GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל גרמן: זה המון, וכל אחד הוא עולם ומלואו, אבל עדיין ההרוגים בתאונות דרכים לא מגיעים אפילו ל-400, זאת אומרת לעשירית מן המתים מזיהומים.
יעל גרמן: כולנו יודעים שבזיהומים יש מה שנקרא vicious circle, מין מעגל שוטה.
יעל גרמן: אין עוררין שהבסיס לכך שיש זיהומים בכל העולם, לא רק בארץ, הוא צפיפות, היעדר תשתיות, מחסור ברופאים ובאחיות.
יעל גרמן: ברגע שיש היעדר תשתיות, צפיפות, תפוסה גבוהה מאוד – ומייד אדבר על היחס של התפוסה פה לעומת התפוסה ב-OECD – ברגע שיש תפוסה גבוהה יש חולים שנדבקים בזיהומים.
יעל גרמן: אלה שנדבקים בזיהומים נשארים באשפוז מעבר לזמן שהם צריכים להישאר, כי ככל שאדם נמצא פחות זמן בבית חולים יש סיכוי קטן יותר להידבק, ולהיפך, ככל שהוא נמצא יותר זמן יש לו סיכוי גדול יותר להידבק.
יעל גרמן: אז היעדר התשתיות והצפיפות מביאים למחלה, מביאים לכך שהוא נשאר יותר זמן, מביאים לכך שצריכים יותר אנשים לטפל בו, זאת אומרת שמעט כוח האדם שישנו עכשיו עסוק גם בו, לא עסוק באחרים.
יעל גרמן: ואז שוב יש לנו את התשתיות הבלתי מספקות, את כוח האדם הבלתי מספק שגורם לכך שיהיו עוד זיהומים ועוד ועוד.
יעל גרמן: כפי שאמרתי, זה מין מעגל שוטה שמזין את עצמו, שבאיזשהו מקום צריך לעשות לו cut, לומר מה ניתן לעשות ולהילחם בו.
יעל גרמן: התחלתי ודיברתי על הצפיפות.
יעל גרמן: אנחנו המדינה הצפופה ביותר באשפוז בבתי חולים מכל מדינות ה-OECD.
יעל גרמן: אם באנגליה החליטו שבתפוסה של 80% ומעלה – יש להם תפוסה של פחות מ-80%, הם בסביבות 75% תפוסה של מיטות – הסיכון בהידבקות באותם חיידקים עמידים ובזיהומים גדל, אצלנו התפוסה היא בין 94%–98% בממוצע, ובחורף בזמן מחלת השפעת זה מגיע, כפי שראינו ברמב"ם, ל-200%.
יעל גרמן: כלומר אצלנו המצב עוד יותר חמור ממה שקיים בעולם.
יעל גרמן: אני חייבת לומר שהעולם המערבי כולו סובל מן התופעה הזאת.
יעל גרמן: בהערת סוגריים, אני אישית חושבת שצריך להיות שיתוף פעולה עולמי בנושא הזה.
יעל גרמן: אנחנו צריכים ללמוד מה נעשה בעולם, ויכול להיות שנוכל ללמד גם מה אנחנו עושים.
יעל גרמן: אין ספק שזאת מלחמה עולמית, זאת מלחמה נגד אחד מחמשת גורמי המוות העיקריים היום בעולם.
יעל גרמן: אנחנו צריכים להיות מודעים לכך.
יעל גרמן: אבל יש גם כמה דברים אלמנטריים שניתן לעשות.
יעל גרמן: אני חייבת לומר לך, אדוני היושב-ראש, ובנוכחות החברים שלי לשעבר וחברים בכלל, שלא עושים מספיק.
יעל גרמן: אולי בגלל הצפיפות, אבל לא עושים מספיק.
יעל גרמן: לדאבוני אני מסתובבת בבתי חולים.
יעל גרמן: רק לפני שבועיים הייתי באחד מבתי החולים, כי חבר שלי אושפז שם, וראיתי איך האחות – אחות משגעת שעושה עבודה נהדרת – קודם כול לא היו לה כפפות כאשר היא ניגשה לחולה.
יעל גרמן: היא הייתה אצל חולה אחד, שהיה לו זיהום בדרכי השתן, שזה הזיהום השכיח ביותר של אנשים שנמצאים בבתי חולים, נדמה לי שהוא מתקרב ל-40%, בין 35%–40%.
יעל גרמן: היה לו את הזיהום שהוא נדבק בו באשפוז קודם והיא נגעה בו, ואחרי זה ראיתי אותה הולכת לשכן שלו ומטפלת בשכן בלי לרחוץ ידיים, בלי להזליף.
יעל גרמן: אז אני מבינה שהיא מאוד מאוד עסוקה ולחוצה והיא האחות היחידה וכולי, אבל אלה דברים שאם אותם לא נטמיע – זה כבר באמת רק עניין של מודעות, ואולי גם קצת אִיוּם וסנקציות, אני לא יודעת איך – אבל אלה הם דברים אלמנטריים שבאמת אפשר לעשות, ואם גם אותם לא עושים אז אנחנו לא יכולים להתפלא על המספרים האלה.
יעל גרמן: אני למעשה באה כאן בקריאה.
יעל גרמן: קודם כול בואו נשמע מה נעשה, אבל אין ספק שניתן לעשות.
