GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי גבאי: באתי ואמרתי: רבותיי, חסרים כרגע בין 140 – הגשנו מסמך שלנו – ל-200 תקנים במערכת.
אלי גבאי: אני רוצה לומר לך שאתמול חשכו עיני.
אלי גבאי: ישבתי בשעה 7:00 בבוקר בבית חולים במרכז הארץ עם מנהלת השירות והבנתי על פי המיפוי שנעשה ביומיים האחרונים שחסרים מאות תקנים.
אלי גבאי: אומר משרד האוצר, אגף התקציבים, שלא חסר תקן אחד.
אלי גבאי: נהפוך הוא.
אלי גבאי: יש עודף.
מיכל בירן: אנחנו חיים בעולמות נפרדים.
אלי גבאי: יכול להיות פער אדוני היושב ראש בין 50 ל-100, אבל לא יכול להיות פער בין 1 ל-100.
אלי גבאי: משהו כאן הזוי.
אלי גבאי: דרך אגב, אתה מנהלת שירות שהיא מרכזת למעלה מ-100 אנשי מקצוע בתחום אחד אמרה לי שהיא מתביישת לומר לי שהיא לא יודעת איך קוראים לעובדים.
אלי גבאי: היא קוראת לזאת עם הקוקו, לזה עם הקעקוע, כי הם מתחלפים בצורה כזו שכל שנה היא מקבלת דוח על כך שעזבו בבית חולים במרכז הארץ בשנתיים האחרונות 140 עובדים מתוך 200 עובדים.
אלי אלאלוף: וזה במרכז הארץ.
אלי גבאי: וזה במרכז תל אביב.
אלי גבאי: אתה מבין גם באיזה בית חולים זה קורה.
אלי גבאי: לא רחוק, בערך 10 קילומטרים משם, כותבת מנהלת שירות ב-18 באפריל: "בוקר טוב, שירות הפיזיותרפיה במרכזנו אינו יכול לתת מענה לבקשות הרופאים במחלקות האשפוז.
אלי גבאי: יש 20 פיזיותרפיסטים במחלקה.
אלי גבאי: שלושה פיזיותרפיסטים הודיעו על סיום העסקתם אצלנו עקב השכר הנמוך יחסית לשכר שמקבלים עמיתיהם המועסקים במוסדות אחרים שכנים.
אלי גבאי: שתי פיזיות
אלי גבאי: רפיסטיות הודיעו שלא יחזרו מחל"ת מאותה סיבה של שכר.
אלי גבאי: שני פיזיות
אלי גבאי: רפיסטים בחופשת מחלה עקב שבר בקרסול ושבר בעצם הבריח.
אלי גבאי: פיזיותרפיסטית אחת פרשה לגמלאות, פיזיותרפיסטית נוספת יוצאת בסוף החודש לחופשת לידה.
אלי גבאי: איננו מצליחים לקלוט פיזיותרפיסטים חדשים כיוון שהשכר במוסדות באזור המרכז גבוה יותר.
אלי גבאי: למרות זאת אני מקווה שלקראת אוקטובר 2018 נצליח לקלוט פיזיותרפיסטים שזה עתה סיימו את לימודיהם.
אלי גבאי: עד אז נאלץ לעשות תעדוף אגרסיבי".
אלי גבאי: מה זה תעדוף אגרסיבי?
אלי גבאי: זה אומר שילד בטיפול נמרץ לא יקבל טיפול נשימתי.
אלי גבאי: אתם מבינים מה זה תעדוף אגרסיבי?
אלי גבאי: ארבעת המקצועות שנותנים את הטיפול, זה לא טיפול של מותרות.
אלי גבאי: אנחנו לא עושים טיפול להנעת מפרקים לשם הגמישות אלא אנחנו עושים טיפול בחלק מהמקרים מציל חיים.
אלי גבאי: אני רוצה לומר לכם שבשביתה האחרונה קיבלתי מכתבים מרופאים, ממנהלי מחלקות, שביטלו ניתוחים בגלל שאין מקום לניתוח אם לא תהיה פיזיותרפיה או לא יהיה ריפוי בעיסוק.
אלי גבאי: נקודה נוספת ואחרונה.
אלי גבאי: אני חושב שאתם לא מבינים עד כמה המצב קשה.
אלי גבאי: אתם לא מבינים עד כמה הוא קשה.
אלי גבאי: המצב מאוד קשה.
