GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה בניטה: קודם כול, אני אתחיל מהדברים הטובים.
משה בניטה: אני באמת רוצה להגיד כל הכבוד לחברי פה פיני רבינוביץ שעובד יום ולילה סביב הנושא הזה והיוזם של הישיבה הזאת, אבל אני רוצה גם טיפה לגעת בנקודות אחרות.
משה בניטה: מה שנאמר פה לגבי מחלקות שיקום בכל הסניפים וכו', אני כבר נחשב אב שכול ותיק אחרי שלוש שנים ואני לא זוכר – לא בזמן המחלה ולא אחרי שהבן שלי נפטר – שמישהו ניגש אליי מהביטוח הלאומי, שיקום, לראות מה הצרכים, לא תוך כדי, לא אחרי.
משה בניטה: הפנייה היחידה שקיבלתי מביטוח לאומי במהלך השלושים זה תחזיר את הכסף.
משה בניטה: זה קודם כול.
משה בניטה: גם משאול שמעתי את זה, שהוא כמובן יותר טרי.
משה בניטה: אין פניות כאלה יזומות מביטוח לאומי.
משה בניטה: אם המשפחות לא פונות לביטוח הלאומי לקבל את זה, זה לא מגיע אליהן.
משה בניטה: דבר נוסף, חשוב לי להגיד פה ואני זורק פה איזה כדור לאנשי הביטוח הלאומי, אולי ירימו את הכפפה.
משה בניטה: חלק מהבעיה לטעמי בשיקום מקצועי מתחיל בתוך שלב המחלה של הילד.
משה בניטה: למה אני מתכוון?
משה בניטה: כמו ששמענו פה, כשילד חולה במחלה קשה וזקוק לאשפוזים ארוכים, מה שקורה בדרך כלל אצל רוב המשפחות, הורה אחד יושב לידו יום ולילה בבית חולים וההורה השני יורד למשרה מאוד מאוד חלקית בשביל לשמור על הבית, על שאר המשפחה ושאר הילדים, ובהרבה מאוד מקומות עבודה שני ההורים האלה בסכנת פיטורים.
משה בניטה: אף מעסיק לא רוצה היום להעסיק אנשים שלא באים לעבודה.
משה בניטה: ומה שאני חושב, בצורה כזו או אחרת – ופה הכפפה לביטוח לאומי – איזשהו ביטחון תעסוקתי.
משה בניטה: אני אתן דוגמה.
משה בניטה: כמו שאי אפשר לפטר אישה בהריון, כך אי אפשר לפטר הורה של ילד חולה סרטן.
משה בניטה: ואם לא רוצים להפיל את זה על המעסיקים אז אפשר אולי למצוא דרכים אחרות במסגרת הביטוח הלאומי, אבל שהמשפחה הזאת תמשיך להתקיים.
משה בניטה: העול הכלכלי, הוא לא נופל רק אחרי שהילד נפטר, הוא נופל מהיום הראשון שהילד חולה.
משה בניטה: כשהילד נפטר באים עוד כל מיני דברים שמתווספים לזה, כמובן עם הטראומה הנפשית והכול.
משה בניטה: אני חושב שאם כבר בשלב המחלה היה אפשר לגרום לזה שההורים לא ייצאו ממעגל העבודה, אז השיקום אחר כך היה הרבה יותר קל והיו מדברים על הרבה פחות אנשים.
משה בניטה: ולכן, אני חושב שהצעת חוק – זה לא לדיון היום - אבל שתקביל את הנושא של הורים של ילדים חולים לנשים בהריון שאי אפשר לפטר אותן, תוך כדי פיצוי למעסיקים, זה דבר שיכול מאוד מאוד לעזור למשפחות האלה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש מהביטוח הלאומי לשקול ולחשוב, וזה לא רק הביטוח הלאומי כאן.
משה בניטה: ברור.
טלי פלוסקוב: זה סיפור הרבה יותר גדול, אבל אנחנו בהחלט נחשוב מה אפשר לעשות.
טלי פלוסקוב: ההערה היא בהחלט חשובה, ושוב, אני רוצה להודות לכם על כך שאתם הגעתם לכאן למרות הכאב ולמרות מה שעברתם.
טלי פלוסקוב: פיני, רצית להגיד עוד משהו?
פיני רבינוביץ: משה העלה איזשהו נושא.
פיני רבינוביץ: יש נושא – הוא לא שייך לעצם הדיון אבל אני רוצה להעלות אותו לפרוטוקול, כך שזה יהיה הנושא הבא.
פיני רבינוביץ: הגשתי בקשה לתיקון חוק.
פיני רבינוביץ: לפני שנה וחצי, 30 באפריל 16', עבר תיקון לחוק שברגע שילד נפטר, המשפחה מקבלת קצבה חד-פעמית.
קריאה: מענק חד-פעמי.
משה בניטה: מענק פטירה.
פיני רבינוביץ: מענק פטירה.
פיני רבינוביץ: אלא מה?
פיני רבינוביץ: לא שמתי לב שזה עד גיל 18.
פיני רבינוביץ: והדוגמה, לצערנו, הטובה ביותר זה שאול.
פיני רבינוביץ: הבת שלו חלתה בת 14, נפטרה בגיל 19.
פיני רבינוביץ: למי החוק נותן?
פיני רבינוביץ: או לאלמנות או לילדים.
פיני רבינוביץ: נו, באמת.
