להיות 11 או 13 חברים.
חיים כץ: אבל הירידה היא דרמטית מ-56 ל-19.
חיים כץ: אני אומר לך שאני כפוליטיקאי במקום להרחיב ולהגיד 180 ולהיות נחמד, אומר שזה לא יכול לעבוד.
חיים כץ: אם אנחנו רציניים, אז אנחנו צריכים להגדיר מה אנחנו רוצים מהגוף הזה שאנחנו תולים בו את עתידנו, שנוכל להזדקן בכבוד.
חיים כץ: שייתן לנו את מה שמגיע לנו, שייתן לנו מיצוי זכויות.
חיים כץ: אתמול היה לנו פה דיון חלקי בנושא הביטוח הלאומי, ולכן ישבתי והסתכלתי על המבנה הישן, והמבנה הישן היה מטורף.
חיים כץ: למשרד העבודה היו ארבעה נציגים, הוא לא צריך יותר מאחד.
חיים כץ: המנכ"ל של המשרד, שהוא משנה ליו"ר, לא צריך יותר מאחד.
חיים כץ: מה זה בנוסף?
אלי אלאלוף: הוא המנהל, אבל הוא לא במועצה.
חיים כץ: הוא במועצה בלבד, רק הוא.
אלי אלאלוף: רק הוא.
חיים כץ: אין אחרים.
חיים כץ: היו ארבעה.
חיים כץ: לתעשיינים היו 12.
אלי אלאלוף: הוא החקלאי.
חיים כץ: זה יושב איתם.
חיים כץ: הם מגדירים אותם עכשיו - -
עמיתי דובי: נשיאות הארגונים העסקיים.
חיים כץ: - - נשיאות הארגונים העסקיים.
חיים כץ: אתה ביקשת שיהיה אצלם אחד מהמיעוטים שם.
חיים כץ: אז 12.
חיים כץ: מההסתדרות 12, מכל הארגונים, זה לא רציני.
חיים כץ: רוצים תשלום של 600, 700 שקל, לא יודע כמה זה, לפירות יבשים.
חיים כץ: עכשיו בגלל החקלאים אנחנו רוצים רק ירקות ופירות.
חיים כץ: נעשה שגר הביתה, נשלח להם הביתה, שלא יבואו.
חיים כץ: ובשביל זה זה לא מתכנס, כי הם גם לא מחליטים.
חיים כץ: ולכן אמרנו שאנחנו רוצים לבנות לנו מבנה שהוא גם יהיה בסיס לשינויים ולצמצום, כי גם הגוף הזה הוא גוף גדול מדי.
חיים כץ: 19 חברים זה גוף גדול מדי.
חיים כץ: אם חברת חשמל עובדת עם 12, ואם התעשיות הביטחוניות עובדות עם 12, אז אין סיבה שהביטוח הלאומי יעבוד עם 19, בייחוד שאין לגוף הזה סמכויות.
חיים כץ: אז אם רוצים לעשות בלגן בכלל בואו נעשה שהגוף הזה יהיה 200, ניתן לכל הארגונים שמבקשים, הם יבואו, יבלו, יאכלו, מה שהגוף יעשה לא חשוב.
ג'מאל זחאלקה: בורקס, בורקס.
חיים כץ: אין בורקס.
ג'מאל זחאלקה: אין בורקס?
ג'מאל זחאלקה: פעם שרון אמר בורקסים.
חיים כץ: זה פירות.
חיים כץ: ירקות ופירות.
ג'מאל זחאלקה: זה שינוי שצריך.
חיים כץ: עשינו.
אלי אלאלוף: לברך אותו.
חיים כץ: בנינו מבנה על בסיס המבנה הקיים, דיברנו עם חלק מהגופים, עם חלק מהגופים לא דיברנו, הסתכלנו פה על מומחים והגדרנו.
חיים כץ: אתה גם שאלת אותי אתמול: מי זה מומחה?
חיים כץ: אז אני אגיד לך שהמומחים מכל הגופים האלה, שהם חברים בדירקטיבה, הם היחידים שעוברים את ועדת גילאור.
חיים כץ: אני אתן לך דוגמאות של המומחים ששמתי בוועדה.
חיים כץ: אתה צריך להבין שאני איש ליכוד, הקשר הפוליטי בולט, אז תסלח לי על זה.
חיים כץ: אורנה אנג'ל, יו"ר ועדת ביקורת, אני לא יודע אם היא בכולנו, היא מפלגת העבודה.
מרדכי יוגב: היא הייתה עוזרת של אהוד ברק.
חיים כץ: הייתה עוזרת של אהוד ברק, לא של בגין.
חיים כץ: ערן יאראק.
אלי אלאלוף: אני עבדתי לפני כולכם אצל בגין.