יעל גרמן: דיברתי על רחיצת ידיים, אבל יש כמובן עוד דברים רבים אחרים.
יעל גרמן: רחיצת ידיים היא הפעולה האלמנטרית, זה הברור מאליו.
יעל גרמן: לפחות בתחום הזה אני מצפה שמשרד הבריאות יאמר:
יעל גרמן: אני מתכוון לקחת את הנושא, אני מתכוון להשקיע את הכספים.
יעל גרמן: אני יודעת שייעדו בין 40–50 מיליון שקלים למלחמה בזיהומים בשנים 2018 ו-2019.
יעל גרמן: זה כלום, טיפה בים, אבל בוודאי אפשר לעשות.
יעל גרמן: אני מצפה שתצא מפה איזו בשורה.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת ואאל יונס, בבקשה.
אלי אלאלוף: כבוד לנו שאתה מדבר פה בפעם הראשונה.
אלי אלאלוף: אפילו לא נפריע לך, למרות שגם ליעל גרמן שמת לב שלא הפרענו.
ואאל יונס: אדוני היושב-ראש, רבותי, קודם כול, תודה רבה על הנושא החשוב הזה שבו דנים בוועדה.
ואאל יונס: חבל מאוד שאין מספיק חברי כנסת לשמוע ולהחליט על דברים כאלה.
ואאל יונס: בכניסתי לכנסת השאילתה הראשונה שהגשתי לסגן שר הבריאות הייתה על הצפיפות בבתי החולים.
ואאל יונס: פרט לכך שהצפיפות גורמת לאי נוחות לחולה ולמשפחה, לכך שאין פרטיות לחולה, הזיהום הוא המקור של כל המחלות שנמצאות בבתי החולים.
ואאל יונס: אדם שמגיע לבית חולים בשביל להתרפא ומקווה להיות בריא פתאום נדבק במחלה ומזוהם ויכול אפילו למות.
ואאל יונס: אני קורא לזה – סליחה על הביטוי – טרור סמוי.
ואאל יונס: אנשים לא מודעים כשהם מגיעים לבית חולים שיש שם וירוסים וחיידקים.
ואאל יונס: כפי שאמרתי, הם מגיעים כדי שיטפלו בהם ופתאום חוטפים וירוס או חיידק.
ואאל יונס: פרט לצפיפות, יש את המחלקות הכירורגיות, החודרניות, ואז הזיהום נמצא במחלקות של טיפול נמרץ נשימתי או כללי, של טיפול נמרץ לב.
ואאל יונס: במחלקות הפנימיות, עם היקף החולים הגדול בגיל מבוגר שנמצא בהם, שיעור הזיהום קטן יותר מן המחלקות הכירורגיות.
ואאל יונס: זה אומר – נגיע בחזרה לצפיפות – אי אפשר בלי לבנות עוד בתי חולים ומרכזים רפואיים חדשים ולתגבר – כפי שאמרה יעל גרמן – את הצוות הרפואי, והסיעודי במיוחד.
ואאל יונס: האחות הזאת שסיפרת עליה, שלא רחצה ידיים, אני מבין אותה טוב מאוד – בגלל הלחץ, כי היא צריכה להספיק ואין לה מספיק צוות ויש לה הרבה חובות על הראש, גם אחר כך לחלק תרופות וכולי.
ואאל יונס: הדבר הזה גורם להתנהגות כזאת.
ואאל יונס: אנשים לא מודעים.
ואאל יונס: אנחנו צריכים לפרסם.
ואאל יונס: המידע הזה צריך להיות שקוף לאוכלוסייה, שמתים בארץ 4,000–6,000 אנשים בכל שנה בגלל זיהום.
ואאל יונס: זה יותר מפעולות האיבה, יותר מתאונות הדרכים, יותר מן ההרג והאלימות.
ואאל יונס: זה אלימות בפני עצמה שאנחנו צריכים לדבר עליה.
ואאל יונס: צריך לתקצב את הדבר הזה, במיוחד במגזר הערבי.
ואאל יונס: מאז הקמת המדינה ועד היום לא נבנה אפילו בית חולים ממשלתי אחד בעיר ערבית או באזור ערבי.
ואאל יונס: אני מבקש שהמסר הזה יועבר דרך הוועדה כי זה יהיה אחד הפתרונות, לבנות בתי חולים.
ואאל יונס: הגיע הזמן לבנות גם בית חולים במגזר הערבי.
ואאל יונס: אנחנו מוכנים לקבל כל עזרה בנושא הזה.
ואאל יונס: דבר אחרון, יש לתגבר את הצוות הסיעודי במיוחד, לא הרפואי, הצוות הסיעודי חשוב יותר, פשוט כי המגע שלו עם החולה הוא כמעט עשרים וארבע שעות ביממה, החולה נפגש יותר עם הצוות הסיעודי.
ואאל יונס: רופא מנתח עושה פעולת צנתור וזה נגמר, אבל הטיפול המסיבי והמתמיד עם החולה הוא בדרך כלל של הצוות הסיעודי.
ואאל יונס: שם צריך להדגיש את הדבר הזה ולתת ממש סדנאות.
ואאל יונס: למרות שאחיות למדו תואר בסיעוד ולמדו להיות אחיות מוסמכות ואחיות מעשיות, אבל צריך גם לתת סדנאות בנושא החשוב הזה, במיוחד של הזיהומים, כי זה פשוט קטל בבתי החולים, זה קטל שאדם מגיע לבקר חולה וחוטף וירוס, או החולה עצמו חוטף וירוס ואין לנו מה לעשות נגד זה.