טלי פלוסקוב: גמלת ילד נכה עד גיל 18.
שלומי מור: 18 ושלושה חודשים.
פיני רבינוביץ: 18 ושלושה חודשים.
פיני רבינוביץ: אני הגשתי הצעה, העברתי את זה.
פיני רבינוביץ: בימים הקרובים, אחרי שגמרנו את זה, אני הבטחתי לביטוח הלאומי שאני לא אעשה את הכול ביחד, נעשה את הכול לאט-לאט.
פיני רבינוביץ: דיברתי על זה איתך, חברת הכנסת טלי, ישבנו פה ודיברנו.
פיני רבינוביץ: אני עכשיו מתכונן לפנות, לחזק את החוק הזה כי לפי דעתי זה אבסורד.
פיני רבינוביץ: מי נשוי בגיל 18?
פיני רבינוביץ: בייחוד הסיפור של פ', שזו הדוגמה הכי זועקת.
פיני רבינוביץ: בתקציב שישנו, כשהגדירו תקציבים, גם הגדירו מספרים מאוד בומבסטיים – בדקתי את המספרים.
טלי פלוסקוב: היועצת המשפטית כבר בודקת את הנושא שאתה מדבר עליו.
פיני רבינוביץ: אמרתי, אני רוצה להציע לשאול למשל שיפנה לוועדת חריגים, אבל שוב, זה צריך להיות באיזשהו מקום מסודר בחוק – וזה הוגש, יש לי כבר פה.
טלי פלוסקוב: מה שאתה מציע בעצם, עד הנישואים?
פיני רבינוביץ: הצעת החוק מדברת על - - -
שלומי מור: פיני, תן לי לעזור לך.
טלי פלוסקוב: אין יותר טוב מזה.
שלומי מור: ממש לפני שבוע או שבועיים חבר הכנסת עיסאווי פריג' הציע הצעה שאומרת שאם נפטר אדם נכה שאין לו בת זוג או ילדים, קרי גר עם הוריו, הוא יהיה זכאי למענק פטירה.
פיני רבינוביץ: זה ישנו.
שלומי מור: זה לא הסתייע.
שלומי מור: זה לא עלה בוועדת שרים בסופו של דבר, הוא לא הגיע להבנות עם כל המשרדים.
שלומי מור: פנה אליו, בהחלט יכול להיות שתוכל לתת רוח גבית ולקדם את זה.
שלומי מור: ההצעה כבר קיימת, אתה לא צריך לכתוב אותה.
פיני רבינוביץ: היא כבר קיימת.
פיני רבינוביץ: חבר הכנסת מרגי הגיש אותה.
שלומי מור: אז אני אומר לך שגם חבר הכנסת עיסאווי פריג'.
טלי פלוסקוב: אנחנו נבדוק אחרי הישיבה איפה זה נמצא.
פיני רבינוביץ: ההצעה כבר קיבלה פ/.
פיני רבינוביץ: אני לא יודע מה זה פ/, חשבתי שזה פיני.
טלי פלוסקוב: פ/ זה מהמילה פרטית, של עיסאווי פריג' ממרצ.
שמרית גיטלין שקד: שלומי, אבל עדיין, כשילד נפטר אז כן, מענק הפטירה שתיקנו אז, משולם להורים.
שמרית גיטלין שקד: הבעיה שלך היא כשהילד עובר את גיל 18?
שמרית גיטלין שקד: אבל שימו לב שגם כאן, אותה הצעה – ההצעה כאן, להבנתי, גם כן מדברת כשנפטר ילד נכה שבעדו השתלמה ערב פטירתו גמלה לפי סעיף 222.
שמרית גיטלין שקד: גם כאן זה אותו דבר.
פיני רבינוביץ: זאת אומרת ששאול לא יזכה לפי ההצעה הזאת?
טלי פלוסקוב: לפי ההצעה הזאת, כך אני מבינה את זה.
שמרית גיטלין שקד: שוב, אם גיל הפטירה היה מעבר לגיל 18 ושלושה חודשים שבעדו השתלמה – אני לא יודעת בדיוק את הגיל.
שאול מזרחי: 19 וחצי.
פיני רבינוביץ: והיא חלתה בגיל 14.
פיני רבינוביץ: היא לא חלתה אתמול.
פיני רבינוביץ: יושבים פה שני יועצים משפטיים, בואו נראה איך אנחנו פותרים את הבעיה.
שלומי מור: הבעיה לא משפטית, לצערי.
שלומי מור: אנחנו הגדרנו אוכלוסייה ועשינו את כל הבדיקות והחישובים בהתבסס על אוכלוסייה קונקרטית.
שלומי מור: אם אני בודק גם זכאות בגיל 19, אני צריך גם לבדוק זכאות בגיל 20, 30 ו-40, ואז אנחנו הולכים להצעה של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.
שלומי מור: כרגע, בוא נקדם את זה עקב בצד אגודל, ובהמשך, יחד עם ההצעה של עיסאווי פריג' – אם תצליח לקדם אותה נראה אם אפשר לקדם דברים נוספים.
פיני רבינוביץ: אבל יש לנו כרגע בעיה.
פיני רבינוביץ: אנחנו זימנו פה – סליחה שאני מעלה את זה בפורום הזה – יש לי כבר שתי משפחות שהילד חלה בגיל 14.
טלי פלוסקוב: פיני, אנחנו הבנו.
