GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: אם צה"ל צריך את הכמות הנדרשת שלו ליחידות האלה, אין לו ברירה.
אלי אלאלוף: זה לא מתוך ברירה אידיאולוגית, סוציולוגית שהוא צריך להביא אותם.
אלי אלאלוף: אין לו ברירה, הוא חייב לרוץ להביא אותם משם.
אלי אלאלוף: כי משם לא ממצים את הפוטנציאל שיש ואת שתי האוזניים של הילדים שלנו.
אלי אלאלוף: לכן אני שמח שהצבא לא מתעקש ועומד.
אלי אלאלוף: אני זוכר את השיחות עם תת אלוף קרו מחיל המודיעין, אומר מאיפה אני אביא אותם?
אלי אלאלוף: אז הבאנו את הבחור, הבן של נהג המשאית של ערד, עם פיגור, האבא.
אלי אלאלוף: עם אמא, אני לא אגיד לכם עוד איזה רמת פיגור.
אלי אלאלוף: והילד הזה יצא במחזור ראשון של קורס הסייבר מספר 1.
אלי אלאלוף: אני בטוח שהוא למעלה למעלה ביחידות שלו.
אלי אלאלוף: זאת אומרת שאם מתעקשים, עם ראש פתוח, עם נכונות להודות בכישלון, כי זאת לא בושה להודות.
אלי אלאלוף: כי מי שלא מודה אז הוא עוד יותר גרוע בהמשך.
אלי אלאלוף: הוא מתחמק מלראות את האמת.
אלי אלאלוף: שנדע שהפוטנציאל האדיר, הלא מנוצל, שהוא יפתח את המדינה, שהוא יפתח את הכלכלה, שהוא יפתח את ה טכנולוגיה, זה גם הבחורים מהדרום ומהצפון.
אלי אלאלוף: לצערי אני אומר, אחרי כן יש דיון על הבריאות, אתם תראו, גם שם יש לנו את אותה בעיה.
אלי אלאלוף: חברים, צריך להבין שמי שמשקיע בפריפריה, ההשקעה שלו היא כפל כפליים לעומת ההשקעה במרכז הארץ.
אלי אלאלוף: ודבר נוסף שתבינו, לצערי, כי אני לא מכיר תהליך טבעי יותר מזה, זו העובדה שהיום הפריפריה מחזקת את המרכז ולא ההיפך.
אלי אלאלוף: כי הבוגרים של בתי הספר המוצלחים, אלה שנמצאים גם אצלכם באותן יחידות שציינתי כרגע, בצורה הכי טבעית הם קמים ועוזבים את האזור שממנו הם באו.
אלי אלאלוף: זאת אומרת שהפריפריה כל הזמן מחלישה את עצמה ומחזקת את המרכז.
אלי אלאלוף: וגם המהפכה האדירה הזאת שאמורה לקום עם העברת צה"ל לנגב, זה לא זבנג וישנו.
אלי אלאלוף: אולי בעוד 20 שנה ההשלכות של זה יורגשו בדרום.
אלי אלאלוף: כי כרגע, מהדיונים שאני משתתף ולא אספר עליהם כמובן, בוועדת חוץ וביטחון, הבעיה המרכזית כרגע זה איך מסיעים את המרכז לדרום כל יום, עם כמה מאות אוטובוסים, כפי שאתם ודאי יודעים.
אלי אלאלוף: זה אומר שגם היום יודעים שהמעבר האדיר הזה של עשרות אלפי חיילים לדרום, של יחידות הכי משוכללות, בסוף נתקעים בגלל האישה שלא מוצאת עבודה.
אלי אלאלוף: בגלל – לא, אנחנו רגילים לחיי התרבות של תל אביב ואני תושב באר שבע, אז אני רוצה להגיד לכם, אני לא רואה את אשתי כל הזמן, היא בקונצרט, בשירה, בזה.
אלי אלאלוף: חיי תרבות מטורפים.
אלי אלאלוף: מזל שיש לה זמן להכין למרוקאי קצת אוכל.
אלי אלאלוף: חוץ מזה עכשיו יש קייטרינג, אז נלך עם קייטרינג.
אלי אלאלוף: אני אומר את זה מפני שצה"ל הוא הגוף המשימתי המרכזי שיכול לשנות ולחזק את כל המדינה, לא רק חלק ממנה.
אלי אלאלוף: אני שמח שביקשו ממני היום שנקיים כאן דיון בוועדת הרווחה, ביוזמת החברים שכאן, ודאי אם זה אלי בן דהן סגן שר הביטחון, שהוא באר שבעי בין היתר, שכן שלי בשכונה.
אלי אלאלוף: ואלעזר שטרן ואחרים שיזמו את היום, כדי שנדון בדברים.
אלי אלאלוף: תעבירו את המסר מדברים מסוג זה, של תפקיד צה"ל בתפקיד החברתי.
אלי אלאלוף: אני אסיים בנקודה אחת.
אלי אלאלוף: גם בדו"ח העוני שהייתה לי הזכות לעמוד בראשו, למלחמה בעוני, בוועדה בשנת 2011 פעם ראשונה צה"ל הודה בעוני בתוכו.
אלי אלאלוף: אלוף אורנה ברביבאי כתבה דו"ח קצר ובו כל ההנחיות של צה"ל ובצדק יש לה, שהיא מודה שיש תקציב של 300 מיליון שקלים לנושא ההתמודדות עם העוני בחיילים.
אלי אלאלוף: ואני גם רוצה שתזכרו שעוני אין לו סוף.