אלי גבאי: אנחנו לא על סף תהום אלא אנחנו בתהום עצמה.
אלי גבאי: אתמול הייתה ישיבה ארוכה מאוד והחברים מוכנים ללכת לכל צעד דרסטי.
אלי גבאי: אני הבנתי מחברים שהם מוכנים ללכת אפילו לשביתת רעב - עד כדי כך – כדי לזעוק את זעקתם של המטופלים.
אלי גבאי: תודה רבה.
אלי אלאלוף: אגף התקציבים?
אלי אלאלוף: חברים, אני שוב חוזר ומבקש מאותם לוביסטים או חברים שאינם בעלי תפקידים, לשבת במעגל השני.
אלי אלאלוף: מיכל בירן ראשונה ואחריה קארין אלהרר.
אלי אלאלוף: תקצרו, כי אתם רואים כמה חברים רוצים לדבר.
מיכל בירן: דבר ראשון, תודה רבה לך על הנכונות להיענות למכתב של חברי הכנסת שמולי, אלהרר, גילאון, חנין ולקבוע בזריזות את הדיון.
מיכל בירן: זה לא מובן מאליו ואני מודה לך.
אלי אלאלוף: המכתב בא רק לחזק את ההחלטה הקודמת שלי לזמן את הדיון.
דב חנין: קלענו לדעת גדולים.
מיכל בירן: השביתה הזאת, יומיים שלה כמעט שברו את המערכת כי מדובר במקצועות שהם לב ליבה של המערכת.
מיכל בירן: כשאני מקבלת סיפורים, הלב פשוט נשבר.
מיכל בירן: אין דרך אחרת לתאר את זה.
מיכל בירן: אחד הפיזיותרפיסטים כתב שמבחינתו השביתה היא על משה כהן שבסך הכול רק כאב לו המרפק, לא מסכן חיים, אבל כל אחד מאתנו יודע מה המשמעות של זה שכואב לך המרפק ואחרי שבועיים כבר נתנו לו הפניה לפיזיותרפיה אבל אז לקחו עוד חודשיים.
מיכל בירן: הוא סוף סוף הגיע לפיזיותרפיה ואחרי שני טיפולים היה נראה שזה עובד, אבל אז קרה מה שקורה בחיים שאביו של הפיזיותרפיסט נפטר והוא ישב שבעה, אבל לא היה אף אחד שיחליף אותו ופתאום הכול נעצר.
מיכל בירן: או פיזיותרפיסט אחר שסיפר שהוא הגיע למישהו ש-10 שנים תעדפו אותו נמוך והוא מגיע אחרי 10 שנים והבן אדם המציא לעצמו טיפולי פיזיותרפיה והצליח לחזור לאיזה סוג של הליכה, ואתה חושב מה היה קורה אם הוא היה מקבל טיפול נורמלי.
מיכל בירן: אבל אין מה לעשות כי כשאין פיזיותרפיסטים שמוכנים לנסוע לבתים של המטופלים כי אין על זה אפילו החזר נסיעות ואין החזר על הזמן, אז האנשים האלה מתועדפים בכאב לב גדול.
מיכל בירן: צריך לתעדף אותם נמוך.
מיכל בירן: אני לא רוצה אפילו לדבר על ילד שמחכה לקלינאית תקשורת שנה.
מיכל בירן: מה זה אומר על המשך החיים שלו?
מיכל בירן: אחר כך אי אפשר לתקן את זה.
מיכל בירן: ילד שהבעיות הפסיכולוגיות שיתווספו לו בגלל הדבר הזה, אנחנו מבינים מה זה אומר.
מיכל בירן: אני רוצה לדבר על פתרונות שעלו כאן.
מיכל בירן: כדי להגיע לפתרונות, צריך להסכים על הבעיה ולא מסכימים על הבעיה.
מיכל בירן: משרד הבריאות מודה שחסרים תקנים אבל הממונה על השכר, משרד האוצר, כנראה חיים ביקום אלטרנטיבי.
מיכל בירן: אין לי דרך אחרת להסביר את זה.
מיכל בירן: לא חסרים תקנים.
מיכל בירן: אתם חיים כאן, ההורים שלכם, הילדים שלכם, השכנים שלכם, לא הולכים כאן למערכת הבריאות, אתם לא רואים מה קורה?
