GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זמנץ בילילין: הייתה ועדה קודמת ומשרד הפנים אמר שהעובדים שלו הולכים ולא רואים את המשפחות שלהם כמה חודשים והם באתיופיה, בגונדר ובאדיס.
זמנץ בילילין: סליחה, יש כאן אלפי אתיופים, אלפי יהודי אתיופיה שמחכים לילדים שלהם, להורים שלהם, למשפחות שלהם, לסבתא, לסבא.
זמנץ בילילין: לא רק אני אלא יש אלפי חיילים שמשרתים את המדינה שלהם בכבוד ואהבה, אז מה אנחנו?
זמנץ בילילין: חוק השבות.
הילה סעדיה: אני חייבת לציין שצדנו נמצאת מצטיינת נשיא השנה.
הילה סעדיה: רצו להעלות את אבא שלה והיא לא הסכימה כדי שלא ייווצר קרע נוסף עם האחים שלה שנמצאים באתיופיה.
הילה סעדיה: היא אמרה שהיא לא מעוניינת שהם יחוו את הגיהינום שהיא חוותה בילדות שלה.
אלי אלאלוף: אפשר לעבור לחיילת המצטיינת שלנו?
יטייש איילו: אבא שלי והאחיות שלי נמצאים באתיופיה.
יטייש איילו: עליתי לארץ עם אימא ועם המשפחה החדשה שהיא הקימה.
יטייש איילו: עליתי לפני 13 שנים ו-13 שנים לא ראיתי את אבי.
יטייש איילו: לפני שנתיים ושמונה חודשים התחלתי להיאבק עבורו.
יטייש איילו: בשנת 2018 הייתי מצטיינת נשיא ובעקבות זה אפשרו לאבי לעלות.
יטייש איילו: השר דרעי אישר לו לעלות אבל רק לו בלי הילדים ובלי אשתו.
יטייש איילו: אני אומרת איך אתה יכול לעשות דבר כזה?
יטייש איילו: אני נפרדתי מאבי ומהאחיות שלי ועכשיו אתה נותן אישור רק לאבי לעלות ואתה מפריד אותו מהילדים?
יטייש איילו: איך יש לי לב לומר לו שיעלה את אבי והאחיות שלי יישארו שם בלי אבא שלהן?
יטייש איילו: איך אני יכולה לחיות עם זה?
יטייש איילו: איך אתה יכול לעשות דבר כזה?
יטייש איילו: איך אתה עוד פעם מפריד משפחות?
יטייש איילו: אנחנו נלחמים כאן על איחוד המשפחות והוא עושה בדיוק להפך.
אלי אלאלוף: תודה על האצילות שלך.
אלי אלאלוף: נציגת משרד ראש הממשלה, בבקשה.
רויטל סויד: הנה, זה משקף את המצב.
אברהם נגוסה: היא אמרה שהיא עוזבת.
אלי אלאלוף: אני אפנה לראש הממשלה בשם הוועדה על התנהגות הנציגה של משרדו.
אלי אלאלוף: רשות האוכלוסין, עמוס ארבל, אני מבקש ממך להתייחס.
אלי אלאלוף: לך יש ניסיון ואני אומר שבכאוס הזה, אתה האור היחיד.
אלי אלאלוף: 1,308 יהודי אתיופיה לפי איחוד המשפחות וחוק הכניסה לישראל אבל לא לפי חוק השבות.
אלי אלאלוף: שמענו שלפי חוק השבות שכ-98 הגיעו בנוסף.
אלי אלאלוף: אם אתה יכול להתייחס כולל לשאלות ונבקש גם התחייבות להמשיך לשתף פעולה עם מרכז המחקר והמידע של הכנסת כדי שתמיד נקבל נתונים מעודכנים.
עמוס ארבל: אדוני היושב ראש, ראשית, אי אפשר שלא להתייחס לשאלה שהציג כאן הרב בן נון לגבי על פי מה אנחנו מביאים את האנשים למדינת ישראל.
עמוס ארבל: אנחנו אחראים גם על חוק השבות, על מימוש חוק השבות, העלייה מכל העולם.
עמוס ארבל: אתיופיה דומה וזהה לגמרי לכל מדינה בעולם במימוש חוק השבות ואת זה צריך לזכור.
עמוס ארבל: חלק מהבעיות שלנו הן טרמינולוגיה והיא טרמינולוגיה מאוד מאוד חשובה שאם לא נבין אותה, אנחנו נעשה עוול לעצמנו, עוול לקהילה, עוול בתהליך קבלת החלטות ולא נהיה מדויקים.
עמוס ארבל: חשוב מאוד מאוד שנהיה מדויקים.
עמוס ארבל: אין בעיה באתיופיה לגבי מימוש חוק השבות.
עמוס ארבל: אין מספרים, אין צבע, אין גזענות, אין שום דבר.
עמוס ארבל: מחר יהיו מיליון אנשים שהם זכאי חוק השבות באתיופיה, הם יבואו, כמו מגרמניה, כמו מצרפת, כמו מאוסטרליה ועוד.
יחיאל חיליק בר: אתה יודע שזה לא נכון.
עמוס ארבל: אני אומר לך שזה כך.
יחיאל חיליק בר: אתה יכול להסתכל לי בעיניים ולומר לי את זה?
אלי אלאלוף: חיליק, תן לו לסיים ואחר כך תתייחס.