אלי אלאלוף: תמיד יהיה עוני, בכל חברה.
אלי אלאלוף: המשוכללת ביותר, כמו הצפונים של סקנדינביה וגם אצלנו, שאנחנו מדינה מדהימה, שיהיה ברור.
אלי אלאלוף: אבל יש לנו עוני והעניים האלה שיגיעו לצה"ל, יכולים גם להיות מצוינים, בוודאי לתרום לחברה.
אלי אלאלוף: לצה"ל ולחברה שלנו, שכולנו רוצים אותה כמה שיותר צודקת ומצוינת.
אלי אלאלוף: אז אני מודה למי שבא ואני שמח שחבר שלי, חבר הכנסת דני סידן מהצפון הגיע ונציג האוצר, הוא יודע היום שאין הוצאת כסף, אז הוא מגיע, אלי, ברוך הבא, בוא שב ותצטרך אלינו.
אלי אלאלוף: מי מתחיל?
ענת כהן-שמואל: סגן אלוף אריאלה איטח.
ענת כהן-שמואל: יש להם מצגת?
אלי אלאלוף: איטח?
אלי אלאלוף: מאיפה את?
אלי אלאלוף: ממושב יד רמב"ם?
אריאלה איטח: לא.
אריאלה איטח: המשפחה בחדרה והמקור ב- - -
אלי אלאלוף: לפרוטוקול תגידי את שמך ותפקידך.
אריאלה איטח: אז בוקר טוב.
אריאלה איטח: השם שלי הוא אריאלה איטח ואני ראש ענף תכנון ומחקר באגף כוח אדם בצה"ל.
אריאלה איטח: אני שמחה על הפתיחה שלך.
אריאלה איטח: מה שאנחנו ננסה, כל הצוות הנכבד שיש פה, אתה רוצה שנציג אותם?
אלי אלאלוף: לא, אחד-אחד שנגיע ואחר כך תעשה לי מבחן ואני אכשל.
אריאלה איטח: אוקיי, אין בעיה.
אריאלה איטח: אנחנו פה כדי להציג איך צה"ל עוסק באוכלוסיות במיקוד, איך צה"ל כמקדם חברתי מנסה לטפל בכל הדברים שציינת פה.
אריאלה איטח: אז באמת צה"ל רואה את עצמו כצבא העם.
אריאלה איטח: שאלה שהרבה פעמים עולה לאוויר ואנחנו באמת רואים את צה"ל כגוף שהוא הזדמנות מאד משמעותית עבור הרבה בני נוער.
אריאלה איטח: לא רק עניין של פריפריה חברתית וגיאוגרפית, אלא סוג של הזדמנות סתם לילד שמתנהג בצורה מסוימת ויש לו הזדמנות לפתוח דלת חדשה ולשפר את עצמו.
אריאלה איטח: צה"ל כל הזמן משפר את עצמו.
אריאלה איטח: כל הזמן בוחן איזה אוכלוסיות כרגע נדרשות במיקוד.
אריאלה איטח: בתקופה שאתה התגייסת, כנראה הנושא של עלייה, עולים הייתה אוכלוסייה הרבה יותר במיקוד, היום קצת פחות.
אריאלה איטח: כל פעם בהתאם לצורך אנחנו בודקים איזה אוכלוסיות צריכות חיזוק ולהן אנחנו נותנים מענה.
אריאלה איטח: עסקנו בנושא של יוצאי אתיופיה.
אריאלה איטח: עכשיו לפי החלטת הממשלה עברנו מבידול לשילוב.
אריאלה איטח: כבר אין מסגרות ייחודיות, אבל אנחנו עדיין כל הזמן דואגים ורואים – יוצג פה בהמשך – איך אנחנו מקדמים.
אריאלה איטח: נושא של חיילים בודדים, מיעוטים מתנדבים שהם לא חייבי גיוס, מתנדבים רפואיים, עולים עדיין קיימים, אבל במינונים יותר נמוכים.
אריאלה איטח: נוער בסיכון, חרדים.
אריאלה איטח: כל פעם זה משתנה.
אריאלה איטח: אנחנו בעיקר עוסקים כל הזמן בשאלה איך אנחנו מרחיבים את הגיוס, אי אנחנו קולטים עוד ועוד אוכלוסיות לתוך צה"ל ונותנים להם גם את הכלים בהתאם לצורך.
אריאלה איטח: איך אנחנו משפרים את המיצוי שלהם, איך אנחנו מוודאים שהם מגיעים מיצוי מיטבי של היכולות שלהם ואנחנו משתדלים לבדוק יכולות, לא הכשרות אלא יכולות אישיות.
אריאלה איטח: כמובן אנחנו עוסקים הרבה בשנים האחרונות גם בהכנה לאזרחות.
אריאלה איטח: איך עם הכלים שהם צברו בצבא אנחנו מכשירים אותם הכי טוב לאזרחות, נותנים להם כלים, הכשרה ואמצעים שיוכרו באזרחות.
אריאלה איטח: שלושה משפטים קצרים על מצב ליקויי השירות בצה"ל, כי זה מבחינתנו סממן לכמה אנחנו מצליחים לטפל טוב באוכלוסייה.
אריאלה איטח: אז גם נושא הנשר, נשר משירות, כמה אנשים לא שרדו עד הסוף את השירות, אנחנו רואים סך הכל ירידה לאורך השנים.
אריאלה איטח: אני כבר אגיע למה אנחנו עושים כדי לטפל בזה.