מיכל בירן: לפני שמוצאים פתרונות חייבים להסכים על הבעיה ואני מקווה שבדיון הזה לפחות על הבעיה נסכים.
מיכל בירן: אז, אחרי שנסכים על הבעיה ואין דרך אחרת להגיע אליה, אתם צריכים למצוא את הכסף.
מיכל בירן: עכשיו אנחנו חוזרים מדיון בוועדת הכספים בו אנחנו מבינים שהולכים לקצץ עוד 170 מיליון שקלים ממשרד הבריאות ואני לא יודעת מהיכן הם יגיעו.
מיכל בירן: צריך כאן כסף.
מיכל בירן: יש כסף במדינה הזאת.
מיכל בירן: אנחנו לא מדינת עולם שלישי.
מיכל בירן: הורדתם מס חברות, לא אתם אבל אגף תקציבים הוריד מס חברות בשני אחוזים.
קריאה: ממשלה.
מיכל בירן: הממשלה.
מיכל בירן: כל אחוז כזה הוא עוד מיליארד שקלים.
מיכל בירן: אתם לוקחים כל פעם, גוזרים עוד חלק מהצמיחה ואז באים אלינו ואומרים שהשמיכה קצרה מדי.
מיכל בירן: לפחות הבעיה הזאת, אם לא כל שלל הבעיות, צריכה להיפתר.
אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל תרשום לך.
אלי אלאלוף: האם יש מחסור בכוח אדם במקצועות האלה?
משה בר סימן טוב: מחסור כמו שיש לנו מחסור באחיות?
משה בר סימן טוב: אין לנו.
משה בר סימן טוב: יש מספיק כוח אדם.
אלי אלאלוף: יש כוח אדם שמסתובב מובטל בתחום הזה.
מיכל בירן: או הולך לפרטי.
אלי אלאלוף: זו אחת הנקודות בגינה ביקשנו מהמל"ג לבוא לכאן.
אלי אלאלוף: הוא האחראי על ההכשרה המקצועית, על הלמידה האקדמית.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר שלפי הבדיקה שעשו החברים שלי, אין מחסור בכוח אדם.
קריאה: הם הולכים לעבוד במלצרות ולא במקצוע.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה שנזהה את הבעיה.
אלי אלאלוף: אני מציע שתתנו את התשובה בהמשך.
אלי אלאלוף: קארין אלהרר ידידתי, בבקשה.
קארין אלהרר: תודה רבה אלי.
קארין אלהרר: אני מצטרפת לברכות של מיכל על קיום הדיון הזה.
קארין אלהרר: אני רוצה לפתוח ולומר תודה למטפלים הפרא-רפואיים.
קארין אלהרר: אני מכירה רבים מהם ותמיד הם עם יד מושטת ולא משנה כמה קשה להם, עם תקינה שהיא בלתי נסבלת, הם נותנים את השירות מכל הלב והנשמה.
קארין אלהרר: הסיפור הזה של התקינה, שלא יצא מהדיון הזה שנשים פלסטר על פצע פתוח מדמם.
קארין אלהרר: זה לא להוסיף תקנים למערכת.
קארין אלהרר: יהיה ויכוח בין 20 ל-100, 200, נסגור את זה, נתראה במשבר הבא.
קארין אלהרר: יש כאן משבר וצריך לצמוח ממנו.
קארין אלהרר: הצמיחה תהיה בתקינה שהיא רלוונטית לבעיה.
קארין אלהרר: כרגע מה שקורה, להבנתי זה קורה הרבה מאוד שנים, זו לא הפעם הראשונה, יגידו, בסדר, ננהל משא ומתן, אתם תתנו מספר, אנחנו ניתן את הקונטרה וחוזר חלילה.
קארין אלהרר: אמרה מיכל, אני לא רוצה לחזור על דברים כי יש הרבה דוברים, שזה לא יתכן שאנשים ימתינו תקופה כל כך ארוכה, אבל לא רק מההיבט המוסרי ולא רק מההיבט התקציבי.
קארין אלהרר: אני פונה כאן לאגף התקציבים ואומרת להם שאנשים שלא מטפלים בבעיה שלהם היום, היא מחריפה והנטל התקציבי רק גדל, אלא במובן החוקי.
קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, יש חוק במדינת ישראל והחוק קובע שטיפולים פרא-רפואיים הם חלק מטיפולי הבריאות שזכאים להם אנשים במדינת ישראל.