טלי פלוסקוב: אנחנו פשוט כבר חושבים פה איך אפשר לעשות.
שמרית גיטלין שקד: שלומי, נניח קצבת ילדים, עד איזה גיל היא משולמת?
קריאות: 18.
שמרית גיטלין שקד: רק 18?
שמרית גיטלין שקד: אבל יש עוד משהו אם אתה נמצא בשירות לאומי?
שלומי מור: יש הגדרת ילד ויש תוספות נגיד לקצבת נכות וכו', שניתנות לפי הגדרת ילד – זה תלוי שירות צבאי או לימודים וכו'.
שמרית גיטלין שקד: פה אולי זה פחות רלוונטי.
טלי פלוסקוב: אולי אנחנו יכולים להשתמש במשהו מזה?
שלומי מור: אני לא יודע להגיד כרגע בטוח, גברתי.
שלומי מור: אני גם לא יודע מה משמעות ההרחבה.
טלי פלוסקוב: פיני, אני מציעה דבר כזה.
טלי פלוסקוב: אנחנו עכשיו נמשיך לעבוד, ובסוף יכול להיות שאני אגיש - - -
פיני רבינוביץ: מה שכתוב, ילד נכה, אם הילד נפטר.
פיני רבינוביץ: אני קורא את דברי ההסבר.
פיני רבינוביץ: ילד זה ילד.
טלי פלוסקוב: שלומי, אנחנו פה מתייעצים.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו לא נלך לפי תאריך הפטירה אלא לפי תאריך המחלה?
טלי פלוסקוב: אם המחלה התחילה לה בגיל 14.
שלומי מור: המשמעות היא שגם מישהו שחלה בגיל 14 ונפטר בגיל 30 יהיה זכאי.
שלומי מור: זה פשוט דבר שהוא לא כרגע - - -
טלי פלוסקוב: בעיה.
טלי פלוסקוב: אני חושבת איך להקביל.
משה בניטה: זה צריך להיות בהיעדר קרובים נוספים, כמו בת זוג.
טלי פלוסקוב: בואו נעשה משהו כזה.
טלי פלוסקוב: אני כן רוצה לפתור את הבעיה הזאת ולכן אני מבקשת עשר דקות הפסקה.
טלי פלוסקוב: אנחנו עושים פה שיחות פנימיות כדי לברר איך אנחנו עושים את זה ומקווה שנמצא פתרון.
טלי פלוסקוב: עשר דקות הפסקה, חוזרים ב-9:35.
טלי פלוסקוב: אני מחדשת את הישיבה.
טלי פלוסקוב: לאחר התייעצות עם כל הגורמים – כמו שראיתם באמת כולם נרתמו ועל כך תודה – כולם רואים את ההערה כנכונה, אבל כדי שאני אכניס את זה היום כבר לחקיקה אין לי עדיין מספיק כלים.
טלי פלוסקוב: אני גם צריכה בדיקה נוספת, גם צריך לראות את העלות.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להיערך.
טלי פלוסקוב: לכן, נמשיך עכשיו באישור החוק במתכונת שהוגשה על-ידי הביטוח הלאומי, נכון להיום.
טלי פלוסקוב: אני מגישה רביזיה.
טלי פלוסקוב: הרביזיה נותנת לי אפשרות לחזור אל הדיון לאחר שיוגשו לי כל הפרטים בהמשך.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו יכולים לעמוד בעלויות וכל הדרישות הנוספות, ובהגדרות – הבעיה כאן היא ההגדרה של ילד, זו ההגדרה הכי בעייתית בשלב זה – אם אנחנו מוצאים פתרון, אנחנו חוזרים לאותה רביזיה שאני מגישה ומתקנים את מה שאישרנו.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו רואים בשלב זה שאנחנו לא מוצאים את הפתרון, ההצעה הזאת תהיה מאושרת, זאת אומרת אני אבטל את הרביזיה ואז אנחנו עולים לשנייה ושלישית לאישור כדי שהחקיקה תיכנס לתוקף, ובמקביל ממשיכים לחפש פתרון בחקיקה נוספת למקרים מסוג זה.
טלי פלוסקוב: שוב אני אומרת, לאף אחד מאלה שיצאנו החוצה אין התנגדות למהות.
טלי פלוסקוב: השאלה היא באמת איך אנחנו עושים את זה נכון.
פיני רבינוביץ: מה זה אומר?
פיני רבינוביץ: שאני צריך לפנות לעיסאווי פריג'?
טלי פלוסקוב: כרגע אתה לא צריך לעשות שום דבר.
טלי פלוסקוב: פיני, בינינו, גם אם אתה תפנה לעיסאווי פריג' בנושא הזה, זה לא יעזור.
טלי פלוסקוב: נמצא פה גם משרד המשפטים, גם הביטוח הלאומי, גם משרד האוצר.
טלי פלוסקוב: כולם פה, אני לא צריכה עוד מישהו כדי למצוא את הפתרון.
פיני רבינוביץ: אני רוצה לדעת מה לא לעשות.
טלי פלוסקוב: כרגע להמתין.
פיני רבינוביץ: בסדר.
טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע בבדיקה.
טלי פלוסקוב: עד יום שני, נתנו הוראה פה, ייתנו לנו תשובות כל הגורמים.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו מוצאים את הפתרון, מתכנסים שוב כדי לאשר את הפתרון החדש.
טלי פלוסקוב: לא מוצאים פתרון, זה עולה למליאה לאישור.