ואאל יונס: אדוני היושב-ראש, שוב תודה רבה על הדיון בנושא החשוב הזה.
ואאל יונס: נקווה להגיע לבניית עוד בתי חולים ומרכזים רפואיים כי זה הפתרון היחידי, עם כל התוכניות שמשרד הבריאות מנסה לעשות בדברים האלה.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה להזכיר שכרגע יש תכנון – חלק מתקדם טיפה יותר או פחות – לשני בתי חולים נוספים מתוכננים: האחד בבאר שבע, 500 מטר מהבית שלי – אני מוסר את האינפורמציה כדי שתדעו על מה להיאבק.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה טעות אבל זה עובדה – והשני בקריית אתא בצפון.
אלי אלאלוף: זה קרוב לישובים ערביים.
ואאל יונס: אני שואל מה עם 150,000 התושבים בוואדי ערה, למשל.
ואאל יונס: שם יש 150,000 אנשים בלי בתי חולים.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם שזה מה שיש.
אלי אלאלוף: כדאי שתדעו איך להיאבק בהתאם לזה.
אלי אלאלוף: לא אתן פה עצות בין חברים.
רחל לייקוביץ: יש לוח זמנים?
אלי אלאלוף: כרגיל: לפני כמה חודשים קיבלו את ההחלטה הזאת, אז עכשיו תתחילי לספור עשר שנים מינימום.
אלי אלאלוף: זה הזמן שנדרש להקים את בית החולים באשדוד.
אלי אלאלוף: התוצאה בינתיים מדהימה, כבר בית החולים שם קטן מדי.
אלי אלאלוף: נעבור, בבקשה, למשרד הבריאות.
ורד עזרא: צהרים טובים.
ורד עזרא: אני דוקטור ורד עזרא, ראש חטיבת הרפואה במשרד הבריאות.
ורד עזרא: כפי שהבנו גם מן הדברים שלכם, מדובר על בעיה מורכבת, שחוצה את כל מערכת הבריאות.
ורד עזרא: זיהום הוא רק אחד מן הממדים.
ורד עזרא: אני מדברת על כל המשאבים ברמה הלאומית ועל החסרים במערכת.
ורד עזרא: למרות שזו מערכת שצמאה לעוד משאבים, את נושא מניעת הזיהומים שמנו בראש סדר העדיפויות.
ורד עזרא: הקצינו משאבים ואנחנו גם רואים תוצאות.
ורד עזרא: אני רוצה להזמין את פרופסור כרמלי, מנהל היחידה למניעת זיהומים של משרד הבריאות, להציג את התוכנית, את כל מה שאנחנו עושים, וגם תוצאות.
אלי אלאלוף: בבקשה, פרופסור כרמלי.
יהודה כרמלי: צהריים טובים.
יהודה כרמלי: אני רוצה להודות לחברי הכנסת וליושב-ראש הוועדה על העיסוק בנושא החשוב הזה.
יהודה כרמלי: מספר הזיהומים הנרכשים בישראל גבוה יותר מאשר במדינות מערביות מתקדמות אחרות.
יהודה כרמלי: על פי הערכות שלנו בין 5% ל-10% מכלל המתאשפזים, גם בעולם אבל בוודאי אצלנו, ובארץ זה מיתרגם ל-100,000 מקרים, רוכשים זיהום בבית החולים.
יהודה כרמלי: מזה יש אלפי מקרי תמותה בשנה.
יהודה כרמלי: ההערכות שנאמרו, בין 4,000–6,000, הן הערכות מבוססות.
יהודה כרמלי: מקובל היום שבין 50% ל-75% מן הזיהומים שנרכשים בבתי חולים אפשר למנוע.
יהודה כרמלי: מה צריך לעשות?
יהודה כרמלי: צריך תוכנית מערכתית – שיפור התשתיות והקטנת הצפיפות בבתי חולים, הגדלת הצוות וכדומה.
יהודה כרמלי: אלה דברים חשובים מאוד, שחברת הכנסת גרמן מכירה כי הצגנו לה את הדברים האלה בעבר.
יהודה כרמלי: עלותם המשוערת היא בין 4–8 מיליארד שקל בשנה.
יהודה כרמלי: זה החוסר בתקציב הבריאות.
יהודה כרמלי: זה ישפר הרבה מאוד דברים, אבל זה דבר שנחוץ גם למניעת זיהומים.
יהודה כרמלי: בנושא הזה, משרד הבריאות עוסק בתוספת מיטות, בינוי, הכשרת צוותים; הפעלת מרכז ארצי למניעת זיהומים, שהוא המרכז שאני מנהל; והפעלת תוכנית לאומית למניעת זיהומים.
יהודה כרמלי: המרכז הארצי קיים עשר שנים.
יהודה כרמלי: הפעילות שלנו הובילה לכמה הצלחות גדולות מאוד, ואני רוצה להציג אותן.
יהודה כרמלי: מקרה אחד, סביב התפרצות קשה מאוד של חיידק שנקרא CRE, חיידק שעמיד לכל תרופה, שעירב יותר מ-1,200 מקרים בשנה הראשונה שבה הוא קרה, עם 40% תמותה.