קארין אלהרר: אם יש גורם רפואי מקצועי שקבע שאדם צריך לקבל טיפול פרא-רפואי, הוא צריך לקבל אותו בזמן ולא אחרי שנה אבחון ובטח כאשר מדברים על ילדים.
קארין אלהרר: כל המחקרים מדברים על המוח הגמיש.
קארין אלהרר: כל המחקרים מדברים על הבוסט של הטיפולים שצריך לתת בגיל הצעיר כדי למנוע את הנזקים העתידיים.
קארין אלהרר: אחר כך זה לא יהיה רק בטיפולים פרא-רפואיים אלא זה יהיה במערכת החינוך ובעתיד גם בעולם התעסוקה ואז מה עשינו?
קארין אלהרר: אנחנו מסתכלים היום על החוק שבגרוש ומונעים את הטוב שיכול לצאת בעתיד.
קארין אלהרר: אני מבינה שכרגע לא מדברים על אותו סט של עובדות.
קארין אלהרר: יש משרד בריאות שמכיר את הנתונים, שאומר שיש בעיה חריפה, ויש את אגף התקציבים שאחראי על פנקס הצ'קים והוא אומר שהוא לא מכיר בבעיה.
קארין אלהרר: הדבר הזה לא יכול להתקיים.
קארין אלהרר: אם אתם לא מכירים בבעיה, בבקשה, תבואו ותראו אותה במו עיניכם.
קארין אלהרר: תבואו ותראו מכונים להתפתחות הילד, תבואו לראות את המטפלים בקופות החולים, תבואו לראות את מחלקות השיקום, תראו את זה בעיניים שלכם.
קארין אלהרר: תעשו סיור, תראו את הלחץ שנמצאים בו.
קארין אלהרר: איך אפשר לתת את השירות בצורה אמיתית, טובה ורצינית אם אין את כוח האדם הרלוונטי?
קארין אלהרר: הם יצאו לשביתה לא כי כיף להם, אלא הם הגיעו למצב שאי אפשר יותר, כי הם הגיעו למצב שהמקצועיות שלהם מוטלת על הכף.
קארין אלהרר: אל תביאו אותם למקום הזה.
קארין אלהרר: אני ממש מבקשת אדוני שהקריאה שתצא בסוף הדיון תהיה ממקום של הכרה בעובדות.
קארין אלהרר: אם אנחנו במחלוקת על העובדות, אנחנו נמשיך להתדיין כאן שנים.
אלי אלאלוף: דוקטור אחמד טיבי.
אלי אלאלוף: אחריו אילן גילאון.
אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, מערכת הבריאות כפי שהמנכ"ל אומר היא לא רק רופאים ואחיות.
אחמד טיבי: רופאים ואחיות עושים עבודה מצוינת, מגיעה להם תודה, אבל יש אלפי עובדים אחרים שעליהם מוחזקת המערכת ובלעדיהם אין מערכת בריאות.
אחמד טיבי: אין טיפול רפואי ומקצועי בלי עובדי המקצועות הפרא-רפואיים.
אחמד טיבי: אנחנו מדברים על ארבעת המקצועות פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, תזונה, קלינאי תקשורת.
אחמד טיבי: אני מלווה אותם כבר שנים.
אחמד טיבי: אני חוקקתי חוק של הסדרת העיסוק במקצועות הפרא-רפואיים לפני מספר שנים ואני יודע כמה מקצועיים האנשים האלה, כמה הם משקיעים וכמה חשובה העבודה הזאת, במיוחד בפריפריה.
אחמד טיבי: לכן אני כאן, כדי לפתוח ולומר תודה לאלפי העובדים האלה, אלפי העובדים השובתים שהאמת היא שהם התנהלו באחריות.
אחמד טיבי: קודם ניהלו מגעים במשך שלוש שנים ובחודשים האחרונים ישיבות ומגעים שלא הביאו לתוצאות, לא רק ברמת השכר שהיא מביכה אלא גם תקנים ותקינה כמו שאמר משה בר סימן טוב.
אחמד טיבי: כאשר הפער הוא בין כ-200 תקנים אלה לבין אפס תקנים, יש בעיה.
אחמד טיבי: לכן – אנחנו רופאים - צריכה קודם להיעשות אבחנה.
אחמד טיבי: פתאום אין אבחנה.
אחמד טיבי: אנחנו לא מסכימים לא על המחלה ולא על האבחנה.