שמרית גיטלין שקד: בנוסח הזה.
טלי פלוסקוב: בנוסח הזה.
טלי פלוסקוב: ואז אני אגיד לך אל מי לפנות.
טלי פלוסקוב: סיכמנו בינינו.
טלי פלוסקוב: משרד האוצר רצה להתייחס, בבקשה.
נתנאל אשרי: נתנאל אשרי, משרד האוצר.
נתנאל אשרי: ככל שזה נוגע להצעת החוק בנוסחה הנוכחי בלבד, משרד האוצר יסמוך את ידיו על התחשיב של הביטוח הלאומי ולא יתנגד.
נתנאל אשרי: ככל שיהיו שינויים בהצעת החוק בעקבות הרביזיה, אנחנו נשמור לעצמנו את הזכות להתנגד בעקבות עלויות תקציביות והשלכות רוחב.
טלי פלוסקוב: או להסכים.
נתנאל אשרי: רק שיהיה ברור.
טלי פלוסקוב: עד שיהיה ברור.
טלי פלוסקוב: עוד מישהו רצה להתייחס לחקיקה עצמה?
טלי פלוסקוב: אני מבקשת מהיועצת המשפטית להתחיל בקריאה.
שמרית גיטלין שקד: "הוספת סעיף 222ב1 1.
שמרית גיטלין שקד: בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995, אחרי סעיף 222ב יבוא: "הכשרה מקצועית ודמי מחיה למבוטח שילדו הנכה נפטר 222ב1.
שמרית גיטלין שקד: נפטר ילד נכה של מבוטח שבעדו השתלמה ערב פטירתו גמלה לפי סעיף 222, זכאי המבוטח להכשרה מקצועית לרבות דמי מחיה והוצאות אבחון הניתנים לאלמנה או לאלמן לפי סעיף 265(א)(1) לחוק, בשינויים המחויבים.
שמרית גיטלין שקד: " " אני רוצה לומר שבשיחה מקדימה שהייתה לי עם שלומי, אני מבינה שהזכאות הזאת היא לא אוטומטית לכל מבוטח אלא היא בהתאם לקריטריונים שנקבעו לגבי אלמנה או אלמן בתקנות לפי 265(א)(1).
שלומי מור: כמו כל שיקום מקצועי.
שלומי מור: הבן אדם נבחן, בודקים מה מצבו, מה הכשרתו, מה השכלתו, מה יכולותיו, ולפי זה.
שמרית גיטלין שקד: "תחילה ותחולה 2.
שמרית גיטלין שקד: תחילתו של חוק זה ב-1 בחודש שלאחר תום 30 ימים מיום פרסומו, והוא יחול על מבוטח שילדו הנכה נפטר ביום ט"ז בשבט התשע"ח (1 בינואר 2018) או לאחריו.
שמרית גיטלין שקד: "
טלי פלוסקוב: אנחנו כן נכנסים אחורה מ-1 בינואר 2018 ולא יותר.
פיני רבינוביץ: משהו אולי שלא שואלים.
פיני רבינוביץ: אפשר קודם?
טלי פלוסקוב: רטרו?
פיני רבינוביץ: רטרו, שנה קודם.
פיני רבינוביץ: יש אולי מקרה אחד שיכול לקרות.
פיני רבינוביץ: השאלה אם זה בחוק.
פיני רבינוביץ: אני פשוט לא מבין את החוקים.
טלי פלוסקוב: מה אתה אומר, שלומי?
שלומי מור: ההצעה המקורית דיברה על מועד כניסתו של התיקון לתוקף.
שלומי מור: בעקבות פנייה הזזנו את זה אחורה לתחילת השנה.
שלומי מור: אני גם לא מתנגד שזה ילך עוד שנה אחורה אם חברי באוצר יגיד לי שאין קושי עם זה.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לשמוע את האוצר.
נתנאל אשרי: ככל שצריך, נבדוק שינויים נוספים בחוק.
נתנאל אשרי: זה צריך ללכת לבדיקה ולחזור.
נתנאל אשרי: אין לי דרך לענות כרגע מהשרוול בצורה אחראית.
טלי פלוסקוב: ואם אני כן אבקש ממך לצאת להרים טלפון למי שצריך שיבדקו לי עכשיו?
נתנאל אשרי: אני מעריך שזה פחות יוכל לקרות כרגע.
נתנאל אשרי: קבענו שתגישי רביזיה ביום רביעי.
נתנאל אשרי: בואי נתקדם עם המתווה הזה.
טלי פלוסקוב: גם בנושא הזה?
פיני רבינוביץ: אני מדבר על מקרה אחד לפחות, גג גג – ואני מתחייב על זה – שני מקרים שאני יודע עליהם.
שלומי מור: אתה לא יכול להתחייב, אם זה עובר בחוק.
טלי פלוסקוב: פיני, אי אפשר ככה.
טלי פלוסקוב: אולי יש אנשים שאתה לא מכיר ולא יודע עליהם.
טלי פלוסקוב: זה לא מקצועי בצורה כזאת.
טלי פלוסקוב: גם את זה אני אכניס לרביזיה, בסדר?
טלי פלוסקוב: אז אני אבקש מהאוצר, אתם חייבים לי תשובות לשתי שאלות שאנחנו מדברים עליהן.
נתנאל אשרי: בואי נחזור לפרוטוקול על שתי השאלות.