אלי אלאלוף: תנו לו לסיים את דבריו.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר לכם שאני הייתי בעימות לא נעים עם עמוס יחד עם אברהם.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר ולהודות בכנות מלאה שכל מילה שהוא אמר בדיונים השונים, שלא קיבלנו כמוך, שלא קיבלנו מראש, נוכחנו לדעת שזאת אמת אחד על אחד.
אלי אלאלוף: לצערנו איך אתה מדקדק בנושא חוק השבות וזוהי הבעיה.
עמוס ארבל: אני אומר לך אדוני חבר הכנסת חיליק בר שאין אדם באתיופיה, אדם אחד, שהוא זכאי חוק השבות, שהוא רוצה לעלות לישראל ומישהו מונע ממנו להיכנס לישראל.
אלי אלאלוף: אבל הוא לא מודע לכך.
אלי אלאלוף: הוא לא מודע לזה.
אלי אלאלוף: האנשים לא מודעים לזה.
אלי אלאלוף: אמר הקייס שחלק גדול לא נמצאים במחנות האלה.
עמוס ארבל: חוק השבות חוקק על ידי כנסת ישראל והוא מדבר עד דור שלישי.
עמוס ארבל: עד נכד וזרע.
עמוס ארבל: מי הוא יהודי, הוא לא רלוונטי לחוק השבות.
עמוס ארבל: יש לו זכויות אחרות, אבל בוודאי לא דור חמישי, שישי וכן הלאה.
עמוס ארבל: זה נכון לאתיופיה, נכון לרוסיה, נכון לגבי כל מדינה אחרת בעולם.
עמוס ארבל: אדם שרוצה להגיש בקשה לעלייה, יודע איך לעשות את זה בכל מדינה וגם כאן.
עמוס ארבל: אם הוא לא יודע, הוא יכול לבקש את הבקשה ויאמרו לו אם הוא זכאי חוק שבות או לא, כמו בכל מדינה אחרת בעולם.
עמוס ארבל: אנחנו עובדים או על פי חוק או על פי החלטות ממשלה.
עמוס ארבל: אנחנו לא יודעים לעבוד אחרת.
עמוס ארבל: חוק השבות מאוד ברור.
עמוס ארבל: הוא מדבר על עד נכד ליהודי.
עמוס ארבל: האוכלוסייה הזו, גם אם היא בת דת אחרת, נקרא לזה כך - - -
קריאה: היא סוג ב'.
עמוס ארבל: חבל על ההערות האלה שלא מקדמות אותי לשום מקום.
עמוס ארבל: אני מנסה להסביר.
עמוס ארבל: אין כאן עניין של דעות אישיות ואין כאן עניין של גזענות.
עמוס ארבל: אני מבהיר.
עמוס ארבל: רשות האוכלוסין יודעת לעבוד או על פי חוק או על פי החלטות ממשלה.
עמוס ארבל: להביא מספר כזה או אחר מאתיופיה או מכל מדינה אחרת צריך, במידה וזה לא חוק השבות, וזה לא חוק השבות, החלטת ממשלה.
עמוס ארבל: אנחנו יודעים להביא 8,000, 20,000, 100,000.
עמוס ארבל: אנחנו יודעים לבדוק, אנחנו יודעים לעשות את זה.
עמוס ארבל: נכון שלדרוש תקציבים וכן הלאה, אנחנו יודעים לעשות את זה.
עמוס ארבל: זה לא מאוד מסובך וזה לא מאוד מורכב למרות שזאת אתיופיה וקשה מבחינת המסמכים וכל מה שמסביב.
עמוס ארבל: בהתאם לכך כל החלטת ממשלה שתהיה, ואנחנו שותפים מאז החלטת הממשלה הקודמת, אתם יודעים שהתבצעה בצורה טובה מאוד על ידי העובדים שלנו.
עמוס ארבל: ה-1,300, סיימנו אותם עוד הרבה לפני סוף השנה.
עמוס ארבל: כל החלטה שתהיה במועדים, בהגדרות, בסדרי העדיפויות, במספר שיהיה בה, יהיו 8,000, אנחנו נדע להביא 8,000.
עמוס ארבל: אמרנו את זה למשרד ראש הממשלה, אמרנו את זה לשר, אמרנו את זה לכל אחד.
עמוס ארבל: בסוף צריך החלטת ממשלה שתאשר לעשות את זה עם קריטריונים כאלה ואחרים ואנחנו שותפים בעבודה מול משרד ראש הממשלה.
עמוס ארבל: אבל צריכה להיות החלטת ממשלה כדי לעשות את זה.
עמוס ארבל: אם לא תהיה החלטת ממשלה, זה סגור.
עמוס ארבל: נכון לרגע זה אי אפשר להביא אדם אחד מעבר ל-1,308 שהבאנו.
יחיאל חיליק בר: לא ענית לי על השאלה.
יחיאל חיליק בר: אני לא מאשים אתכם.
יחיאל חיליק בר: אתה אמרת עד נכד.
עמוס ארבל: כולל.
יחיאל חיליק בר: אני שאלתי שאלה אחת פשוטה.
יחיאל חיליק בר: יש כאן אנשים שעלו לפני 13 שנים שהאבא שלהם, הסבתא שלהם, האח הביולוגי שלהם נמצא שם.
יחיאל חיליק בר: איך זה מסתדר עם מה שאתה אומר?
יחיאל חיליק בר: יש כאן אנשים שאתם העליתם לפני 13 שנים.
יחיאל חיליק בר: אבא שלה, אחים שלה, אימא שלה לא עלו.