יהודה כרמלי: אם אתם מסתכלים כאן באדום, זו ישראל.
יהודה כרמלי: אם אתם מסתכלים על ארצות אחרות באירופה שאינן הארצות המתקדמות ביותר בתחומי מניעת זיהומים – איטליה, יוון ורומניה, ובקפריסין היו דברים דומים – מרגע שמגיע החיידק הזה ומתחיל להתפשט במערכות הבריאות, תוך שלוש שנים הוא מתפשט במדינה כולה וגורם ל-30% מן הזיהומים.
יהודה כרמלי: החיידק המסוים הזה הוא חיידק עמיד וזה מגיע למספרים עצומים.
יהודה כרמלי: כפי שאמרתי לכם, בארץ זה הגיע ל-1,200 מקרים.
יהודה כרמלי: אנחנו המדינה היחידה מבין המדינות שבהן קרתה התפשטות כזו שהצליחה להחזיר את המצב כמעט לקדמותו.
יהודה כרמלי: לא לאפס אבל היום אנחנו מדברים על 100 מקרים קליניים.
יהודה כרמלי: כלומר ירדנו, מ-25% שאליהם הגענו בשיא של עמידות ל-4% ששם אנחנו נמצאים עכשיו.
יהודה כרמלי: זה קרה לא בחינם אלא בגלל פעילות אינטנסיבית מאוד בתחום הזה.
יהודה כרמלי: החיידקים האלה התפשטו גם במערך לאשפוז ממושך, במרכזים גריאטריים וכדומה.
יהודה כרמלי: בפעם הראשונה שסקרנו יותר מ-1,000 חולים במקומות האלה, במרכזים הגריאטריים הגדולים, 12% מן החולים ששכבו באותו זמן היו נגועים בחיידק הזה, לא חולים ממנו אלא נשאים שלו, כפוטנציאל להדבקה לחולים אחרים וגם לתחלואה.
יהודה כרמלי: על ידי הפעילות המורכבת הזאת – לא אכנס לפרטים – הגענו לכך שבשנת 2016 פחות מ-1% מן החולים בבתי החולים האלה היו נגועים בחיידק.
יהודה כרמלי: אתם רואים כאן את מספר ההתפרצויות על ידי החיידק הזה במוסדות סיעודיים מורכבים.
יהודה כרמלי: אנחנו מדברים על כמה עשרות מרכזים כאלה.
יהודה כרמלי: ירדנו מ-35 התפרצויות בשנה לפחות מ-10 התפרצויות בשנה בשנת 2015.
אלי אלאלוף: כשאתה מדבר על התפרצויות, זה בקרב כמה מאושפזים?
יהודה כרמלי: במערך לאשפוז ממושך מאושפזים יותר מ-25,000 אנשים.
יהודה כרמלי: אולי לא כולכם מכירים, אני לא הכרתי לפני שנכנסתי לנושא הזה, יש לנו בארץ כ-15,000 מיטות של אשפוז אקוטי ויותר מ-25,000 מיטות של אשפוז ממושך במוסדות הגריאטריים, ברמות שונות.
יהודה כרמלי: כלומר זה נפח משמעותי מאוד מתוך מערכת הבריאות.
יהודה כרמלי: אנחנו פועלים גם בו מכיוון שזו מערכת אחת, החולים הולכים מפה לשם, פעם הם במוסד הסיעודי, למחרת הם בבית חולים וחוזרים, וחייבים לעבוד במקביל בכל המקומות כדי להשתלט על הדברים.
יהודה כרמלי: אעבור לנושא אחר, לא של החיידק היציב הזה.
יהודה כרמלי: נושא שני גדול שהתעסקנו בו היה זיהומים בדם ביחידות לטיפול נמרץ.
יהודה כרמלי: הפעילות המסודרת שלנו התחילה בשנת 2011.
יהודה כרמלי: 2012 היא השנה שבה יש לנו נתונים מלאים לגבי זיהומים בדם ביחידות לטיפול נמרץ.
יהודה כרמלי: אם אנחנו מדברים על מקרי זיהום בדם, אלח דם, שקשורים לצנתר מרכזי, הורדנו בצורה משמעותית מאוד את השיעורים.
יהודה כרמלי: נמנעו בשנת 2017, יחסית לשיעורים שהיו בשנת 2012, 450 מקרים בכל שנה.
יהודה כרמלי: עדיין השיעורים בארץ גבוהים מן הרצוי ומן היעד שלנו.
יהודה כרמלי: יש לנו עוד הרבה מה לעשות.
יעל גרמן: מה עשיתם כדי להוריד את זה במקרה של הצנתר?
יהודה כרמלי: בשנת 2011 הוצאנו תוכנית פעולה שדורשת מכל בית חולים לעשות סדרת פעולות בכל פעם שמכניסים צנתר עירוי מרכזי.
יהודה כרמלי: סדרת הפעולות האלה כוללת הקפדה על שיטות עבודה מוסדרות, הקפדה על ציוד מסוים מאוד.
יהודה כרמלי: חבל להיכנס לזה אבל זה מפרטים של איך מכסים את החולה ועד איפה מכסים אותו בזמן שעושים את הפרוצדורה, מי צריך להיות בזמן הפרוצדורה, למי צריך להפסיק את הפרוצדורה אם בזמן הפרוצדורה יש איזו תקלה ואז להגיד: "בואו נתחיל מן ההתחלה כי הייתה תקלה".