שמרית גיטלין שקד: השאלה הראשונה זה ילד שהיה ילד נכה אבל נפטר מעל גיל 18, ותקרה קצת יותר גבוהה.
שמרית גיטלין שקד: הסוגיה השנייה שחברת הכנסת פלוסקוב ביקשה להעלות, אם אני מבינה, זה תחולה רטרואקטיבית, לא רק 1 בינואר 2018 אלא 1 בינואר 2017.
טלי פלוסקוב: אנחנו מחכים לתשובות לשתי השאלות האלה ואני מאוד אשמח אם אנחנו נצליח.
טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 207) (הכשרה מקצועית ודמי מחיה למבוטח שילדו הנכה נפטר), התשע"ח-2018.
טלי פלוסקוב: בעד – 1
טלי פלוסקוב: ההצעה אושרה בקריאה שנייה ושלישית, ועכשיו אני מבקשת רביזיה.
טלי פלוסקוב: זה הסיכום בינינו.
טלי פלוסקוב: אני שוב רוצה להודות לכל מי שהגיע לכאן כדי להתחלק בחוויות הממש לא נעימות והקשות שעברו, אבל לבנו אתכם ואם אנחנו יכולים גם בקטנה קצת לעזור לכם, לתמוך בכם, לתת לכם עוד כלים להמשיך בחיים כמונו – בואו נגיד ככה, שאף אחד לא ידע – אנחנו נהיה הכי מאושרים.
פיני רבינוביץ: משפט אחרון – הכרת הטוב.
פיני רבינוביץ: לכרמל ולשלומי מהביטוח הלאומי, לפרופ' מיקי ויינטרוב ולצוות שלו, מחלקה שמלווים אותי כל הזמן, ולכם חברי הכנסת - הכרת הטוב, אני גדל כל החיים, אני חושב שזה מה שמגיע, ולכם חברי הכנסת מגיע באמת יישר כוח ענק.
פיני רבינוביץ: תודה רבה לכולם.
טלי פלוסקוב: תודה לך שעצרת אותי בנעילה כי גם אני רוצה להצטרף לתודות שלך, גם לביטוח הלאומי - - -
מאיר חלבי: ולשלומי, הוא אוטוריטה בתחום הזה.
טלי פלוסקוב: לביטוח הלאומי וגם לשר חיים כץ.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שדברים קטנים כאלה, הם נותנים לאנשים להרגיש אחרת.
אלי אלאלוף: חברים, צוהריים טובים, אני פותח את הישיבה.
אלי אלאלוף: היום 3 ביולי 2018, כ' בתמוז התשע"ח, השעה 11:30.
אלי אלאלוף: ביקשנו דיון מחדש על כמה נושאים בהצעת החוק של הדיור המוגן שהוגשה בזמנו, כפי שאתם זוכרים, על-ידי נורית קורן וכל החברים המכובדים שלה, ויש לה כמה שהיא רוצה.
נורית קורן: צריך להגיד שיש כאן 40 או 41.
אלי אלאלוף: אני מציע שמי שלא קשור לנושא ונכנס לקראת הדיון הבא, אז הוא פנוי, הוא יכול לצאת ולחזור, מה שהוא רוצה.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לעבור את הרוויזיות האלה במהירות רבה כדי לסיים ברבע שעה הקרובה את הנושא הזה.
ענת מימון: אדוני, קודם כול צריך להצביע לפי סעיף 115 על בקשה לדיון מחדש שהגשת.
אלי אלאלוף: מי בעד הדיון מחדש לפי סעיף 115?
ענת מימון: למעשה הדיון מחדש הוגש על כמה נושאים שאציג עכשיו, על תיקונים שעשינו במהלך השבועיים האחרונים.
ענת מימון: הנוסח שבפני
ענת מימון: כם גם כולל שינויי נוסח שכבר נערכו, וגם את כל השינויים ששולבו בישיבה הקודמת.
ענת מימון: אני ממש רק עוברת על הדברים שנוספו.
ענת מימון: בעמ' 1, סעיף 2 להצעת החוק, בסעיף 27 אנחנו מוסיפים סעיף קטן (א).
ענת מימון: כמו שדובר בישיבה הקודמת, במצב שהמשכנתה נרשמת על כל הקרקע על שם נאמן, אז נחריג באופן מפורש את השטחים המסחריים ואת המחלקות הסיעודיות.
ענת מימון: אנחנו גם מדגישים בנוסח שמדובר על משכנתה ש"תירשם ברישומיו הפנימיים של הנאמן לטובת כל דייר" ודייר.
ענת מימון: כי מול המרשם מן הסתם המשכנתה רשומה על שמו של הנאמן.
ענת מימון: מעבר לזה, אתם תראו בעמודים הבאים שגם המינוחים על זכותו של בעל הרישיון במקרקעין זה משהו שנוסף בכל מקום שמדובר על הרישום.
ענת מימון: וגם במקום "על שם" "לטובת".
ענת מימון: אלו גם שינויים שנערכו.
ענת מימון: השינוי המהותי הבא שאני מבקשת להפנות אליו הוא בעמ' 5.
ענת מימון: גם שם אנחנו מבהירים שהמחיקה על-ידי הנאמן, במצבים שפורטו בעמ' הקודם, של השבת הפיקדון או כשלא נותר יותר פיקדון או שכספי הפיקדון הוחזרו לדייר, במצבים כאלה המחיקה נעשית מרישומם הפנימיים של הנאמן.