חיים כץ: ערן יאראק ממקימי יש עתיד, בעל משרד לראיית חשבון, יו"ר ועדת כספים; פרופ' אבי ויס, אני חושב שהוא ממפלגת העבודה, סגן מנהל מחלקת גריאטריה בבית חולים בלינסון היום, רופא פעיל, ואחראי על כל מערך הרפואי של "משען", יו"ר ועדת סיעוד; שמוליק ליאור היה יועץ של מפלגת העבודה, יו"ר ועדת תקנות.
אלי אלאלוף: מה, יש איזו נטייה חדשה אצלך?
חיים כץ: תקשיב, אני אחראי על גוף שצריך לעבוד, כי אני בסוף צריך להביא את התוצאה.
חיים כץ: אני מביא אנשים שאני לא רוצה שיפסלו לי אותם, כי הלכתי והבאתי מנכ"ל ביטוח לאומי, הוא חיכה שנה כי היה נדמה למישהו שהוא ליכוד.
חיים כץ: היום אנחנו מחכים כבר שלושה חודשים על שירות התעסוקה, כבר שלושה חודשים, כי את המערכת לא מעניין.
אלי אלאלוף: אל תדאג, השירות מחכה כבר שנתיים.
חיים כץ: בכל אופן, חברים, החברים שאנחנו מגדירים אותם פה עצמאים או מומחים הם היחידים שעוברים את גילאור, הם הדח"צים, לצורך העניין.
חיים כץ: דח"צ זה דירקטור חיצוני מטעם הציבור.
חיים כץ: הם הדח"צים שלא קשורים למערכות, הם באים מבחוץ, הם בגדול מתפעלים את המערכת.
חיים כץ: והשאר, חלק באים לבלות, חלק באים להביע דעה.
חיים כץ: אבל בגדול עד עכשיו הגוף הזה מיותר.
אלי אלאלוף: שכחת אתמול ועשית לי - - -
חיים כץ: יש עוד הרבה, לא הקראתי את כולם.
אלי אלאלוף: כי שכחת את ההסתדרות וכל זה.
חיים כץ: לא הקראתי את כולם.
אלי אלאלוף: כן, תקרא את כולם.
חיים כץ: השר עקב היותו שר נמצא; נציג משרד הרווחה; נציג האוצר; נציג השלטון המקומי; שלושה נציגי ההסתדרות החדשה; שלושה נציגי נשיאות – הם היו 12, דרך אגב; שלושה נציגי הארגונים העסקיים, אחד מתוכם יהיה מהמיעוטים, אחד מהעצמאים; חמישה מומחים; אחד מארגוני נשים; אחד מארגון נכים; ואחד מההסתדרות הלאומית.
אלי אלאלוף: ארגון נכים זה סוג של תאונות עבודה, נכים כלליים?
חיים כץ: לא יודע, נראה, יכול להיות שלא.
חיים כץ: נוריד את המומחים ונשים גם תאונות עבודה, נראה.
חיים כץ: המטרה לא לעבור את ה-19.
אלי אלאלוף: אני מזהיר אותך, כי נמצא פה יושב-ראש תאונות העבודה.
יוסי דדוש: דווקא יש לנו שר שהוא מאוד רגיש לעניין של הנכים, ככה שאנחנו - - -
חיים כץ: איפה אתה גר?
חיים כץ: בבאר שבע?
אלי אלאלוף: יש לי ברירה?
חיים כץ: אליכם עוד לא הגיע שביטלו את הכיסא החשמלי.
חיים כץ: בארץ ביטלו את הכיסא החשמלי, לא שמעתם.
חיים כץ: תקשיב, אני בא בידיים נקיות.
חיים כץ: ויתרתי על כל אלה שהיו, ויתרתי, הורדתי מהתעשיינים, הורדתי מההסתדרות, כי זה מיותר, והלכתי להתמודד איתם.
אלי אלאלוף: נציג משרד החינוך פה?
אילן שמש: אני מבקש להדגיש שבוועדות האלה הנציגות שלנו הייתה חשובה מסיבה מאוד פשוטה.
חיים כץ: בוועדות.
אילן שמש: גם בוועדה.
אילן שמש: אני אגיד לך משהו.
חיים כץ: כי לא הייתם.
אילן שמש: הייתי אישית.
אילן שמש: הייתי אחראי, הייתי שותף בוועדה של הקרן לילדים ונוער בסיכון.
חיים כץ: ועדות.
חיים כץ: אני מדבר על המועצה.
אילן שמש: הבוס שלי שהיה אז, ד"ר סער הראל, היה במועצה.
אילן שמש: ד"ר סער הראל היה אז מנהל הוועד החדש.
חיים כץ: באיזו שנה?
אילן שמש: אגיד לך למה זה חשוב.
אילן שמש: זה לא הקטע אם הייתי או לא הייתי, תעזוב.