אריאלה איטח: נפקדים ועריקים, גם כן נמצאים במגמת ירידה מתמדת.
אריאלה איטח: אנחנו באמת מאמינים שחייל שמגיע לכלא נכנס לאיזה שהוא מעגל שאנחנו מנסים למנוע אותו בכלים אחרים.
אריאלה איטח: וגם הכליאות בירידה.
אריאלה איטח: כלומר כל המגמות של ליקויי השירות בירידה ועכשיו אני אציג מה אנחנו מנסים לעשות בצה"ל.
אריאלה איטח: אנחנו עובדים בכמה רבדים.
אריאלה איטח: קודם כל ברמה של שינויים מערכתיים גדולים, יוזמות מערכתיות בתוך הצבא וקשרים מחוץ לצבא כדי לשלב ידיים – משרד החינוך ומשרד הרווחה, איך אנחנו בסוף לוקחים את הילדים האלה ומעבירים אותם באופן המיטבי מתוך משרד החינוך והעבודה לצבא ואחרי זה בהמשך.
אריאלה איטח: העיסוק שלנו מתחיל בהכנה לצה"ל.
אריאלה איטח: כבר בשלב המלש"ב, שנה וחצי בערך לפני הגיוס, אנחנו מנסים לרכך לילד את המעבר לצבא, החל מזה שאנחנו מכינים אותו הכי טוב שאפשר לצו הגיוס, שהוא קריטי ומשמעותי אחרי זה להמשך שירותו ולשיבוץ שלו.
אריאלה איטח: אנחנו מבינים היום שאנחנו עוסקים לא רק בילדים, במלשב"ים, אלא גם בהורים, במורים, בכל המסגרת העוטפת ומכווינים אותה.
אריאלה איטח: למשל לעשות גדנ"ע להורים של ילדים יוצאי אתיופיה כדי להעביר להם את חווית השירות.
אריאלה איטח: אוכלוסיות שלא ראו את השירות הצבאי, להעביר להן את התחושה של שירות בצה"ל.
אריאלה איטח: אם זה לעשות צווים אחודים לבתי הספר, במקום שכל ילד יגיע באופן פרטני ללשכת הגיוס ויעשה צו, משהו שהוא הכנה כיתתית, מראש, מגובשת, מעלה את המיצוי של הילדים גם מבחינת היקף המגיעים לצו גיוס וגם מבחינת האיכות של המבחנים שהם עושים, כי יש להם הכנה טובה, כי הם באים באופן מרוכז.
אריאלה איטח: מבחינת שיתופי פעולה, אז יש את יתד, שזאת תכנית ארצית בהובלת משרד הרווחה, שאנחנו שותפים.
אריאלה איטח: שותפים בה הרבה משרדי ממשלה.
אריאלה איטח: זו תכנית ראשונה מסוגה שעוסקת מעבר לגיל 18 בגילאי 18-26.
אריאלה איטח: אורית, אם אני טועה במשהו - - -
אלי אלאלוף: 26?
אריאלה איטח: כן.
אריאלה איטח: כלומר פעם ראשונה שיש עיסוק מעבר לגיל 18 וזה פוגש את צה"ל באופן מאד משמעותי.
אריאלה איטח: התחילו בשנה האחרונה שיתופי פעולה מדהימים - - -
אלי אלאלוף: מה, מתגייסים עד גיל 26?
אריאלה איטח: לא, לא, לא.
אריאלה איטח: פרויקט יתד עוסק בגילאי 18-26.
אריאלה איטח: בגלל שצה"ל הוא בטווח הזה, יש המון ממשקים שנוצרו ב - - -
אלי אלאלוף: בתקופת שירות החובה.
אריאלה איטח: אנחנו מקבלים ילדים.
אריאלה איטח: לפעמים אנחנו מקבלים אותם כלוח חלק, אנחנו לא יודעים מה עבר עליהם, אנחנו לא יודעים מה הרקע.
אריאלה איטח: יש ילדים שבוחרים להגיע ולא לדווח, כי הם רוצים לפתוח דף חדש, מה שלא תמיד מצליח.
אריאלה איטח: כי בסוף כמה שהילד רוצה לפתוח דף חדש בגולני, כשהוא נכנס לשירות ויש לו קושי בעורף המשפחתי, אז הוא מתרסק.
אריאלה איטח: אז אנחנו עושים הרבה שיתופי פעולה גם בשלב המלש"ב, גם בשלב השירות.
אלי אלאלוף: כמה חיילים בגדול של הקבוצה הזאת?
אריאלה איטח: הפרויקט הוא פרויקט ארצי לאומי.
אריאלה איטח: אנחנו התחלנו בשיתופי פעולה בשנה האחרונה, נכנסנו לשישה בסיסים כפיילוט.
אריאלה איטח: ממש, עובדים סוציאליים נכנסו לתוך המסגרות.
אריאלה איטח: ילדים שרוצים לשרת שירות משמעותי - - -
אלי אלאלוף: הנה האלוף האמיתי.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אלוף במילואים.
אלעזר שטרן: אתה יודע מה ההבדל?
אלעזר שטרן: אנחנו אלופים וזה בא והולך.
אלעזר שטרן: מילואים, דימוס.
אלעזר שטרן: אתה נשאר תמיד.
אלי אלאלוף: כן, זו הירושה הכי אחראית שאני חייב למלא.
אלי אלאלוף: בבקשה, סגן אלוף איטח.
אריאלה איטח: בוקר טוב.