יהודה כרמלי: אלה דברים שלא אנחנו המצאנו, הם מקובלים, הוכחו כמוצלחים ומצליחים בארצות הברית כבר 5–6 שנים קודם לכן, כפי שפורסם במאמרים גדולים.
יהודה כרמלי: לקחנו דברים קיימים והתאמנו אותם בצורה כזו או אחרת לארץ, פחות או יותר דומה מאוד למה שהיה קודם, וראינו ברכה בנושא הזה.
יהודה כרמלי: בהמשך הדרך גילינו גם שיש תקלות אחרות בתהליך שבהן לא נגענו מספיק, שזה תהליך הטיפול בצנתר באופן יום-יומי מעבר להחדרה שלו, כי יש סיכונים גם ברגע שמכניסים את הצנתר וגם בעיסוק היום-יומי.
יהודה כרמלי: גם בזה מתבצעות תוכניות הדרכה, תוכניות לימוד.
יהודה כרמלי: הדרך שבה אנחנו עובדים בדרך כלל – אנחנו מכינים את תורת העבודה, מזמינים את צוותי מניעת הזיהומים מבתי החולים השונים, שהם בעצם השגרירים והאנשים שמוציאים אל הפועל את הפעילות בבתי החולים, עושים סדנאות, דרכי לימוד, חומר רקע ואחרי כן עוקבים ביחד איתם אחר הדברים האלה.
יהודה כרמלי: אנחנו מבצעים ניטור קבוע של המקרים האלה, מידי חודש אנחנו מקבלים דיווח על כל מקרה ומקרה כזה, שמתוחקר באופן פרטני גם על ידי היחידה המקומית בבית החולים וגם אחרי כן בדיון אתנו של היחידה המקומית בבית החולים.
יהודה כרמלי: כמובן שזה עתיר עבודה ועתיר משמעויות אבל אני רוצה להראות כאן, אם אנחנו מסתכלים על כלל מקרי אלח הדם, לאו דווקא שקשורים בצנתר מרכזי, אנחנו מדברים על מניעה של 700 מקרים בשנה.
יהודה כרמלי: מקרי אלח דם בטיפול נמרץ כללי מתבטאים בין 20%–50% תמותה למי שיש לו אירוע כזה.
יהודה כרמלי: זאת אומרת, כשאנחנו אומרים שנמנעו כ-700 מקרים, אנחנו מדברים על כך שניצלו בין 200–300 חיי אדם בשנה.
יהודה כרמלי: כמובן שאי אפשר להצביע על החולה הספציפי, זה הבעיה של רפואה מונעת.
יהודה כרמלי: הצד השני של המטבע הוא שיש 700 מקרים אחרים שגם איתם צריך להתמודד ולהפחית את מספרם.
יעל גרמן: אני חושבת שזה מעורר הערכה.
יעל גרמן: באמת, אלה דברים שניתן לעשות.
יעל גרמן: למה לא ניתן לעשות אותו דבר בכל הנוגע לדלקות בדרכי השתן?
יעל גרמן: זה למעשה אותו דבר.
יהודה כרמלי: זה נעשה.
יהודה כרמלי: באופן עקרוני זה נעשה, עם הצלחה פחותה, אבל גם עם הצלחה.
יהודה כרמלי: בשנתיים האחרונות משרד הבריאות מפעיל תוכנית מניעת זיהומים בתקציב מיוחד של 50 מיליון שקל בשנה.
יהודה כרמלי: התקציב הזה מופנה למודל תמרוץ, שמעניק כסף לבתי החולים לאחר שהוכיחו שהם ביצעו דברים שלדעת המשרד חשובים מאוד לקידום מניעת זיהומים וגם השיגו תוצאות מתאימות.
יהודה כרמלי: הנושאים מתחלפים מידי שנה, שנתיים, שלוש, חלקם נמשכים לאורך זמן וחלקם מתחלפים, על פי ההישגים והצורך לתגמל.
יהודה כרמלי: מעבר לכך, חלק מן הסכום הוקצה לקליטת אחיות למניעת זיהומים ביחידות בבתי חולים, חלקו הוקצה להכשרת הצוותים והדרכתם, לשיפור המידע, כאשר מודול ראשון של מערכת מניעת זיהומים ארצית עולה ביום ראשון הקרוב לפיילוט בשני בתי חולים.
יהודה כרמלי: הכסף הוקצה גם קמפיין לצוות הרפואי ולציבור, כאשר בשנת 2017 היה קמפיין שהופק ופורסם בטלוויזיה ובניו-מדיה, קמפיין שהתרכז בטיפול היגייני בחולה, כאשר כללנו בנושא גם היגיינת ידיים וגם סביבה היגיינית, ניקיון סביבתי שאנחנו חושבים שדורש טיפול מיוחד לשיפור.
יהודה כרמלי: בשנת 2018 מתוכנן להמשיך בניו-מדיה עם אותו קמפיין ולהתחיל גם תחרות בין בתי חולים בהפקת קמפיינים לסביבה היגיינית נקייה.
יהודה כרמלי: מעבר לזה יש פיתוח תוכנית לאומית, שיצאה אל הפועל, לשימוש מושכל באנטיביוטיקה, ופרסום לציבור של מדדי זיהומים נבחרים.