ענת מימון: כי שוב, מדובר על דייר מסוים שצריך למחוק את המשכנתה שרשומה לטובתו.
ענת מימון: בסעיף קטן (ג) מייד לאחר מכן, אני עדיין נמצאת בעמ' 5, כשמדובר על משכנתה שרשומה לטובת הדייר עצמו, אז דרשנו שהדייר או מישהו מטעמו, שהוא ממנה לעניין זה, "שאינו בעל זיקה לבעל הרישיון".
ענת מימון: מהמרשם העירו לנו שיש להם קושי לבדוק את העניין הזה של הזיקה, ולכן נוסיף פה הערה שזה יהיה לפי הצהרתו של אותו אדם מול המרשם.
ענת מימון: הוא יצטרך להצהיר שהוא אינו בעל זיקה.
ענת מימון: התיקון הבא, אני רק מבהירה שמבחינת נוסח הוספנו בעמ' 6 את סעיף קטן (ד) בהוראות הכלליות.
ענת מימון: במקום להגיד לאורך כל ההצעה שזה על-ידי הדייר או על-ידי המפקיד, קבענו איזושהי הוראה מהותית כללית שאומרת שכאשר אדם אחר מפקיד עבור הדייר את הפיקדון אז ההוראות יחולו לגביו, ובכלל זה רישום המשכנתה.
ענת מימון: זאת פשוט איזושהי הוראה שמרכזת את כל ההערות האלה.
ענת מימון: מעבר לזה, אני מפנה אתכם עכשיו לסעיף האחרון, זאת הוראת המעבר בעמ' 12.
ענת מימון: אני מזכירה שהחוק נכנס לתוקף תוך 18 חודשים, כל ההוראות לגבי הבטוחות.
ענת מימון: מעבר לזה, ההוראות האחרות שמדברות על הקרנות נכנסות לתוקף תוך שישה חודשים.
ענת מימון: קבענו הוראת מעבר שדיברה על הערות אזהרה שהיו קיימות ערב כניסתו לתוקף של החוק.
ענת מימון: כרגע בדקנו את זה ונרשום שככל שהייתה הערת אזהרה להבטחת כספי הפיקדון או הערת אזהרה להבטחת זכות המגורים, וכן הערת אזהרה מסוג התחייבות לרישום משכנתה והערת אזהרה להימנעות מביצוע העסקה שנרשמה מכוח ההסכם – על ארבע ההערות האלה תחול הוראת המעבר שתאפשר למעשה לנאמן, הנאמן שעל שמו נרשמת המשכנתה, תהיה לו האפשרות ללכת ולמחוק את ההערות האלה בד בבד עם רישום המשכנתה.
ענת מימון: בנוסף, אם זה לא הנאמן, יכול להיות הדייר או מי מטעמו ימחק את המשכנתה.
ענת מימון: מעבר לזה השינויים הם באמת שינויי נוסח, אלו הדברים המהותיים שהוספנו.
רני נויבואר: רק שני דברים.
רני נויבואר: לגבי סעיף "תחילה, תחולה והוראות מעבר", גם לעניין הזיקה פה אנחנו מבקשים שזה יהיה לפי הצהרתו, כדי שהמרשם יוכל למחוק את ההערות.
יהושע שפונדר: רני, אפשר לאט ובקול?
יהושע שפונדר: אנחנו לא שומעים.
אלי אלאלוף: גם אתה הזדקנת?
יהושע שפונדר: אתה רואה.
נורית קורן: הוא גם צריך דיור מוגן.
יהושע שפונדר: בסוף אנחנו דואגים לעצמנו.
רני נויבואר: גם כאן
רני נויבואר: אנחנו מבקשים שבעצם האמירה לגבי "שאינו בעל זיקה לבעל הרישיון" – המרשם לא יכול לבדוק שהוא אינו בעל זיקה.
רני נויבואר: מה שהוא רוצה זה לבקש שתהיה הצהרה שהוא איננו בעל זיקה.
רני נויבואר: והדבר השני שהוא נוסח, אבל אנחנו רוצים לחדד, שלמרשם מאוד חשוב שיהיה ברור שהמשכנתה נרשמת במרשם המקרקעין, ומה שנרשם פה אצל הנאמן זה בעצם שמות מוטבי המשכנתה.
רני נויבואר: כלומר, משכנתה יכולה להיות משכנתה רק אם היא נרשמת במקרקעין, ולפי חוק המקרקעין זאת המשמעות של הזכות.
רני נויבואר: ולכן, במקומות שציינו "המשכנתה תירשם ברישומיו הפנימיים", פשוט להבהיר את הנקודה המשפטית הטכנית הזו שהיא מהותית, אבל היא לא משנה בעצם את המשמעות של ההצעה.
ענת מימון: אין בעיה.
אלי אלאלוף: היות שזה מקובל תשאירו להם את תפקיד הניסוח לאחר הישיבה.
יהושע שפונדר: אני מפנה לסעיף 27ו(א)(2).
יהושע שפונדר: הממונה, "יכולתו של בעל הרישיון להשיב את כספי הפיקדון, כולם או חלקם עלולה להיפגע".
יהושע שפונדר: אין מצב שבית כלשהו יכול להחזיר את כספי הפיקדונות כולם.
ענת מימון: "או חלקם".
יהושע שפונדר: אם הסעיף זה יישאר אז אנחנו תמיד נהיה תלויים בחסדיו של הממונה, שאני לא יודע מי הוא יהיה.