אריאלה איטח: התחלתי לציין את שיתופי הפעולה עם הרווחה, מיזם שאנחנו עושים בשנה האחרונה במסגרת תכנית יתד.
אריאלה איטח: מכיר?
אלעזר שטרן: לא, אתם תמשיכו.
אלעזר שטרן: אני אשתלב.
אלי אלאלוף: אל תדאגי, הוא יודע להשתלב.
אריאלה איטח: אז מה שעשינו, לקחנו שישה בסיסי פיילוט של המרט"ג, שזה אוכלוסיות שיש בהן הרבה אוכלוסיות במיקוד.
אריאלה איטח: בעצם ילד שרוצה, חייל שרוצה לשרת שירות משמעותי ויש לו עורף משפחתי קשה, שמפריע לו לשרת כי הוא צריך לעזור בבית וכל מעטפת הת"ש הניתנת לו היא בסוף לא תחליף, בשיתוף פעולה עם הרווחה, עובדים סוציאליים שכמובן בהסכמת משפחה והחיילים מגיעים, מסייעים בעורף המשפחתי.
אריאלה איטח: אנחנו ראינו הרבה סיפורי הצלחה שעוזרים לנו להפריד את הילדים בשירות ולצמצם את הנשר.
אריאלה איטח: פרויקט מדהים.
אריאלה איטח: עשינו כבר כנס.
אריאלה איטח: הרווחה עשתה כבר כנס ל-140 עובדים סוציאליים שהם גייסו לטובת הפרויקט הזה ואנחנו עשינו כנס לכל מערך הת"ש.
אלי אלאלוף: מה, הם הגיעו לרשות התכנית הזאת, אותם 140 עובדים?
אריאלה איטח: הם עומדים לרשות כל גילאי 18-25.
אריאלה איטח: הצבא הוא חלק משמעותי בתוך האירוע.
אריאלה איטח: זה שיתופי פעולה מאד יפים.
אריאלה איטח: אנחנו מנסים ללוות את הילדים גם בגיוס שלהם לשירות.
אריאלה איטח: כלומר שלא כל מה שקרה להם לפני שהם התגייסו יימחק, ובהמשך גם להעביר מקל חזרה לרווחה, להמשך טיפול כדי לוודא שאנחנו מסלילים את האוכלוסייה הזאת.
אריאלה איטח: בתוך זה יש גם את פיילוט בית הדין - - - שנכנס גם לצה"ל השנה.
אריאלה איטח: התחיל כפיילוט בחיל האוויר ובאת"ן וגם הוא סיפור הצלחה.
אריאלה איטח: בשתי מילים, פרויקט שבמסגרתו חיילים שהיו עריקים, שלב לפני העונש נותנים להם אלטרנטיבה במקום להיכנס לכלא להיכנס לתכנית שיקומית, שאמורה להסליל אותם חזרה לדרך, בליווי מפוקח.
אלעזר שטרן: מתי מסתיימים האבחונים האלה?
אריאלה איטח: מה?
אלעזר שטרן: מתי הם מסתיימים?
אלעזר שטרן: בבקו"ם?
אלעזר שטרן: תוך שלושה חודשים?
אריאלה איטח: העדכונים?
אלעזר שטרן: לא, האבחונים.
אריאלה איטח: האבחונים?
אלעזר שטרן: מתי אתם יודעים שחייל צריך לקבל או חיילת, לא משנה מה, את המעטפת הזאת שאת ציינת.
אריאלה איטח: אז הצגתי שהתחלנו בשלב החיילות, בבסיסים שבחרנו כפיילוט.
אריאלה איטח: עכשיו אנחנו מרחיבים את זה לכל הבסיסים.
אריאלה איטח: במקביל אנחנו - - -
אלעזר שטרן: למה בשלב החיילות?
אריאלה איטח: רגע.
אריאלה איטח: במקביל.
אריאלה איטח: כי אתה יודע, העברות מידע זה נושא יותר קשה.
אריאלה איטח: אנחנו במקביל כבר בעבודה מתקדמת מאד.
אריאלה איטח: באמת, פעם ראשונה שאני אומרת עבודה מתקדמת מאד על העברות מידע.
אריאלה איטח: אני רוצה שכבר משלב המלש"ב הרווחה תמפה לי איזה חיילים שמוכרים ברווחה מתגייסים ואיזה טיפול הם צריכים, שנצליח לתאם את השיבוץ שלהם.
אריאלה איטח: לא רק את השיבוץ שלהם, גם את המועד.
אריאלה איטח: כי אם יש לי ילד שלומד בפנימייה, אני לא רוצה שבחצי שנה מהרגע שהוא סיים את הפנימייה עד שהוא מגיע לשירות הוא יצנח לנו וילך לנו לאיבוד.
אריאלה איטח: אז אנחנו מנסים - - -
אלעזר שטרן: נכון, סליחה על השאלה, למה צריך את הרווחה?
אלעזר שטרן: זאת אומרת צריך גם את הרווחה, אבל הרי בצו ראשון, חוץ מהייחוד של מה הרווחה, אתם כבר יודעים הרבה קודם.
אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לשאול בעצם, למה בכלל צריכים ללכת לבסיסים?
אלעזר שטרן: מה החזון?
אלעזר שטרן: מבחינתי החזון צריך להיות שכשחייל מתגייס הסתיים האבחון, לא עכשיו אנחנו יודעים.
אלעזר שטרן: הסתיים האבחון.
אריאלה איטח: הסתיים האבחון, אבל לא הסתיים הליווי.