אחמד טיבי: לכן יש בעיה לטפל.
אחמד טיבי: אם לא מסכימים שיש חוסר משווע בתקנים, אנחנו בבעיה רצינית ולא נוכל להתקדם.
אחמד טיבי: כאשר אומרים לך שיש תור המתנה של 13 חודשים לקלינאי תקשורת בדרום או שנתיים בנתיבות, אני מניח שבנתיבות שנתיים המתנה בתור לקלינאי תקשורת, אז בערערה בנגב ההמתנה היא עשר שנים.
אחמד טיבי: מניח.
אחמד טיבי: לכן נשאלת השאלה מה עושה משרד הבריאות ומה עושה משרד האוצר.
אחמד טיבי: אני בטוח ששאלת היושב ראש היא במקומה, האם יש חוסר בתקינה.
אחמד טיבי: אנחנו רוצים לשמוע תשובה מוסמכת מהממשלה, ממשרדי הממשלה השונים.
אחמד טיבי: אני מכיר באופן אישי רבים מאנשי המקצועות האלה שהתקשרו אלי אחרי השביתה והם משוועים לעזרה של חברי כנסת, של נציגי ציבור, של הנבחרים.
אחמד טיבי: אני חושב שכל חבריי שנמצאים כאן התאחדו כדי לזעוק את הזעקה הזאת של האנשים הנפלאים האלה כדי להציל את המערכת כי כולנו נהנים מהמערכת הזאת וכולנו נסבול, גם הילדים, גם ההורים, גם השכנים, כולנו, אם ננטוש את העובדים האלה ולא נעמוד לצדם.
אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב ראש, יש לעשות מעשה ואני חושב שב-2018 להמתין בתור שנתיים בנקודה כלשהי במדינת ישראל, זה כתם גדול.
אילן גילאון: אני רוצה להתחיל בזה שהנושא של פרא-רפואי הוא מראש גזרה שנגזרה על ציבור של עובדים כאילו הם היו חוטבי העצים ושואבי המים של הרפואה.
אילן גילאון: אני מצטער, אני לא בטוח מה אני צריך יותר.
אילן גילאון: אני איש – וזו הדוגמה האחרונה האישית שאני נותן – שעבר אירוע מוחי ומה יותר רפואי עבורי, המרפא בעיסוק שלי, הפיזיותרפיסט שלי או הרופאה שמכוונת אותי לרופא אחר?
אילן גילאון: לכן מבחינת עניין החשיבות הדברים נאמרו.
אילן גילאון: אלי גבאי אמר את זה באופן יוצא מן הכלל ובזה צריך להתמקד.
אילן גילאון: אגב, אתה נואם מזהיר.
אילן גילאון: אני לא יודע אם אמרו לך את זה.
אלי גבאי: אני פיזיותרפיסט.
אילן גילאון: אמרת שאתה לא רוצה לנאום אבל אתה נואם באופן יוצא מן הכלל.
אילן גילאון: התקינה נקבעת על פי כמה עקרונות שחייבים להיות מרכיבים בטייס אוטומטי.
אילן גילאון: זה גידול אוכלוסייה, זאת הזדקנות וזאת תחלואה ועוד מרכיב אחד.
אילן גילאון: זה מה שקוראים לזה נובלס אובליג'.
אילן גילאון: אנחנו רוצים להשתייך ל-OECD, אנחנו תמיד צריכים להסתכל שם.
אילן גילאון: משרד הבריאות לכל הפחות צריך להיות מעורב בתכנון התעסוקה בתחום, בכל תחום שהוא תחום רפואי, פרא-רפואי.
אילן גילאון: אני לא אוהב את המילה פרא-רפואי אבל אתם חייבים להיות מעורבים בעניין הזה.
אילן גילאון: לכן אני דווקא שלא בא מההסתדרות רוצה לדבר על המטופל קודם כל אבל גם על המטפל.
אילן גילאון: לכן הבעיה היא בסופו של דבר בעיה של כסף.
אילן גילאון: הבעיה היא בעיה שאני אקרא לה בשמה – 50 מיליוני שקלים שצריכים להימצא במיידי.
אילן גילאון: אם למשרד האוצר יש בעיה, אני אראה לו בשלוש שניות מהיכן לקחת את הכסף הזה כדי שלא יחסר לכיס המדינה.