יחיאל חיליק בר: איך זה מסתדר עם ההיגיון שאתה מסביר?
עמוס ארבל: אני מניח שאלה שאתה אומר שעלו לפני 13 שנים ולפני 15 שנים, לא עלו לפי חוק השבות.
זמנץ בילילין: לפי חוק השבות.
עמוס ארבל: החלטות הממשלה היו עוד לפני כן.
עמוס ארבל: ב-2010 הייתה החלטת ממשלה, ב-2003, ב-2008, ב-1997.
עמוס ארבל: כלומר, יש כאן כבר 20 ומשהו שנים עם החלטות ממשלה שהן מצטברות אחת לשנייה.
עמוס ארבל: אדם שעלה על פי החלטת ממשלה בשנת 2010, לא ב-1997, על פי קריטריונים מסוימים, זה לא אומר שהוא יכול להביא את הילד שלו או את אח שלו וכן הלאה.
עמוס ארבל: החלטת הממשלה מדברת על קריטריונים אחרים.
עמוס ארבל: אני כמעט בטוח, לא רוצה לומר בטוח, שהוא לא עלה על פי חוק השבות.
אללי אדמסו: מה שחל עליה לא חל על האחים שלה?
זמנץ בילילין: זה לא הגיוני.
יחיאל חיליק בר: יש כאן גם עניין של איחוד משפחות.
יחיאל חיליק בר: נניח שהם לא עלו על פי חוק השבות.
יחיאל חיליק בר: איך אתה לוקח שני ילדים ממשפחה, את האימא ומשאיר את האבא?
יחיאל חיליק בר: מה ההיגיון?
עמוס ארבל: אנחנו פעלנו על פי החלטות ממשלה.
אלי אלאלוף: החלטת הממשלה, אני רוצה לומר למי שלא ראה אותה, היא מאוד מפורטת.
עמוס ארבל: החלטת הממשלה מ-2010 דיברה על זרע ישראל מצד אימותיהם.
עמוס ארבל: ההחלטה האחרונה מדברת על אבותיהם.
עמוס ארבל: כלומר, יכולים להיות הרבה מאוד אנשים שסורבו בהחלטת הממשלה מ-2010 ועכשיו הם כן בקריטריונים.
אלי אלאלוף: מ-2016.
אלי אלאלוף: זו החלטת ממשלה מפורטת.
עמוס ארבל: חד משמעית.
עמוס ארבל: זו החלטה חדשה.
עמוס ארבל: צריכה להיות החלטה חדשה שתאמר להביא את כל אחד שגובהו 1.80 מטר ומעלה.
אברהם נגוסה: אמרת שמה שהממשלה תחליט, אם אלה 8,000, מה שהממשלה תיתן, תבצע.
אברהם נגוסה: אבל אתה יודע שכאשר הממשלה או משרד ראש הממשלה ביקשו מכם את המספר, אתם נתתם, שר הפנים חתום על המכתב שאומר 1,000 אנשים.
אברהם נגוסה: איך אתה מסביר את זה בהמשך למה שאמרת?
עמוס ארבל: שר הפנים, עד כמה שאני יודע, התייחס ל-1,000 כשהוא מדבר על 2018.
עמוס ארבל: 1,000 מיום החלטת הממשלה.
עמוס ארבל: אם יוחלט שצריך להביא 8,000, אנחנו נצטרך לומר שכדי להביא 8,000 אנחנו זקוקים לכך וכך אנשים.
עמוס ארבל: צריך להיערך בהתאם.
עמוס ארבל: לכל החלטה יש משמעויות.
עמוס ארבל: בהתאם לכך נוכל לבצע.
עמוס ארבל: נכון לעכשיו בכוח האדם הקיים, ביכולות שלנו, אנחנו נביא בסביבות 1,000 בשנה, 1,200 בשנה, 1,300.
עמוס ארבל: צריכה להיות החלטה.
עמוס ארבל: אם לא תהיה החלטה, אי אפשר להביא ולו בן אדם אחד.
אברהם נגוסה: אם הממשלה מקבלת החלטה בשבוע הבא להעלות את כל ה-8,000 שנמצאים באדיס ובגונדר, אתם מוכנים לעשות את זה?
עמוס ארבל: אנחנו יכולים להתחיל לעבוד למחרת החלטת הממשלה.
עמוס ארבל: אני אומר למחרת מבחינת טווח קצר.
עמוס ארבל: נאמר, בערך חודש להתארגן.
עמוס ארבל: בכל זאת זה אומר לשלוח גם אנשים לאתיופיה.
עמוס ארבל: אבל אם יאמרו לנו שאת ה-8,000 נצטרך להביא תוך שנה, צריכים מספר גדול מאוד של אנשים כדי לעשות את זה.
עמוס ארבל: צריך לבדוק, צריך לשלוח אנשים לאתיופיה.
עמוס ארבל: אם יאמרו לנו שתוך חמש שנים, זה סיפור אחר.
עמוס ארבל: כל החלטה בהיקף שלה, בלוחות הזמנים שיוכתב לה, יש לה משמעויות לגבינו.
עמוס ארבל: גם לבדוק 8,000 זה לא מסובך.
אלי אלאלוף: זאת לא בעיה טכנית.
אלי אלאלוף: זו החלטה מהותית של הממשלה.
אלי אלאלוף: אחת הנקודות הבעייתיות בהחלטות הממשלה היא הפירוט המיותר שיש בהן.