אלעזר שטרן: בסדר, זה ברור.
אריאלה איטח: אז ציינתי שהתחלנו עם הפרויקט הזה דרך תכנית יתד של הבסיסים ועכשיו אנחנו מרחיבים אותה גם לשלב של לפני שירות.
אריאלה איטח: כלומר אנחנו רוצים כבר לקבל חיילים.
אריאלה איטח: אני לא רוצה לשבץ ילד ליחידה קרבית ואז לגלות שהוא רצה , הוא חשב שהוא יכול והמציאות טופחת לו על הפנים.
אריאלה איטח: אנחנו רוצים לקבל את זה לפני ואנחנו גם רוצים להסליל אותו אחרי זה לאזרחות.
אריאלה איטח: פשוט ככה התחלנו, אנחנו מרחיבים.
אלעזר שטרן: יש לכם איזה חזון?
אלעזר שטרן: סליחה, שאלה אחרונה בעניין.
אריאלה איטח: כן, יש לנו חזון.
אלעזר שטרן: שהחזון אומר כשהוא יתגייס, יסתיים האבחון?
אלעזר שטרן: זאת אומרת כשחייל מגויס אנחנו יודעים עליו את כל מה שאת יודעת היום מתוך הבסיסים.
אריאלה איטח: נכון, נכון.
אריאלה איטח: יש את הנושא ה - - -, שזה גם בהקשר שדיברנו, של המעבר לאזרחות.
אריאלה איטח: ישבנו ומיפינו 300 מקצועות שברגע שחיילים משתחררים הם מקבלים בשחרור מצה"ל - אנחנו עושים את הקשר מול משרד העבודה – תעודה שאיתה הם יכולים לעבוד באזרחות.
אלי אלאלוף: של הכשרה שהם קיבלו תוך כדי שירות.
אריאלה איטח: התאמנו התאמות של התכנים.
אריאלה איטח: ראינו שבשיתוף פעולה עם משרד העבודה והרווחה, פשוט פרטנו להם מה התכנים הנלמדים, מה העיסוק המדויק ויצרנו התאמות והכרות באזרחות.
אריאלה איטח: זה משהו שהוא משמעותי, אפרופו ההסללה לאזרחות.
אריאלה איטח: אנחנו רואים את זה גם בשלב טרום הגיוס, בשלב המלש"ב שמול משרד החינוך אנחנו מנסים להתאים את ההכשרות שגם משרד החינוך יכשיר, כמה שאפשר, בהתאם לצרכים שלנו כצה"ל, יצמצם לנו את ההכשרות בשלב הגיוס ויסליל את הילדים עד השחרור.
אריאלה איטח: אנחנו פחות הצלחנו בנושא הזה בעולם האקדמיה, אבל סוף סוף אני מקווה ששבוע הבא יתחילו מגעים.
אריאלה איטח: כלומר עד עכשיו לא הצלחנו ליצור שיתוף פעולה והכרות בתכנים שנלמדים בצבא, כולל עתודה לאזרחות.
אריאלה איטח: אני מקווה שאנחנו נפרוץ את הדרך גם שם.
אריאלה איטח: מכינות אופק – קיימות 8 מכינות, עיסוק מול משרד החינוך.
אריאלה איטח: זה מכינה חצי שנתית, שלא דוחה שנת גיוס אבל כן מכשירה אוכלוסיות נדרשות לקראת השירות וגם מסגרות נמצאות - - -
אלי אלאלוף: מכינות לקידום מה?
אלי אלאלוף: מנהיגות?
גלעד ברגיל: יש היום 16-17 מכינות אופק של - - - שבעה חודשים בתקצוב משרד החינוך.
אלי אלאלוף: לא, לא, אתה לא רגיל לישיבה פה, אז תגיד את שמך ואת תפקידך, כדי שיהיה לנו פרוטוקול מסודר.
גלעד ברגיל: אוקיי, אז אני גלעד ברגיל, אני ראש מכינה קדם צבאית ארז בלוד, זה מכינת אופק.
גלעד ברגיל: מכינה שבשותפות של אחרי והסוכנות היהודית, בתקצוב של משרד החינוך, לא של משרד הביטחון.
אלי אלאלוף: כמה ילדים יש במכינה?
גלעד ברגיל: אצלנו במכינה יש כ-50 נערים מהפריפריה.
גלעד ברגיל: 95% נוער מהפריפריה.
גלעד ברגיל: אנחנו סיימנו השנה מקום ראשון בכל המכינות המעורבות בארץ – בנים ובנות – בגיוס לצה"ל קרבי.
גלעד ברגיל: זאת אומרת הבנות שלנו – 75% הפכו להיות לוחמות.
גלעד ברגיל: הבנים 100% מיצוי לחימה.
גלעד ברגיל: כן.
גלעד ברגיל: זה הנתונים.
גלעד ברגיל: זה מראה שהמוטיבציה של החברה מהפריפריה אצלנו היא מוטיבציית על.
אלעזר שטרן: וגם שאתם עושים עבודה טובה.
גלעד ברגיל: אני חושב שכן.
גלעד ברגיל: אני חושב שהם הנוער הטוב, אני חושב שהמוטיבציה, סליחה, הם לא רוצים להיות טבחים, הם לא רוצים להיות טכנאים, אם אפילו לא רוצים סייבר.
גלעד ברגיל: הם רוצים להיות לוחמים והבנות רוצות להיות בהדרכה ומפקדות.