יהושע שפונדר: היום אנחנו מכירים את הממונה ומשתפים פעולה, אבל אנחנו עושים פה חוק לשנים.
יהושע שפונדר: אני חושב שאת המילה כולם צריך להסיר.
יהושע שפונדר: אין אפשרות לשום בית.
ענת מימון: כל הסעיף הזה הוא בשיקול דעת של הממונה, היא מקבלת - - -
נועם פליק: זה בעקבות המידע שהיא מקבלת מהתקנות.
יהושע שפונדר: אז אמרתי, היום אנחנו סומכים על שיקול הדעת של הממונה, כי אנחנו יודעים מיהו.
יהושע שפונדר: אבל לימים אני לא יודע מי יהיה הממונה.
ענת מימון: תמיד הממונה הוא איש - - -
אלי אלאלוף: זה לא חוק תפור על פקיד זה או אחר.
ענת מימון: ממש לא.
יהושע שפונדר: לא, ודאי.
אלי אלאלוף: אני חושב שאם היום יש לו שיקול דעת, מחר גם כן יהיה לו אותו שיקול דעת ואותה אחריות, ואין צורך.
אלי אלאלוף: פה אני לא רואה שום סיבה למחוק.
יהושע שפונדר: הכול נכון - - -
נורית קורן: כן, נכון, זה שיקול דעת שלו, הוא יודע מה המצב.
ענת מימון: זה קיים בתקנות של היציבות הכלכלית, אין פה סיבה.
יהושע שפונדר: גם בתקנות זה ירד כנראה, כי אין אפשרות - - -
אלי אלאלוף: אחר כך, לא עכשיו.
יהושע שפונדר: אין אפשרות מעשית לשום בית להשיב את כל כספי הפיקדונות.
נורית קורן: אבל זה מאפשר.
נורית קורן: אבל יש כאן את האפשרות, חלקם או כולם.
יהושע שפונדר: למה להשאיר את זה אם זה לא מעשי?
נורית קורן: יהושע, אבל יש פה את האפשרות.
יהושע שפונדר: זה לא מעשי לחלוטין.
נורית קורן: ברגע שיש בתקנה: חלקם או כולם - - -
אלי אלאלוף: רגע, יש יושב-ראש, נורית.
אלי אלאלוף: אני לא מסכים שנדון בנקודה הזאת.
אלי אלאלוף: אני חושב שהיא הייתה ברורה ותהיה ברורה גם בעתיד.
דליה שוסטר: אבל היא לא יישומית.
דליה שוסטר: צריך להסתכל על הדברים בפועל.
דליה שוסטר: בפועל אין מצב שביום אחד בהיר כל הדיירים באים ומקבלים את הפיקדונות, זה כמו בנקים, כמו חברות הביטוח.
דליה שוסטר: יש את ה-turnover, יש את התחלופה, יש איזה אחוז מסוים.
אלי אלאלוף: אז למי תיתני?
אלי אלאלוף: למי שבא לך?
יהושע שפונדר: לא, למי שעזב.
אלי אלאלוף: אם את צריכה להחזיר את הכסף.
דליה שוסטר: כל חברה, כל ארגון, יש לו את הסולבנטיות ל-turnover להחזיר, כי אף אחד לא מחזיק את ה-100 מיליון שקל, או 50 מיליון שקל בקופה אם יום בהיר אחד כולם ירצו.
גבריאל ברון: זה כאילו שיהיה כתוב שבנק לא יוכל להחזיר את כל כספי הפיקדונות של הלקוחות שלו.
גבריאל ברון: זה לא ייתכן.
אלי אלאלוף: וגם לא שמעו אותך וזה לא נקלט.
גבריאל ברון: ביקשתי ממנה.
אלי אלאלוף: ממי?
גבריאל ברון: הייתי צריך לבקש ממך.
אלי אלאלוף: ממנה?
גבריאל ברון: אני צוחק.
אלי אלאלוף: לתפקיד של הממונָּה או של הממונֶּה בעתיד יהיה גם שיקול דעת.
דליה שוסטר: אני רוצה לענות לזה.
אלי אלאלוף: לא, אני לא מסכים וזהו.
נורית קורן: אנחנו לא פותחים את זה.
נורית קורן: הרוויזיה הייתה רק על דברים מסוימים.
אלי אלאלוף: גמרנו, בשביל זה יש - - -
יהושע שפונדר: זה הוכנס עכשיו, נורית.
נורית קורן: זה?
נורית קורן: מה פתאום, זה היה.
נורית קורן: לא היית בדיון הקודם.
אלי אלאלוף: לא לשכוח שאנחנו ברוויזיה.
נועם פליק: אולי אפשר לחדד את זה שיכולתו של בעל הרישיון להשיב את כספי הפיקדון, על-פי תנאי ההתקשרות, כולם או חלקם עלולה להיפגע, ואז זה מחדד את זה שזה פרטני כלפי - - -
יהושע שפונדר: לפי תנאי ההתקשרות זה מקל.
אלי אלאלוף: את רוצה לתקן לפי זה?
רני נויבואר: כן, אפשר.
רני נויבואר: זאת לא בעיה.
אלי אלאלוף: גמרתי, אני לא פותח דיון.
ענת מימון: אפשר להצביע על הנושא.
לימור גל: אנחנו לא פותחים.
לימור גל: זה פשוט על הרוויזיה.