אלי אלאלוף: הפירוט המיותר מצמצם את האפשרות להביא את כל מי שמרגיש שייך לנו.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה אליך, בשם מרכז המחקר והמידע.
אלי אלאלוף: תשלימו אתם את ניתוח הנתונים שלכם כדי שזה יאפשר לנו לעמוד על המצב בכללותו.
נורית יכימוביץ כהן: התכוונו לשאול למה הם לא פתחו את הבקשות שכבר נמצאות.
אלי אלאלוף: זו הבקשה הכוללת שלי.
אלי אלאלוף: אני סומך על שיתוף הפעולה האפשרי.
אלי אלאלוף: הולואגר טקלה, בבקשה.
הולואגר טקלה: (דבריה נאמרים באמהרית ומתורגמים לעברית ע"י בנה קלב).
הולואגר טקלה: אנחנו עלינו ב-2015.
הולואגר טקלה: יש לי 11 אחים, תשעה מתוכם עלו ושניים נשארו שם.
הולואגר טקלה: אמרו לנו שיעלו עוד חודשיים-שלושה חודשים אבל הם מחכים כבר 13 שנים.
הולואגר טקלה: הם חיים במצוקה.
הולואגר טקלה: אחותי הגדולה בת 40, יש לה כבר תשעה ילדים.
הולואגר טקלה: אחותי השנייה בת 36 ויש לה שמונה ילדים.
הולואגר טקלה: הם חיים במצוקה קשה, חיים לא פשוטים.
אסרסיי וונדמאגיין: (דבריה נאמרים באמהרית ומתורגמים לעברית).
אסרסיי וונדמאגיין: אימא שלי מחכה בגונדר ושני האחים באדיס.
אסרסיי וונדמאגיין: יש עוד אחות שמחכה בגונדר.
אסרסיי וונדמאגיין: לא ראיתי אותם 20 שנים.
אסרסיי וונדמאגיין: אני עובדת ואני המפרנסת היחידה.
אסרסיי וונדמאגיין: אני עובדת ועוזרת למשפחה שחיה שם.
אסרסיי וונדמאגיין: זה פוגע גם בחיים שלי וגם בחיים שלהם.
אסרסיי וונדמאגיין: אני לא מצליחה לעזור להם ולא מצליחה לעבוד ולעזור.
אסרסיי וונדמאגיין: הם חיים שם בשכירות, כל אחד שוכר בית עם המשפחה שלו ואני צריכה לעזור להם בפרנסה.
אסרסיי וונדמאגיין: הסיבה היחידה שאני לא מצליחה לבקר אותם היא כי אין לי כסף.
אסרסיי וונדמאגיין: אני שולחת כל יום.
אסרסיי וונדמאגיין: זאת מציאות קשה ואני לא יכולה לעמוד בה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לנצל את העדויות המדהימות האלה שהן מאוד כואבות ולפנות לכל הארגונים היהודיים, כולל הסוכנות היהודית.
אלי אלאלוף: אתם חייבים לחדש את הפעילות שלכם בקרב קהילת יהודי אתיופיה באתיופיה.
אלי אלאלוף: לא יכול להיות שביום אחד סגרו את בתי הספר, נטשו את בתי הספר בגונדר והפסיקו לתמוך בקהילה גם בתחום החינוך ובמיוחד בתחום הבריאות.
אלי אלאלוף: מהנתונים שבדקנו וסיפרו לנו, שתי האוכלוסיות שנפגעות הכי הרבה עכשיו אלה התינוקות והמבוגרים.
אלי אלאלוף: אוי ואבוי לנו כיהודים שאנחנו נוטשים את הזקנים שלנו ואת הילדים שלנו.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שלא יכול להיות שכל הגופים, שפעם היה באופנה לתמוך ביהדות אתיופיה, הפסיקו את הפעילות שלהם.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה המסר שעבר ממשלת ישראל, שצריך להפסיק לתמוך בהם כדי שלא יתאספו, כדי שלא נכיר בהם וזה גרם לפגיעה קשה מאוד.
אלי אלאלוף: לכן הכעס שלי על החבר מבני עקיבא הוא רק ביטוי להרגשה.
אלי אלאלוף: אני פעלתי בחיים שלי הרבה, עשרות שנים, בקרב הקהילה היהודית בכלל, בפילנתרופיה, ואני רואה כמה הוזנחו יהודי אתיופיה, ודאי בשנים האחרונות.
אלי אלאלוף: אני חוזר וקורא ואני מבקש מראש הממשלה בהחלטה שלו לקרוא מחדש לכל הגופים שפעם פעלו, לחזור ולפעול.
אלי אלאלוף: אנחנו פגשנו רק את יוסף בביקור שלנו וזה כל כך נגע לליבנו.
אלי אלאלוף: רצינו שהילדים יקבלו את המנה היומית שלהם ועכשיו אברהם מספר שהוא הרים את הכפפה והוא מספק את זה.
אברהם נגוסה: באדיס לא מקבלים.
אלי אלאלוף: תראו כמה זה כואב, לבחור בין ילד לילד.
אלי אלאלוף: לא יכול להיות שהגופים היהודים בעולם יפסיקו את התמיכה שלהם ביהודי אתיופיה.
אלי אלאלוף: זה עוול, זה חוסר אחריות מטעמם ואני רוצה שהם יחזרו ויפעלו ונעשה את זה באמצעות ראש הממשלה.
אללי אדמסו: אדוני היושב ראש, תודה רבה.