גלעד ברגיל: אני לא מזלזל בלוחמה של בנות, אני מאד אוהב את הלוחמה של בנות.
גלעד ברגיל: זה מאד קרוב אליהן, אבל הבעיה שלנו היא שלוחמה זה אופציה יחידה של בת לשנות את השיבוץ שלה.
גלעד ברגיל: כי אחרת היא הולכת להיות - - -
אלי אלאלוף: אתה עוד מעט תקבל את רשות הדיבור ותשלים.
אלי אלאלוף: בינתיים בוא נאפשר למפקדת שלנו להשלים.
אריאלה איטח: יחידות ניצוץ נמצאות בפיילוט.
אריאלה איטח: זה אירוע באמת חדש.
אריאלה איטח: חמש מסגרות ייעודיות, שוב, אנחנו מנסים למקד אוכלוסיות לאיזה שהיא הכנה לשירות, באיזה שהוא קורס לקראת השירות.
אלעזר שטרן: רגע, סליחה שנייה, איפה עובר הגבול ביניהם?
אלעזר שטרן: בין האופק לבין הניצוץ.
אורית להב: שמי אורית להב, אני ממשרד הרווחה ואני אענה על השאלה.
אורית להב: זה בסדר מבחינתכם?
אורית להב: ההבדל הוא שבמסגרות ניצוץ א' החניכים לא צריכים-.
אורית להב: ההבדל הוא שמסגרות ניצוץ מיועדות יותר לקצה הרצף, חלקם קיבלו כבר פטור מגיוס מכל מיני סיבות ואמורות באמת לתת לנוער במצבי סיכון ומצוקה אפשרות להשתלב במכינות ללא עלות כספית בכלל, עם הכרה בביטוח לאומי.
אורית להב: זאת אומרת לקבל קצבה נוספת, כדי שיוכלו גם לקבל כסף עם הכשרה מקצועית, כל מכינה בהתאם להכשרה שלה ועם אפשרות ללינה סביב כל ימות השבוע, מה שהרבה פעמים במכינות אחרות אין.
אורית להב: זאת אומרת הן מיועדות באמת לקצה רצף הסיכון, כדי שיוכלו אחר כך לשפר את הנתונים שלהם וגם להתגייס לצבא.
אלי אלאלוף: מה גודל של מחזור?
אורית להב: גודל של מחזור – יש חמש מכינות שאמורות להיפתח בספטמבר הקרוב.
אלי אלאלוף: כמה זה יוצא?
אורית להב: כל מכינה היא 25 משתתפים.
אורית להב: יש מכינה עבור מגזרים שונים.
אורית להב: יש מכינה אחת לבנות וארבע מכינות לבנים.
אורית להב: הן אמורות להיפתח בספטמבר הקרוב ונמצאות כרגע בפיתוח מאד מאד מואץ.
אלי אלאלוף: מה, מכינות נוספות
אורית להב: זה לא נחשב מכינות, כי זה לא עומד בחוק המכינות, אבל זה מסגרות, אנחנו קוראים לזה מסגרות ניצוץ – נוער, צעירים וצבא – ראשי תיבות של ניצוץ.
אורית להב: המטרה היא באמת לשפר את הסיכויים של אלה שנמצאים בקצה הרצף להתגייס לצבא.
אלי אלאלוף: האחריות של זה זה משרד הרווחה?
אורית להב: זה משרד העבודה והרווחה בשיתוף עם הביטוח הלאומי, בשיתוף עם הצבא.
אלעזר שטרן: כמה זמן זה יהיה?
אלי אלאלוף: התכנון של זה.
אורית להב: תכנון המכינה, המכינה היא מכינה שנתית.
אורית להב: אנחנו מאמינים שבעבודה עם נוער בסיכון צריך זמן ארוך יותר.
אורית להב: לחלקם בכלל אין נתוני גיוס או שהצבא החליט לא לגייס אותם מכל מיני סיבות.
אלי אלאלוף: ולמה זה לא יכול להשתלב למשל בשירות האזרחי?
אורית להב: חד משמעית הפרויקט בסופו של דבר יביא, אנחנו מעריכים, שוב פעם, אנחנו פותחים את זה בספטמבר.
אורית להב: אנחנו מעריכים שחלק מאלה שלא השתלבו בסופו של דבר בצבא, המטרה היא לשלב אותם בסופו של דבר כאזרחים.
אורית להב: זאת אומרת או שירות לאומי או שירות אזרחי.
אורית להב: יש לנו שירות לאומי מותאם.
אלי אלאלוף: אין יותר שירות לאומי, זה נקרא רק שירות אזרחי.
אלי אלאלוף: החוק היה פה.
אלי אלאלוף: אין מילה שירות לאומי.
אלי אלאלוף: שירות אזרחי.
אורית להב: סליחה.
אורית להב: שירות אזרחי.
אורית להב: אני לא מספיק בוועדות.
אורית להב: יש לנו שירות אזרחי מותאם היום במשרד העבודה והרווחה עבור נוער באמת בקצה.
אורית להב: המטרה היא בסופו של דבר אזרחים.
אלי אלאלוף: אוקיי, זהו?
אורית להב: כן.
אלי אלאלוף: אני רק מזכיר לחברים, אלעזר, אני פתחתי בזה שהזכרתי את המעורבות של רש"י אז בנושא של מצוינות מהפריפריה.
אלי אלאלוף: אם זה היה עתידים ואם זה היה מגשימים לפני מספר מועט של שנים יחסית, 5 שנים אחרונות ואני אמרתי שהדגש הוא – אתם שמים לב, בלי לפגוע במה שהצגתם חס וחלילה.