יהודה כרמלי: כל הנתונים שנאספים משנת 2018 ואילך, שנאספו יותר משנתיים, מפורסמים באופן גלוי לציבור, נתונים אגרגטיביים, לא פרטניים כמובן.
אלי אלאלוף: מה זה לא פרטני?
יהודה כרמלי: לא פר חולה ולא פר אירוע אלא פר בית חולים, ויש דברים שאפילו פר יחידה בבית חולים כשמדובר ביחידות מיוחדות.
יהודה כרמלי: הנתונים האלה מצויים מחודש אפריל באתר משרד הבריאות, פתוחים לציבור, עם מכתב מלווה שמסביר אותם.
יהודה כרמלי: זה דוח מורכב מאוד להבנה.
יהודה כרמלי: הנתונים האלה יעודכנו כל אימת שייצא דוח חדש.
יהודה כרמלי: כלומר חלקם מידי חודש וחלקם מידי חצי שנה או מידי שנה, בתלות בדוחות שאנחנו מוציאים.
יהודה כרמלי: הדוחות או זהים לחלוטין או דומים מאוד לדוחות שמופקים מזה כעשר שנים למנהלי בתי החולים כפידבק לצורך העבודה השגרתית שלהם.
יהודה כרמלי: כך שהנתונים כולם יהיו.
יהודה כרמלי: מודל התמרוץ לבתי חולים ציבוריים כלליים תוקצב בשנים האחרונות ב-30 מיליון שקל והוא מחולק בהתאם להישגים ולשיפור שהשיגו.
יהודה כרמלי: בתי חולים קטנים מתוגמלים יותר.
יהודה כרמלי: בשנת 2018 גם נוסף מודל הצטיידות, שמתמרץ בתי חולים לרכוש ציוד שמתאים למניעת זיהומים, בסך – יחסית צנוע אבל עדיין יכול כל בית חולים לקנות דברים שחסרים לו – של 300,000 שקל בשנה לכל בית חולים.
יהודה כרמלי: התוצאות בשנתיים הראשונות – רואים שיפור בתשתית מניעת הזיהומים.
יהודה כרמלי: רק להזכיר, מספר האחיות שעסקו במניעת זיהומים – כלומר אחיות שעברו קורס מיוחד וכדומה – פר מיטות היה בעבר אחות אחת ל-600 מיטות.
יהודה כרמלי: היום אנחנו עומדים בסטנדרט המקובל בעולם, לא הטוב ביותר אבל המקובל בעולם, של אחות ל-200 מיטות, שזה שינוי גדול מאוד ומאפשר להפעיל הרבה יותר פעילויות מניעת זיהומים בכלל המערכת.
יהודה כרמלי: יש דברים אחרים שעוד דורשים שיפור.
יהודה כרמלי: הושגה ירידה במספר הזיהומים הנרכשים בבתי החולים.
יהודה כרמלי: את חלק מן הנתונים הראיתי לכם קודם ואראה לכם עוד כמה.
יהודה כרמלי: בתי החולים קיבלו תמריץ כלכלי בהתאם להישגיהם.
יהודה כרמלי: אולי אדלג כדי לקצר ורק אראה כמה דברים.
יהודה כרמלי: אצינטובקטר עמיד הוא חיידק שמתפשט בעיקר בין חולים מונשמים או ביחידות שבהן יש חולים מונשמים וגורם לתמותה של קרוב ל-50% כאשר הוא גורם לזיהום.
יהודה כרמלי: כמעט כל המקרים נרכשים רק בתוך בית החולים.
יהודה כרמלי: פעולות המניעה הן קשות בתנאי האשפוז של מונשמים בארץ.
יהודה כרמלי: אנחנו יודעים שרבים מן המונשמים בארץ לא מונשמים ביחידות לטיפול נמרץ, שזה דבר שלא מקובל ברוב ארצות העולם אבל כך קיים כרגע בארץ.
יהודה כרמלי: אנחנו עושים פעולות על מנת לאפשר גם מחוץ לטיפול נמרץ הפרדה טובה יותר בין חולים על ידי בניית מחיצות, אפילו מחיצות שקופות שימנעו התזה ותנועת אנשי צוות ישירות מחולה לחולה, על ידי פעולות של מניעת זיהומים, טיפול נכון בחולה המונשם וכדומה.
יהודה כרמלי: בשנתיים הראשונות של מודל התמרוץ לא הייתה לנו פעילות ספציפית לחיידק הזה אבל הרבה מן הפעילויות שבהן נקטנו, אם הייתה היענות, היו תיאורטית צריכות להוריד את שיעור זיהומי הדם על ידי החיידק הזה, ולכן בחרנו בו כמדד אובייקטיבי יחסית להצלחת המודל.
יהודה כרמלי: בשנתיים הראשונות ראינו ירידה מ-610 מקרים לשנה בארץ ל-476 מקרים, כלומר יחסית נמנעו 134 מקרים כאלה.
יהודה כרמלי: הכשרות – לא אפרט הכול.
יהודה כרמלי: אני רוצה להראות לכם דוגמה מה בית חולים עושה או לא עושה וכמה זה יעיל.
יהודה כרמלי: דיברנו על זיהומים בצנתר מרכזי – יש כאן סקר ובקרה שעשינו בבתי חולים, שאנחנו עושים באופן שגרתי בכל בתי החולים בארץ, להסתכל כמה מן האלמנטים המומלצים בספרות או בהנחיות שלנו נעשו על ידי בית החולים בפעילות למניעה.