אללי אדמסו: אני חבר כנסת לשעבר.
אללי אדמסו: אני מאוד מברך על הדיון.
אללי אדמסו: גם חברי כנסת שדיברתם, באמת מחמם את הלב.
אללי אדמסו: כל מה שנאמר, מאוד מחמם את הלב.
אללי אדמסו: מאוד עצוב לי שנציג משרד ראש הממשלה לא נמצא כאן.
אללי אדמסו: הם למעשה מכינים את החלטת הממשלה ליום ראשון, הם יושבים וכותבים אותה.
אללי אדמסו: מאוד חמור שהם לא שומעים את הדיון שמתנהל כאן.
אללי אדמסו: לא יכול להיות שנציג משרד ראש הממשלה לא יהיה כאן כי הם למעשה מתכללים את כל משרדי הממשלה וכותבים את ההחלטה.
אללי אדמסו: הם היו צריכים לשמוע את הדיון וחבל מאוד שהם לא כאן.
אללי אדמסו: זה חמור מאוד שהם לא כאן.
אללי אדמסו: אני מכיר בהחלטה הקודמת.
אללי אדמסו: אדוני היושב ראש, כרגע ציינת שחבל מאוד שהם סגרו את הקומפונט שהיה בגונדר, בהחלטה הקודמת מ-2010.
אללי אדמסו: לצערי, כמו שאמרתם, לא נעשה על פי חוק השבות.
אללי אדמסו: החלטת הממשלה הייתה מ-2011 עד 2013.
אללי אדמסו: אם הממשלה מחליטה שלוש שנים, אם היא מחליטה, היא צריכה לדאוג להם.
אללי אדמסו: האנשים האלו שעזבו את המקום שלהם, את הכפר שלהם, הם נמצאים בעיר ואין להם תעסוקה ואין להם שום דבר.
אללי אדמסו: אין להם מה לאכול.
אללי אדמסו: זה לא יום ולא יומיים.
אללי אדמסו: האנשים האלה, מה הם יכולים לאכול?
אללי אדמסו: ההחלטה הקודמת באמת הייתה החלטה טובה, עשינו אותה יחד עם חבר הכנסת אברהם נגוסה, לפיה צריך לדאוג להם לאוכל, לבריאות, לילדים, לבית הספר ואפילו להכשיר אותם הכשרה מקצועית בסיסית כדי שכשהם עולים, מיד יוכלו לעבוד.
אללי אדמסו: כך עשינו.
אללי אדמסו: ככל שמתקדמים, המצב שלהם עגום יותר.
אללי אדמסו: למה?
אללי אדמסו: למה לא נמצאים כאן נציגי משרד ראש הממשלה?
אללי אדמסו: זה לא יכול להיותף.
אללי אדמסו: באמת, מאוד כואב לי שהם לא כאן.
אללי אדמסו: אנחנו היום, כל הנציגים בני העדה, דורשים שאם הממשלה מחליטה ביום ראשון להעלות אותם במשך השנים, שהממשלה תדאג להם לפחות עד שהם עולים למזון, לחינוך, לבריאות.
אללי אדמסו: הממשלה צריכה לדאוג להם.
אללי אדמסו: אנחנו מבקשים מאדוני היושב ראש ומהוועדה שכך יהיה.
אללי אדמסו: כמו שאמרתם, אנחנו רוצים שבשנה הזאת כולם יגיעו לכאן ולכך אנחנו מייחלים.
אללי אדמסו: תודה רבה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר את כללי המשחק.
אלי אלאלוף: בשעה 11:00 אני סוגר את הישיבה.
אלי אלאלוף: אין לי זכות להמשיך בדיון אחרי 11:00.
מיכל אברה סמואל: אני מנכ"לית עמותת פידל שפועלת בנושא של חינוך ברמה הארצית.
מיכל אברה סמואל: האמת היא שאני מתביישת להיות נוכחת בדיון כזה, גם כישראלית וגם כיוצאת אתיופיה.
מיכל אברה סמואל: כדי להעלות יהודים, צריך קרקס כזה.
מיכל אברה סמואל: זה באמת מבייש.
אלי אלאלוף: אני לא מקבל את המילה קרקס.
אלי אלאלוף: למה כשמדברים על יהודי אתיופיה, מדברים על קרקס?
אלי אלאלוף: זו הצורה הכי מכובדת.
אלי אלאלוף: תמחקי את המילה.
מיכל אברה סמואל: אני חוזרת בי.
מיכל אברה סמואל: אני מתכוונת לכך שבאמת זה לא מתקבל על הדעת שהנושא הזה בכלל צריך להידון שנה אחרי שנה כדי שיהודים יעלו לארץ.
מיכל אברה סמואל: אנחנו פועלים בשטח ופוגשים ורואים איזה בני נוער איכותיים מגיעים ואיזה ילדים מגיעים.
מיכל אברה סמואל: ככל שיישארו שם ולא יגיעו מוקדם לכאן, ההשקעה תהיה יותר גדולה.
מיכל אברה סמואל: אני לא מכירה יהודים שבגלל תקציב לא מעלים אותם.
מיכל אברה סמואל: אנחנו פוגשים אותם בכל הארץ וזה מצב שמבייש את המדינה ואת היותנו ישראלים שמשלבים עולים.
מולו דמלאו: תודה.
מולו דמלאו: אני גרה במעלה אדומים.
מולו דמלאו: ההורים שלי והאחים שלי מחכים לעלייה 20 שנים.