אלי אלאלוף: הצגתם אנשים זה פריפריה, זה רווחה.
אלי אלאלוף: ואני אומר שם, איתם – תשימו לב – יכולים למצוא מצוינות.
אריאלה איטח: אז ממש לא - - -
אלי אלאלוף: את זה צה"ל צריך להבין.
אלי אלאלוף: הוא זקוק לזה.
אלי אלאלוף: הוא חייב יותר מצוינים.
אלי אלאלוף: זה לא בא פה לחייב אותו לעשות מה שהוא לא זקוק לו, אבל הוא להיות מצוינות.
אריאלה איטח: אז ממש לא, אם זה מה שהשתמע.
אלי אלאלוף: כי לא ראיתי תכניות.
אריאלה איטח: אז הנה, אני אראה לך.
אריאלה איטח: אולי לא הדגשתי את זה מספיק ברור, אבל למשל אנחנו נוקטים בצה"ל בחוות השומר הכשרה לאוכלוסיות במיקוד.
אריאלה איטח: לא קראתי להן ייחודיות, במיקוד.
אריאלה איטח: למשל קורס איתן זה קורס ששינינו את הגדרת האוכלוסייה שלו לפני שנה.
אריאלה איטח: אתה יכול לראות שם איזה שהם פרמטרים שפיתחנו לזיהוי קושי בשירות.
אריאלה איטח: אתה יכול לראות שם – ואני נוסעת ומבקרת שם בקורסים ומשוחחת עם החיילים – אתה יכול לראות שם, סליחה, לשם הדוגמא, בת של תת אלוף מכהן מתל אביב ועל ידה בת, ילדת פריפריה.
אריאלה איטח: ממש אין קשר.
אריאלה איטח: אנחנו ממש לא במקום הזה.
אלי אלאלוף: טוב, הכוונה של להביא את הצעירים והצעירות האלה לשירות משמעותי, ללא סבל וכו', אבל לכיוון המצוינות.
אלי אלאלוף: אין לי שום דבר נגד תכניות הרווחה, זה אפילו המומחיות שלי.
אריאלה איטח: זה למי שיש קושי בשירות, זה לא קשור.
אריאלה איטח: זה ממש לא - - -
אלי אלאלוף: אבל תכוונו אותם אחר כך.
אלי אלאלוף: כחלק מההדרכה שלכם תציגו להם את הפוטנציאל שיש במצוינות.
אלי אלאלוף: כי לפעמים הם אומרים שמים פס, מצוין, זה לא בשבילי.
אלי אלאלוף: זה לא בשביל העיר שלי, זה לא בשביל האזור שלי וזו הנקודה שאני אומר לכם – אתם יכולים לשנות, כי אתם בעלי השפעה אדירה ברגע המתאים ביותר לשנות את תפיסת העולם של הילד והילדה.
מורן טפירו: חבר הכנסת, שמי מורן טפירו, אני מפקד עתידים ו - - -
אלי אלאלוף: גם אתה טפירו?
מורן טפירו: אני טפירו.
אלי אלאלוף: השכנים שלי מפאז.
מורן טפירו: אבי הגיע מפאז.
אלי אלאלוף: אה, אתה רואה, לא טעיתי.
מורן טפירו: במקור הורי מטירת הכרמל.
מורן טפירו: אנחנו תיכף נציג את עתידים בצה"ל, מספרים עדכניים ותוכל להתרשם ממצוינות מרשימה מאד.
אלי אלאלוף: אז בואו נמשיך איתך.
אלי אלאלוף: זה בסדר, המפקדת?
אלי אלאלוף: כי יש לנו בעיית זמן.
אריאלה איטח: אין בעיה.
אלי אלאלוף: בעשר וחצי אני חייב לסיים.
אלעזר שטרן: טפירו, התחלת ב-81?
אלעזר שטרן: איפה התחלת?
מורן טפירו: התחלתי בחיל הקשר והאלקטרוניקה כקצין קשר גדודי, משם התפתחתי לקצין קשר של הסיירת ומהסיירת לחיל המודיעין.
מורן טפירו: התפקידים האחרונים באמת היו ב-81 ומתוך 81 לעתידים.
אלעזר שטרן: עתידים זה 81, אתה יודע.
אלעזר שטרן: שם התחלתי.
מורן טפירו: שם הכל התחיל.
מורן טפירו: שם זה נולד.
אריאלה איטח: אני אסיים רק בשקף אחד שמפרט את סל הכלים שאנחנו נותנים היום למפקדים כדי להתמודד עם כל אוכלוסייה שנדרשת מיקוד והכוונה.
אריאלה איטח: אנחנו מבצעים גם הכשרות לחיילים עצמם, סדנאות העצמה על ידי חיל החינוך.
אריאלה איטח: גם סדנאות למפקדים, כלים להתמודד.
אריאלה איטח: אנחנו פתחנו בצבא אינדיקציה שיודעת לזהות כ-10 חודשים לפני שחייל נופל.
אלי אלאלוף: אוקיי, בואי נקצר, אריאלה.
אלי אלאלוף: לא נוכל להחליף אותך, חלק מהידע יישאר רק אצלך.
אריאלה איטח: אין בעיה, אבל באמת אנחנו כל היום עסוקים בלתת כלים לשמר את האוכלוסיות האלה.
אריאלה איטח: תודה.
אלי אלאלוף: אם המפקדת מרשה.