אילן שמש: זה חשוב מכיוון שחלק גדול מהשירותים האלו הם באיזה מקום שירותים משלימים או שנעשים בתוך מערכות חינוך, ומערכות החינוך לא מיוצגות, וחשוב שתהיה פה שותפות.
חיים כץ: אתה יכול להיות בוועדות.
חיים כץ: אפשר להכניס אחר כך שבוועדות יהיו נציגים - - -
אלי אלאלוף: כמה ועדות, ברשותך, אמרת לי אתמול?
חיים כץ: ועדות?
חיים כץ: ואללה, אתה יכול גם 300 איש, כי יש 20 ועדות.
אלי אלאלוף: כמה ועדות משנה בתוך הביטוח הלאומי?
חיים כץ: 20 ועדות.
אילן שמש: אני אומר את זה שוב, הרבה מהשירותים - - -
חיים כץ: תקשיב, מה שמפעיל - - -
אלי אלאלוף: רגע, תן לו לסיים.
אילן שמש: חשוב לי שהדברים שלי גם יהיו בפרוטוקול.
חיים כץ: אה, טוב.
אלי אלאלוף: כן, זה טוב, זה עוזר לבית המשפט.
אילן שמש: לא בית משפט, זה לא בית משפט, חבר'ה, אכפת לנו.
אילן שמש: חלק גדול מהתקנות נוגעות לילדים שנמצאים בתוך מערכות החינוך, והם מקבלים גם שירותים של מערכת החינוך.
אילן שמש: חלק גדול.
אילן שמש: השותפות עם הרווחה חשובה.
אילן שמש: אני אומר את זה חד-משמעית, במיליון דברים, גם אם היא קשה וגם אם היה מצוינת, היא חשובה.
אילן שמש: הניתוק של החינוך מתוך הדבר הזה יפגע בילדים, לא בנו ולא בכבוד שלנו.
אלי אלאלוף: אולי תשבו ביחד בנושא הרבה יותר קונקרטי שנקרא פנימיות וכפרי הנוער?
חיים כץ: התחלנו לעבוד עכשיו ביחד ב-360 - - -
אילן שמש: יש לי רשימה.
אלי אלאלוף: תאמין לי, זה טוב לילד.
אלי אלאלוף: אם תסתכלו על הילד תעשו את זה, זה יהיה הדיון.
אילן שמש: אני גם פה מסתכל על הילד.
אלי אלאלוף: אני בטוח, אבל פה הנושא שאני מעלה - - -
אילן שמש: ואני אומר לך, אני לא משתתף בוועדות, אני בדרך כלל לא מפסיק להסתכל על הילד.
אלי אלאלוף: לצערי זה אחד הנושאים שלא הצלחתי להזיז.
אלי אלאלוף: אם השר אומר שעכשיו זה עומד על שולחנו לטיפול אז אני שמח.
עמיתי דובי: אנחנו מברכים את המהלך שיזם השר חיים כץ.
עמיתי דובי: אני חושב שזה מהלך מבורך, מהלך שיכול ליצור אפקטיביות והתנהלות, כמו שהוא הגדיר את זה, והיטיב לעשות את זה יותר טוב ממני.
עמיתי דובי: אני חושב שדירקטוריון של 19 אנשים, כפי שהוא מופיע פה, הוא מאוזן ומביא ליד ביטוי את כל השחקנים.
עמיתי דובי: לכן, אם באמת אנחנו רוצים להמשיך ולעשות עבודה, זה הדבר הנכון.
עמיתי דובי: אני מזכיר לך, אדוני היושב-ראש, גם שוחחנו על זה, בכל הפרויקט של להזדקן בכבוד יש בינינו תיאום, והמגזר העסקי בראשותו של שרגא מוכן והעביר החלטה על חיוב עצמי של עצמנו בביטוח לאומי.
עמיתי דובי: הכדור כרגע בידיים של השר כץ, ואני מקווה שביחד נוכל להביא בשורה אמיתית.
עמיתי דובי: יש ניואנסים קטנים כאלו ואחרים, אבל זה יגמר.
עמיתי דובי: שורה תחתונה, מברכים על המהלך.
עמיתי דובי: בואו נתחיל לעבוד.
אלי אלאלוף: בבקשה, יוסי.
יוסי דדוש: אני חושב שהפעילות שלנו במועצה, השר דיבר על נוכחות, אני לא חושב שפעם אחת – אולי אתה מכיר את אבי עמידור שהוא נשיא הארגון.
יוסי דדוש: לא הייתה פעם אחת שהוא נעדר.
יוסי דדוש: ואגב, לא ביקשנו תשלום עבור הנוכחות שלנו, עשינו את זה בהתנדבות.
חיים כץ: זה לא החלק החשוב.