מולו דמלאו: לאימא שלי יש שבעה אחים ואחיות בארץ.
מולו דמלאו: אימא שלה לצערנו לא חיה ונפטרה לפני עשר שנים.
מולו דמלאו: אני כאן 13 שנים.
מולו דמלאו: לאימא שלי יש בארץ שלושה ילדים, שמונה נכדים וחמישה נינים.
מולו דמלאו: כמעט כל המשפחה כאן.
מולו דמלאו: אנחנו מחכים 20 שנים לעלייה.
מולו דמלאו: בשנה שעברה ב-4 לספטמבר הזמינו אותם וראיינו אותם אבל הם לא עלו.
יחיאל חיליק בר: עמוס, תסביר מקרה כזה.
אלי אלאלוף: חתן פרס התנ"ך שלנו, בבקשה.
סנטיהו טאדסה: (דבריו נאמרים באמהרית ומתורגמים לעברית).
סנטיהו טאדסה: אני הגעתי לכאן בעזרתה של נעמה שהיא עשתה את המאמץ והביאה אותי ולא מדינת ישראל.
סנטיהו טאדסה: התמודדתי בחידון התנ"ך והייתי בין הנציגים של 40 מדינות שבאו לכאן, היו מעל 80 מתמודדים ויצאתי מספר שתיים.
סנטיהו טאדסה: אני גאה לייצג את הקהילה שלי, גם זו שנמצאת באתיופיה וגם זו שנמצאת בישראל.
אלי אלאלוף: מהר מאוד תלמד עברית רהוטה כזאת.
אברהם נגוסה: הוא כבר התחיל ללמוד באולפן.
סנטיהו טאדסה: אני מאוד שמח מצד אחד שאני נמצא בכנסת ישראל ומצד שני אני עצוב ומתבייש על כך שמדינת ישראל אחרי 70 שנים - במהלך 70 השנים עשתה הרבה מאמצים להעלות יהודים - עכשיו דווקא עומדים למנוע עליית יהודים לארץ ישראל.
סנטיהו טאדסה: זה מה שמבייש אותי.
סנטיהו טאדסה: גם אלה שיושבים ודנים ומקבלים החלטה, הם צריכים להתבייש על שהם עושים את המאמץ לא להעלות יהודים לארץ ישראל.
אלי אלאלוף: אני מתנצל, דברים נהדרים, יש לנו עוד הרבה מה לשמוע, אבל הקצבנו שעתיים לדיון, חשבנו שהזמן אולי יספיק אבל אני רואה שהוא לא מספיק והזמן עובר.
אלי אלאלוף: אני מבקש את הרב יהודה סהלה לומר את דבריו ואחר כך נסיים עם הקייס.
יהודה סהלה: ברשות היושב ראש, ברשות חברי הכנסת, ברשות הקייס, ברשות מכובדיי.
יהודה סהלה: שמעתי דברים נוגעים ללב.
יהודה סהלה: יש לי קהילה שאני מנהיג אותה בתל אביב ואת הדברים האלו אני שומע כל יום.
יהודה סהלה: או אימא או אבא או אחות ניגשים אלי ומספרים לי.
יהודה סהלה: לשמוע את זה כל יום, זה קשה מאוד.
יהודה סהלה: כמו שכבוד הקייס אמר, העניין צריך להיבדק ומי שזכאי, צריך להביא אותו.
יהודה סהלה: מי שזכאי יעלה ויהיה כאן.
יהודה סהלה: בעזרת השם אנחנו מקווים שיעלו אותם ואחרי העלייה תהיה מעטפת רוחנית כדי לחזק את הזהות היהודית.
יהודה סהלה: הרבה דברים נאמרו כאן ואני מבין אותם.
יהודה סהלה: בעזרת השם, בשם השם נעשה ונצליח, שתהיה ברכה והצלחה.
אלי אלאלוף: איזה יופי, כבוד הרב שאתה קצר ולעניין.
אלי אלאלוף: יש לנו עוד קצת זמן ואני אאפשר לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, יושבת ראש ועדת הביקורת, להתייחס.
שלי יחימוביץ': תודה רבה אדוני היושב ראש.
שלי יחימוביץ': קודם כל, אני מודה לך על הפעילות הרציפה שלך בתחום הזה.
שלי יחימוביץ': אני אומר בקצרה.
שלי יחימוביץ': יש לנו שתי משימות כאשר המשימה העיקרית היא להעלות את שארית יהודי אתיופיה כמו שכל העליות מכל המדינות הגיעו לכאן בלי מבחנים, בלי עכבות, בלי למרר להם את החיים עשרות שנים.
שלי יחימוביץ': אין לזה תקדים.
שלי יחימוביץ': זה לא היה עם כל עלייה אחרת ואנחנו יודעים את האמת, שיש כאן אלמנטים מאוד גדולים של גזענות בהתייחסות לעליית יהודי אתיופיה.
שלי יחימוביץ': המשימה השנייה היא להביא כבר את 1,000 האנשים האלה שכבר סוכם עליהם, גם אצלך אדוני היושב ראש, גם בוועדה לביקורת המדינה, ערב אישור התקציב היינו בטלפונים בהולים עם משרד ראש הממשלה ועם משרד הפנים כדי שיכניסו את זה לתקציב.
שלי יחימוביץ': יש תחושה של מסמוס מכוון אפילו של הדבר הזה שאנחנו אומרים לפחות את זה, לפחות את ההורים של אלה שנמצאים כאן, את אותם אנשים מבוגרים שמחכים כבר 20 שנים, כמו ששמענו כאן ובטח בדברים שנאמרו לפני שבאתי.