אילן גילאון: לכן הדיון חייב להתמקד בדבר הזה.
אילן גילאון: האחד, שהעובד שעובד ברפואה שאתם קוראים לה פרא-רפואית – ואני קורא לה רפואית באופן אחר – לא יצטרך לעבוד 14 שנים כדי לקבל משכורת של מנהל בנק בחודש.
אילן גילאון: יש כאן איזושהי חלוקה שהיא לא פרופורציונאלית להשקעה וצריך להבין את הדבר הזה מבחינת תפיסת המשק הכללית.
אילן גילאון: אני אמון על הרעיון של האיגוד המקצועי, העבודה חשובה לי מאוד והסיסמה שלי היא שעד שהשכר לא מגיע לפי שלוש מאשר השכר הממוצע במשק, אני תמיד אומר מה שפול גטי אמר על האיגודים המקצועיים האמריקאים.
אילן גילאון: בוודאי שצריך להיות יותר כסף ובוודאי למקצוע שהוא כל כך חשוב וכולם כבר אמרו עליו את ההלל ואני לא אמשיך בכך.
אילן גילאון: לכן הנקודה המרכזית היא כסף והכסף הזה צריך להימצא באוצר והכסף הזה, יש לו מקורות ואני יכול להצביע עליהם.
אילן גילאון: אני אדם לא מיומן לגמרי אבל אני יכול באופן מיידי לעשות זאת וכך כל חבר כנסת מתוך ה-120.
אילן גילאון: השאלה היא איך אתם מתכננים את השוק הזה.
אילן גילאון: אני יודע למשל שלרופאים מרדימים אתם נותנים כל מיני תמריצים כדי שילכו למקצוע הזה כי אתם צריכים יותר.
אילן גילאון: אולי לא צריך כל כך הרבה אנשים כאלה.
אילן גילאון: הקשר שלכם בתכנון של העבודה חייב להיות קשר מובהק.
אילן גילאון: לשלם לאנשים כגמולם.
אילן גילאון: שלישית.
אילן גילאון: אלה תקנים חשובים ביותר.
אילן גילאון: זה מה שנקרא פיקוח נפש.
אילן גילאון: 50 מיליון שקלים.
אלי אלאלוף: אני ממש מתנצל בפני כל חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: לא כולם יוכלו לדבר מפני שקבענו דיון של שעה בגלל לחץ הזמן.
אלי אלאלוף: בבקשה תקצרו.
אלי אלאלוף: אם אני אוותר על אחד מכם, מראש אני מתנצל.
אלי אלאלוף: מסעוד גנאים, בבקשה.
מסעוד גנאים: בדיוק בחרת בחבר כנסת שידבר חצי דקה או דקה.
מסעוד גנאים: תחילה, אני מברך אותך על קיום הדיון ואת חברי הכנסת היוזמים.
מסעוד גנאים: אני חושב שהנוכחות של כל חברי הכנסת כאן היא אות של הערכה לכל העובדים במקצועות הפרא-רפואיים.
מסעוד גנאים: הערכה לעבודת הקודש שהם עושים.
אלי אלאלוף: אני אשמח שבדיונים אחרים תהיה נוכחות כזאת.
מסעוד גנאים: אני חושב שהסובלים העיקריים בין המטופלים, אלה בעיקר הקשישים והילדים.
מסעוד גנאים: עכשיו הם סובלים בגלל השביתה הזאת.
מסעוד גנאים: אני חושב שיש עודף בכוח אדם ויש הרבה אנשים שרוצים לעבוד בעבודות האלה, אבל צערי הבעיה היא התקינה או התקנים ולכן ידוע היכן הכדור וצריך לפתור את הבעיה הזאת במהירות וגם לתקן ולשפר את תנאי עבודתם של בעלי המקצועות האלה שבאמת עושים עבודת קודש.
אלי אלאלוף: עוד חבר כנסת אחד ואחר כך האחרים יכעסו עלי.
אלי אלאלוף: עיסאווי פריג'.
עיסאווי פריג': אני אקצר כי אני מדבר בדיון הבא.
עיסאווי פריג': לכל החברים שיושבים כאן.
עיסאווי פריג': בר סימן טוב, אנחנו השתתפנו לפני שעתיים בדיון בוועדת הכלכלה על הצעת חוק איסור פרסום עישון.
עיסאווי פריג': אני הסתכלתי, האולם היה מלא אבל הסרטים היו כתומים.