יהודה כרמלי: אתם רואים כאן, ככל שבית החולים עושה יותר מן הדברים האלה, המספרים לגבי הזיהומים קטֵנים.
יהודה כרמלי: הפצנו את הדברים האלה עם דוח לכל בית חולים, מה מצאנו שהוא עושה, מה מצאנו שהוא לא עושה.
יהודה כרמלי: זה אצינטובקטר, תראו את הירידה היפה בשנים האחרונות.
יהודה כרמלי: בקטריית MRSA – זה דבר שנמצא אתנו כבר יותר משלושים שנים.
יהודה כרמלי: אני יכול להראות לכם דיונים משנת 1985 על הנושא הזה.
יהודה כרמלי: אתם רואים ירידה של 10%–12% בשנים האחרונות.
יהודה כרמלי: יש גם בעולם ירידה אז אני לא בטוח שזה דווקא בגלל הפעילות שלנו.
יהודה כרמלי: עוד חיידק, פסאודומונס, חיידק עמיד ל-Carbapenem, עוד חיידק מן החיידקים שמטרידים אותנו מאוד.
יהודה כרמלי: גם בו אנחנו רואים בשנים האחרונות ירידה של 25%.
יהודה כרמלי: התוכנית הלאומית למניעת זיהומים הביאה לעלייה בהשקעה הרוחבית ובמיוחד בתשומת לב ניהולית בבתי החולים.
יהודה כרמלי: כפי שנאמר כאן, 50 מיליון שקל בשבילנו זה המון כסף, כי לפני עשר שנים לא היה אף גרוש מוקדש לנושא הזה, אבל הוא טיפה בים.
יהודה כרמלי: מצד שני, הוא סכום מספיק כדי לכוון את תשומת הלב הניהולית של מנהלי בתי החולים לנושאים מסוימים שדורשים טיפול.
אלי אלאלוף: זה לא משחרר את בתי החולים מאחריות, גם תקציבית.
יהודה כרמלי: בוודאי שלא.
יהודה כרמלי: כלומר, בית החולים לא מקבל כסף כדי לעשות פעילות מסוימת אלא אם הוא ביצע פעילות בהתאם לסטנדרטים ואז הוא מקבל פרס.
אלי אלאלוף: פרס קטן.
יהודה כרמלי: דרך אגב, אנחנו מנסים מאוד – ואני מבין שזה בדיונים בין משרד הבריאות למשרד האוצר – להגדיל אותו.
יהודה כרמלי: הושגה ירידה במספר הזיהומים הנרכשים בהתאם ליעדים שהוצבו.
יהודה כרמלי: משרד הבריאות מתכנן להמשיך את התוכנית באופן דינמי ולצמצם את היקף התופעה.
אלי אלאלוף: אני מזכיר רק את לוח הזמנים.
אלי אלאלוף: אנחנו קצת מוגבלים בזמן.
אלי אלאלוף: הזמנו לכאן במיוחד את אורנה ברביבאי כדי שתציג, אז קודם כול נשמע אותה.
יעל גרמן: ראשית, האם במשך כל שנות הפעילות הזאת אנחנו רואים ירידה?
יעל גרמן: שנית, האם יש יעדים כלשהם כדי להוריד את המספרים המבהילים האלה?
30681: זו אותה שאלה.
30681: תיכף נתייחס לעניין.
אלי אלאלוף: כמה מילים על היוזמה שלכם.
30681: אני מתחילה בזה שאנחנו תוכנית "מגן חיים".
30681: אגיד מי האנשים שלנו כאן.
30681: גרי גרינשפן יזם את רעיון הפרויקט הספציפי הזה, גם של הקרן וגם של המיזם; רעיה בורנשטיין היא יועצת ארגונית שמלווה אותנו בתהליך; רונן גלשטיין הוא המפקד של המיזם, מנהל המיזם בשני בתי החולים; וד"ר צימליכמן, שיציג אתי חלק מן המצגת, הוא מבית החולים תל השומר.
30681: אנחנו סוג של חברה לתועלת הציבור, כך אנחנו מוגדרים.
30681: מצאנו לנכון להקים קרן שתעסוק בסוגיות לאומיות מורכבות, קרן תאגידית פילנתרופית, שלוקחת סוגיות מורכבות, שמאמינה ביכולת לשנות בשיתוף פעולה.
30681: אנחנו לא באים להחליף אף מערכת.
30681: בתפיסתנו, שיתוף הפעולה עם המדינה הוא תנאי.
30681: אנחנו ממשיכים לראות גם בפעולות שלנו את המדינה, את הממשלה כריבון, אבל אנחנו חושבים שכאשר יוצרים גיוון בין סקטור ציבורי לסקטור עסקי והיבטים חברתיים מצליחים להביא דרך התבוננות שונה ומגוונת ודרכי פעולה שונות שמאפשרות ביחד ראייה אחרת.
30681: כשניגשנו לעניין והחלטנו במה אנחנו רוצים לעסוק, בחרנו בזיהומים.
30681: למה?
30681: כי כשאנחנו ניגשים לתיאוריה של הגדרת בעיה חברתית מורכבת, יכולנו לקחת כל בעיה מכל סוג.