שלי יחימוביץ': גם כאן אנחנו רואים עיכוב שהוא רשלני ופושע.
שלי יחימוביץ': אנחנו נחכה לישיבת הממשלה הקרובה.
שלי יחימוביץ': אנחנו קבענו ישיבה של הוועדה לביקורת המדינה ב-25 ביוני, שזה כבר כמה ימים אחרי ישיבת הממשלה.
שלי יחימוביץ': אנחנו צריכים להפעיל לחץ מאוד כבד שמה שנראה אפילו מובן מאליו וקטן מדי, שהוא לפחות יקרה.
שלי יחימוביץ': אנחנו כמובן עומדים לרשותכם.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אני אשמח אם אתה תבוא לישיבה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה כי יש לך חלק מאוד משמעותי כאן.
שלי יחימוביץ': גם אתה כמובן, חבר הכנסת נגוסה.
אלי אלאלוף: כבוד הקייס.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר לכם שפעם ראשונה שבחיים שלי פגשתי קייסים, זה היה בבאר שבע לפני 20 שנים ומצאתי אותם במשרד שלי בבאר שבע, שבעה אנשים נפלאים ומדהימים.
אלי אלאלוף: אני התרגשתי עד דמעות.
אלי אלאלוף: לא הבנתי למה הם באו אלי, דווקא אלי, המרוקאי הזה.
אלי אלאלוף: אז הם ישבו ואמרו לי שהביא אותם משה באטה ומשה באטה אומר לי שהם מבקשים ממני לבנות להם בית כנסת.
אלי אלאלוף: למה אני?
אלי אלאלוף: בסוכנות לא בונים בית כנסת.
אלי אלאלוף: הרגשתי פעם ראשונה שמשהו אלוהי נפל עלי.
אלי אלאלוף: אני מספר את זה ממש בהתרגשות כי לא ידעתי, אין כסף, אין תקציב, כל המילים האלה שכפקיד רצו לי בראש.
אלי אלאלוף: אחרי שישה חודשים התחלנו לבנות את המרכז שובו בנים, בזכות הרב אברהם טזזו ובזכות הקבוצה הנפלאה של קייסים, בזכות שלמה הלל.
אלי אלאלוף: בית הכנסת הראשון שהממסד הדתי לא רצה שנקרא לו בית כנסת, הרב שלמה אליהו נתן לנו אישור לקרוא לזה מרכז רוחני.
אלי אלאלוף: אתם יודעים שהיום זה בית כנסת מדהים עם פעילות מדהימה מסביב.
אלי אלאלוף: זאת פעם ראשונה שהייתה לי הזכות לפגוש קייסים ותודה על כל העבודה, גם אם אנחנו לא מכירים אותה בממסד במדינה, לצערי.
אלי אלאלוף: אין כמוכם.
אברהם נגוסה: לא רק לפגוש אלא גם הזכות לעשות.
אברהם נגוסה: אתה עשית את זה.
עזריה אביו: אני מתנצל כי שכחתי לומר משהו.
עזריה אביו: אני לא אתבייש לומר מול הקהל, אתה יודע שהמשפחה היקרה שמחכה במחנה באדיס אבבה ומאז עברו שלוש שנים.
עזריה אביו: אתה פגשת אותם.
עזריה אביו: את המשפחה הורידו מהמטוס.
עזריה אביו: אני שלוש פעמים הלכתי.
עזריה אביו: הם קיבלו חיסונים, הם קיבלו דרכון, אבל הורידו אותם.
אברהם נגוסה: הסוכנות טיפלה בנושא הזה וגם משרד הפנים.
אברהם נגוסה: אנחנו פגשנו אותם.
עזריה אביו: זה מאוד כואב.
עזריה אביו: אנחנו אומרים שכואב לנו שרואים אבא, אימא וילד.
עזריה אביו: אני עליתי במבצע שלמה והאחים שלו עלו במבצע משה.
עזריה אביו: האימא שלי הייתה בוכה לאח שלי ולאחיות שלי.
עזריה אביו: כל יום אימא שלי הייתה בוכה.
עזריה אביו: כאן אני מרגיש את ההתרגשות והרצון להתאחד.
עזריה אביו: כשאני אומר שגם את עובד רק עם אתיופיה, אתה יודע שרק יהודי אתיופיה נמצאים במחנה.
עזריה אביו: יש הרבה בכל מקום.
עזריה אביו: אנחנו היינו עוזרים לך כמו שאנחנו עוזרים לך, כולם היו כאן.
עזריה אביו: אני מבקש מאדוני ומהממשלה לדחוף ולא להרפות.
אברהם נגוסה: אם הייתה לי הזכות להביא, הייתי מביא מזמן אבל אני חבר כנסת.
עזריה אביו: אנחנו יודעים שהעבודה בשיתוף פעולה יכולה לעשות ולשנות המון דברים.
עזריה אביו: אני מעריך את הדיון שמתקיים היום ואני מקווה.
אלי אלאלוף: כבוד הקייס, אני רוצה לומר לך.
אלי אלאלוף: אני לא מקנא בחברי אברהם נגוסה.
אלי אלאלוף: האיש הזה אובססיבי נפשית, אישית, ולא יודע לעשות שום דבר חוץ מאשר לשרת את יהדות אתיופיה.