מורן טפירו: המפקדת?
אלי אלאלוף: עוד פעם את שמך ותפקידך.
מורן טפירו: שמי מורן טפירו, אני מפקד עתידים בצה"ל מאוקטובר שנה שעברה.
מורן טפירו: באמת עתידים בצה"ל, כמו שתיארת ברקע, הוקמה קודם כל מבעיה.
מורן טפירו: לא הגיעו מספיק עתודאים לצה"ל ובאמת המקימים והמייסדים הסתכלו על רשימת העתודאים שכן מגיעה וראו שהם מגיעים בעיקר מהמרכז ומשנת 1999 בעצם המחזור הראשון שנפתח עם 94 עתודאים מהפריפריה, אחרי שצה"ל ו-81 - - -
אלי אלאלוף: מתוך ה-800 שהיו בעתודה.
מורן טפירו: נכון, אתה זוכר מצוין.
מורן טפירו: 800 עתודאים, מתוכם 94 פתחו מחזור ראשון.
מורן טפירו: 18 שנים כבר עברו ואנחנו בעצם בעתידים ממשיכים בשיתוף פעולה מרתק בין עמותת קדם עתידים, שקמה כדי בעצם להגדיל את כמות הפוטנציאל בתיכונים - - - משרד החינוך ואנחנו מקיימים אחת לרבעון ועדת היגוי.
מורן טפירו: ביחד איתם בעצם אנחנו מנהלים את הפרויקט הנפלא הזה.
מורן טפירו: אני אדבר על עתידים בצה"ל בעיקר, שמטרתו, כמו שפרטת בהתחלה, אנחנו רוצים לשלב כמה שיותר מצטיינים, מצוינים מהפריפריה, אוכלוסיות ייחודיות, פריפריה גיאוגרפית, גם חברתית.
מורן טפירו: בקצונה האקדמית בצה"ל זה המסלול העיקרי שלנו, העתודה.
מורן טפירו: יש עוד כמה תכניות, אני מיד אסביר.
מורן טפירו: איך אנחנו עושים את זה?
מורן טפירו: אנחנו מגיעים ליישובים, לבתי הספר.
מורן טפירו: אנחנו פוגשים את התלמידים ומכינים אותם לצו ראשון, מכינים אותם לאקדמיה.
מורן טפירו: הם מכינים את עצמם למשימה הזאת שנקראת אקדמיה בגיל 18 וכשהם כבר בלימודים, באוניברסיטה, אנחנו בעצם מכינים אותם גם לשירות בצה"ל.
מורן טפירו: אז באמת אנחנו עושים – אנחנו קוראים לזה עבודת שטח – השטח שלנו הוא לא השטח של לוחם קרבי, אבל השטח שלנו הוא באמת היישובים בפריפריה ואנחנו ממש שותפים לתהליך קבלת החלטה של התלמיד.
מורן טפירו: תהליך קבלת ההחלטה הוא תהליך קשה.
מורן טפירו: הוא צריך להחליט עכשיו ש-10 שנים קדימה הוא הולך להיות 4 שנים בלימודים, 3 שנים בחובה ו-3 שנים בקבע.
מורן טפירו: מה שאנחנו מעניקים למשתייכים לתכנית עתידים זה בעצם סיוע כלכלי, סיוע חברתי.
מורן טפירו: אנחנו רואים שהם צריכים אח גדול, מישהו שיגיד להם שהם מסוגלים.
מורן טפירו: מישהו כמוהם, שלפני שנה בחר בתכנית הזאת, אנחנו מביאים אותו אליהם לבית הספר והוא מסביר להם שהם יכולים וכדאי להם.
מורן טפירו: כנ"ל באקדמיה.
מורן טפירו: גם באקדמיה הם מקבלים סטודנט קצת יותר בוגר, שפשוט לוקח אותם יד ביד ועוזר להם להסתדר עם החיים החדשים באקדמיה.
מורן טפירו: הם מקבלים מחשב נייד, הם מקבלים מלגות קיום והם באמת צריכים את זה כדי להצליח.
מורן טפירו: עדיין אחוז הנשר יחסית גבוה בלימודים במשתייכים לעתידים בקרב בני הפריפריה, למרות המעטפת שהם מקבלים.
מורן טפירו: אפשר לראות קצת במספרים, באמת להתרשם.
מורן טפירו: יש פה השנה, בשנה הנוכחית, תשע"ח, 360 עתודאים מתוך כמעט 1,000.
מורן טפירו: הם סטודנטים במסלול הקצונה האקדמית בצה"ל, המסלול היוקרתי, שהגיעו מיישובי עתידים.
מורן טפירו: מספר מאד מאד מרשים, 36% בעצם מכלל העתודה בצה"ל.
מורן טפירו: המספר הזה כבר נשמר לאורך שנים.
מורן טפירו: 36% מכלל העתודאים מגיעים מהפריפריה.
מורן טפירו: אפשר להתרשם מהתכניות שלנו.
מורן טפירו: יש לנו בעצם את תכנית המכינה הקדם אקדמית, תכנית שנותנת הזדמנות נוספת למי שלא הצליח להגיע בכיתה י"ב לרף הקבלה לאקדמיה.
מורן טפירו: מקבלים הזדמנות נוספת ו-80 - - -
אלי אלאלוף: המכינה היא גם במסגרת העתודה?
מורן טפירו: המכינה היא בעצם לפני העתודה.
מורן טפירו: היא במסגרת שלנו, של עתידים.