30681: בחרנו דווקא בזיהומים כי זה ענה להבנתנו על הגדרת המורכבוּת.
30681: זאת בעיה רב-ממדית.
30681: בהסתכלות על זיהומים מכל בחינה שהיא זה עונה על הקריטריונים האלה: יש פה השתנות לאורך זמן; הפתרון לא ידוע מראש ואפשר לנסות להגיע אליו מכיוונים שונים; יש ריבוי גדול ומגוון של שחקנים; ואין פתרון קסם יחיד.
30681: אמרנו: זה נותן לנו מענה.
30681: דחיפות ותחושת צורך חירום לשינוי – אני לא נכנסת פה להגדרת הבעיה כי כל מי שיושב פה מסביב לשולחן מבין מה המשמעות של בין 4,000–6,000 מתים בשנה.
30681: מבינים שמנהיגות היא דבר משפיע ומשנה, שיש בשלות למהלך.
30681: הרגשנו שאפשר לתת האצה ולקדם את העניין.
30681: ומשאבים כספיים הם חלק מן התנאי.
30681: לא אחזור על מה שחברת הכנסת גרמן אמרה על פרישֹת המתים מהיבט כלשהו, אבל ממש נכון להגיד שיש הבדל משמעותי בהיקף המתים בשנה במדינת ישראל אל מול יחסי הציבור הגרועים של עניין הזיהומים.
30681: הקשבתי ברוב קשב לפרופסור כרמלי ואני מברכת על השיפור המשמעותי בהתמודדות עם הזיהומים.
30681: אני רק מצטטת שני משפטים שנאמרו פה בפברואר, בוועדה לענייני ביקורת המדינה בראשות חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
30681: מבקר המדינה הוא שאמון על הדוח שקבע שיש בין 4,000–6,000 מתים מזיהומים בשנה.
30681: הוא אמר באופן ברור וחד-משמעי: "לא מספיק, אני חושב שהפתרון לבעיה הוא תוכנית לאומית, כי בחלוף שבע שנים ולאחר שהוקמו מספר ועדות לא הרבה התקדם".
30681: אני מקבלת את מה שפרופסור כרמלי הציג כפי שהוא.
30681: אני שמחה שיש שיפור ואני שמחה שיש שיפור מערכתי.
30681: אני חושבת שאנחנו רחוקים מאוד מן היעד.
30681: במובן הזה, להציג את זה כתוכנית שפתרה את הבעיה – אני חושבת שאנחנו מתקדמים לאט מדי, מאוחר מדי ואנחנו צריכים לעשות מאמץ משותף כדי לקדם את העניין.
30681: פנינו למשרד הבריאות ואמרנו: בואו נעשה מיזם משותף.
30681: ראינו שדרך ההתבוננות על העניין היא לא רק דרך מעקב אחר מספר האנשים שמתים בשנה אלא גם דרך העניין הכלכלי.
30681: מייד נאמר לנו: תקשיבו, יש פה הרבה מאוד בעיות של תקציב וזה לא אפשרי וכולי.
30681: הלכנו למודיעין הגלוי, למידע המפורסם, והסתכלנו מה מפורסם.
30681: על פי דוח משרד הבריאות, היקף האנשים שמתים רק מחיידק של אלח דם, כפי שפרופסור כרמלי ציין – לקחתי את החישוב של שלוש השנים בין 2013–2015, חילקתי 5,400 מתים והגענו לסדר גודל של 1,800 מתים בשנה.
30681: הכפלנו את זה במה שנכתב בעבודת הדוקטורט שמדברת על 100,000 שקל לזיהום, הגענו לסדר גודל של מעל 1.5 מיליארד שקל בשנה.
30681: אנחנו נדבר על היכולת לשפר או לתת מענה במחיר הרבה יותר זול.
30681: זאת אומרת, גם אם הולכים לסיפור הכלכלי, אנחנו רואים שאפילו בהיבט הזה – וחס וחלילה אני לא עוזבת לרגע את עניין חשיבות החיים.
30681: אנחנו יושבים במקום שבו קובעים סדרי עדיפויות להוצאות ולמשאבים – תסתכלו על זה עניינית.
30681: הרבה-הרבה יותר זול להשקיע במניעת זיהומים מאשר לחוות את הזיהום, שלא נדבר כמובן על קדושת חיי אדם באשר הם.
30681: יושב לצדי ד"ר צימליכמן, שחקר את הנושא וכתב בעניין.
30681: הוא ידבר תיכף ויתייחס גם לעניין הזה.
30681: ללא ספק יש הוכחה בדוקה וחד-משמעית שניתן עם הרבה פחות לעשות יותר.
30681: אמרנו: תוכנית "מגן חיים".
30681: חשבנו איך נכון לגשת למיזם, מאיזו דרך ומאיזו זווית לבוא.
30681: הלכנו לשר הבריאות, שקיבל אותנו בברכה, גם הוא וגם המנכ"ל.
30681: אמרנו: אנחנו רוצים לבוא עם גישה אחרת, שלא מסתכלת רק על הזיהומים אלא מסתכל על התפיסה האנושית, התרבותית, ההתנהגותית סביב העניין הזה.
30681: חיפשנו מנהיגים.
30681: לא סתם הצגנו בתחילת המצגת את התמונות של פרופסור קרייס ודוקטור ברהום – חיפשנו מנהיגים.