אלי אלאלוף: מגיע לי כל הכבוד.
אלי אלאלוף: אני ראיתי אותו ואני רואה אותו והחברים רואים אותו.
אלי אלאלוף: האיש הזה אובססיבי.
אלי אלאלוף: הוא חבר בוועדה שלי והוא לא בא לדיונים, למה?
אלי אלאלוף: יש לו עוד פגישה עם יהודי אתיופיה, יש לו עוד נושא לטפל ביהודי אתיופיה.
אלי אלאלוף: באמת יש לי בקשה כבוד הקייס, שלא תיפלו במתח הזה שכל קהילה שלנו כיהודים - - -
עזריה אביו: כולנו מטפלים ביהודים.
אלי אלאלוף: לא נתבקשתי לומר את זה אבל אני אומר את זה מעומק הלב שלי.
אלי אלאלוף: מילת סיכום להילה.
הילה סעדיה: האמת שרציתי להשאיר את התודות לסוף אבל נראה לי שאני אפתח בתודות כי זה משהו שהוא מתבקש.
הילה סעדיה: תודה רבה לחבר הכנסת אלי אלאלוף על שיתוף הפעולה, על היד החופשית לעשות את הוועדה החשובה הזאת רגע לפני ישיבת הממשלה.
הילה סעדיה: תודה לאברהם נגוסה שהוא אתנו לאורך כל הדרך.
הילה סעדיה: חד משמעית הוא עומד איתן.
הילה סעדיה: תודה לך.
הילה סעדיה: תודה רבה לחיליק בר, לשלי יחימוביץ, לדני סידה, לכל חברי הכנסת שנכחו כאן.
הילה סעדיה: אני מודה גם לקייס ולרבנים שנוכחים כאן וכמובן לתנועות הנוער ולפקולטות המשפטיות ולעוד רבים וטובים מהאוניברסיטה העברית, לפידל ותודה רבה לכולם שהגעתם.
אלי אלאלוף: תרשו לי לומר משפט אחד לסיכום.
אלי אלאלוף: תודה לכולם כמו שאמרת בצורה מפורשת ובצדק.
אלי אלאלוף: אנחנו נוציא היום מהוועדה פנייה לראש הממשלה, פנייה שתצא היום בשם כל חברי הכנסת, שתצא לפי רוח הדיון שהתקיים.
אלי אלאלוף: לא צריך להעביר את המכתב אליכם אבל תסמכו עלינו.
אלי אלאלוף: ננסח את זה.
אלי אלאלוף: אם תרצו לראות, אין לי בעיה.
אלי אלאלוף: אני רוצה שעוד היום המכתב הזה יצא ידנית למשרד ראש הממשלה.
אלי אלאלוף: חשבנו לנצל את הנוכחות של נציגת המשרד אבל לצערנו היא עזבה לפני הזמן למרות שנציגים אחרים כמו האוצר ואחרים נמצאים כאן מהתחלה ועד סוף הדיון.
אלי אלאלוף: כאמור, אנחנו נוציא את המכתב הזה.
אלי אלאלוף: היום 29 במאי 2018, ט"ו בסיוון התשע"ח, השעה 12:38.
אלי אלאלוף: יש לנו בקשות לשני דיונים מהירים, של חברי הכנסת יעל גרמן ושל חבר הכנסת איל בן ראובן, ויש לנו גם בקשות לסדר היום של חבר הכנסת סאלח סעד ושל חברי הכנסת מיכל רוזין, רויטל סויד ואוסאמה סעדי שהוא חבר כנסת לשעבר שנשאר חבר שלנו.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות במיוחד לידידתי אורנה ברביבאי, עם ההיסטוריה האישית שכל אחד מאתנו מכיר, באמת מרשימה, מדהימה אפילו.
אלי אלאלוף: לי הייתה הזכות לקיים דיונים, שיחות ראשוניות בנושא הזה, של זיהום בבתי חולים.
אלי אלאלוף: המספרים פורסמו בתקשורת אבל כשלומדים את זה יש הרגשה שמרימים ידיים.
אלי אלאלוף: הזיהום הורג, לא פחות מעישון.
אלי אלאלוף: המספרים, על בין 4,000–6,000 אנשים שנהרגים בשנה בגלל זיהומים בבתי חולים, הם מספרים מזעזעים, למרות שאומרים שזה הולך וקטֵן ויש שליטה.
אלי אלאלוף: אני לא יודע, הלוואי ותשכנעו אותנו.
אלי אלאלוף: ברשותכם, יעל גרמן, את רוצה לפתוח בכמה מילים?
אלי אלאלוף: אחר כך נבקש ממשרד הבריאות ומאורנה ברביבאי להמשיך בהצגת הנושאים, כפי שהם הכינו את עצמם באמצעות מצגות.
יעל גרמן: כמובן כרגיל אני מודה לך על כך שנענית וקבעת את מועד הדיון בהקדם האפשרי.
יעל גרמן: קשה לתפוס, אבל כשאנחנו שומעים את המספרים, של 4,000–6,000 איש, אנחנו תוהים איך זה שכל כך הרבה אנשים נפטרים מזיהומים ועדיין זה לא נמצא בכותרות הראשיות.
יעל גרמן: אנחנו יודעים שיש לנו הרוגים בתאונות דרכים, וזה דבר נורא ואיום, אבל ברדיו, בתקשורת מציינים יום-יום את ההרוגים בתאונות דרכים ויוצאים לקמפיינים כדי שניזהר.