לימור גל: אני יכולה להעיר?
לימור גל: זאת הערה משפטית, אז טיפה טיפה סבלנות, היא יותר מופנית אל עורכות הדין.
לימור גל: תודה על התיקונים, כי זה עזר מאוד וזה עשה כברת דרך ממש ממש טובה.
לימור גל: אני מדברת על סעיף 5(ג)(1), פסקת ההקבלה.
לימור גל: מה שאנחנו רוצים זה שרק יוסף סעיף קטן (3) שאומר, וזה לגבי הערות האזהרה, שלא יהיו כלולות בתוך הערות האזהרה שאת מנית, שאנחנו נוכל כן לרשום את המשכנתה כפוף לאותן ההערות.
לימור גל: למה?
לימור גל: כדי שאם יהיו הערות אזהרה שהרשם יגיד: אני לא חושב שבעיקרון הן נמנות על כל ארבע הערות האזהרה שציינת, שאנחנו אולי כן נאפשר רישום כפוף, וזה לאותן הערות האזהרה האלו, וזאת בלי הצורך פשוט לקבל את הסכמת הדייר.
לימור גל: וכך אנחנו לא נימצא בסיטואציה שאתם הלכתם פשוט כברת דרך אדירה, ואנחנו הגענו רק לשני הדיירים הקטנים שהתב"ע אומר: בדקתי, הסתכלתי, אני לא חושב שזה קשור לארבע הערות האזהרה האלו.
לימור גל: אז אני רוצה שפשוט רק את השיוריות האלו, השתיים-שלוש-ארבע, שזה לא ימנע מאיתנו, בעצם זה להתחיל עם הליך הרישום.
אלי אלאלוף: אז מה אתם אומרים?
ענת מימון: היא רוצה לכתוב הוראה שאפשר יהיה לרשום את המשכנתה על אף שיהיו הערות שלא מסוג ארבע ההערות שמניתי.
ענת מימון: הבעיה שאנחנו לא יודעים איזה הערות אלה.
לימור גל: שנשאיר אותן, וזה לא יהיה כפוף להן.
רני נויבואר: אבל איך זה יעמוד בתנאי של משכנתה ראשונה?
לימור גל: כי זאת לא הערה על משכנתה.
לימור גל: כי אתם אמרתם - - -
רני נויבואר: המשמעות של המשכנתה הראשונה שהיא צריכה להיות הראשונה בכל ההתחייבויות.
לימור גל: אבל יכול להיות שאלו התחייבויות שלא סותרות.
רני נויבואר: יש בעיה.
רני נויבואר: אדוני, אם זה בסדר.
רני נויבואר: יש בעיה של מרשם שאני מבינה, ואני שואלת האם זה יעמוד עדיין בתנאים שחלים, ובעצם זה לא בא לפטור מהחובה שהמשכנתה תהיה ראשונה.
רני נויבואר: כלומר, אם יש הערת אזהרה להימנע מעסקה, אז איך את יכולה לרשום על זה משהו?
רני נויבואר: או התחייבות לעסקת whatever, אני לא יודעת.
לימור גל: רני, אני אסביר לכם את הבעיה, כי עשינו את התהליך הזה כבר, ואני יודעת גם איך הוא עובד.
לימור גל: כי כשאת משאירה לטאבו – וזה פשוט סוג של פרשנות, וזה כמו שרצית שהתצהיר יהיה תצהיר עורך דין – כי לטאבו אין שום דבר לפרש.
לימור גל: כי כשאתם כותבים הערה זה להבטחת הכספים של הדייר, אנחנו שמים שיקול דעת אצל הטאבו, וזה שיקול דעת שהוא לא לוקח אותו.
לימור גל: הוא אומר: איך אני יודע שהערת האזהרה הזאת – והנה, פשוט אני כאן עם שלושה נסחים, יש לי הערות אזהרה כלליות שאת יכולה להגיד שההערות האלו לא נמנות על אף אחת מכל הארבע שציינת, כי הטאבו פשוט לא יפרש אותן.
לימור גל: ואלו הערות אזהרה שאפילו דנה רשמה אותן, ואלו הערות אזהרה שאנחנו רשמנו, שהן אגב הבטחת זכות המגורים.
רני נויבואר: אבל מבחינת סעיפים 126 ו-127 לחוק המקרקעין?
לימור גל: זה פשוט כתוב הערת אזהרה כללית, בגלל שככה הטאבו רשם אותן.
רני נויבואר: לא כתוב אם להימנע מקיום עסקה, לא כתוב גם בדיקת זיקת הנאה?
רני נויבואר: לא כתוב כלום.
ענת מימון: אבל אי-אפשר להראות את ההסכם שמכוחו נרשמה ההערה, ולהראות להם שזאת הערה כדי להימנע מעסקה או - - -
יהושע שפונדר: אבל הטאבו לא נכנסים לזה.
לימור גל: אני פשוט יכולה להראות לכם שהטאבו לא מוכן, הם פשוט לא מוכנים לפרש.
לימור גל: זה בדיוק מה שדיברתם על הזיקה שאתם לא רוצים שהם יפרשו, כי הטאבו לא מסכים לפרש.
לימור גל: אני חושבת שההצעה שלי שאומרת שהערות האזהרה לא כלולות שם, שפשוט המשכנתה תירשם, וזה למרות ההערות האלו, כשאנחנו לא צריכים לקבל את הסכמת הדיירים.