עיסאווי פריג': אני מסתכל עכשיו על החברים כאן, הסרטים כחולים.
עיסאווי פריג': זה כל ההבדל.
עיסאווי פריג': בשמי אני אומר לכם שאין בשורה.
אלי אלאלוף: יש כאן הבדל בין ועדות לוועדות.
עיסאווי פריג': אני אישית, ברמה האישית כחבר כנסת, אני אומר לכם שאין לנו בשורה ולא תהיה בשורה כי אתם לא אלקטורליים.
עיסאווי פריג': אתם לא מעניינים את האלקטורל בזמן אמת.
עיסאווי פריג': אני גלוי אתכם.
עיסאווי פריג': שקוף.
עיסאווי פריג': ידידי אילן אמר גלוי.
עיסאווי פריג': ידידי בר סימן טוב היה סגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר, יעני יודע מהיכן הכסף נכנס ומהיכן יוצא.
עיסאווי פריג': נציג האוצר שהתחבא וישב מאחור, מה יש לו להגיד?
עיסאווי פריג': אמר טיבי שהאוצר אומר שלא חסרים, ההסתדרות אומר שחסרים מאות.
עיסאווי פריג': חברים, אני מסיים בסיפור אישי.
עיסאווי פריג': אחי סיים לימודי פיזיותרפיה אחרי שש שנים והתאמץ, למד קשה ועבר את הבחינה הממשלתית.
עיסאווי פריג': הלך לעבוד ואחרי חצי שנה חזר לאבא ואמר לו, רצית אותי אקדמאי, תפאדל, הנה התעודה, תתלה אותה על הקיר, אני רוצה לעשות את החיים שלי ומזה שש שנים הוא עובד בעבודה אחרת.
עיסאווי פריג': התעודה הפיזיותרפיסטית, שהוא פיזיותרפיסט מורשה, תלויה אצל אבא בבית.
עיסאווי פריג': זה סיפור אישי ואת ההמשך אני אומר בדיון הבא.
אלי אלאלוף: תרשו לי לתת לכמה חברים.
אלי אלאלוף: נציגת האוצר, תתכונני, אני רוצה את התגובה שלך.
נעמה קשת: בתפקידי אני מנהלת שירות הפיזיותרפיה של בית חולים.
נעמה קשת: אני רוצה קודם כל להודות למי שזימן את הדיון.
נעמה קשת: גברת ענת כהן שמואל.
נעמה קשת: אני רוצה להתחבר לנקודה של התקינה אבל מצד אחר ולהעלות איזשהו עוול שנעשה לפני הרבה שנים וזה ההבדל בין התקינה הגריאטרית לתקינה בבית חולים כללי.
נעמה קשת: רק כדי שתדעו, בבתי חולים גריאטריים, למשל שיקום גריאטרי, אנחנו מקבלים בפיזיותרפיה תקינה של 2.5 מטפלים על 36 מיטות, לעומת שיקום צעירים, שם זה 4.75 תקנים ל-36 מיטות.
נעמה קשת: צריך גם לעמוד על ההבדלים שעשו בין גריאטריה לאוכלוסייה אחרת.
נעמה קשת: כולנו יודעים וכולנו מדברים לאורך השנים על כך שהאוכלוסייה מזדקנת ולא יהיו מיטות בבתי חולים ונתתי דוגמה קטנה רק בשיקום.
נעמה קשת: בסיעודי מורכב זה 0.5 לעומת 1.5.
אלי אלאלוף: לא נזכור את כל המספרים.
נעמה קשת: לסבר את האוזן, מטופל גריאטרי זקוק להרבה יותר טיפול מאשר מטופל צעיר.
נעמה קשת: מטופל צעיר, אתה יכול לתת לו שיעשה את התרגיל המסוים הזה בצד, מטופל גריאטרי זקוק לך שתהיה לידו.
נעמה קשת: אנחנו כן עושים תעדוף של מטופלים לצערנו, כמו שאמרו לפני.
נעמה קשת: דיברו כאן על שכר.
נעמה קשת: אנחנו לא שבתנו בגלל השכר ואנחנו לא הזכרנו את זה אבל לצורך העניין, אני כמנהלת שירות עם תואר ראשון ותואר שני ו-15 שנות ותק מקבלת פחות מ-6,000 שקלים למשרה מלאה.
נעמה קשת: אז מי שלא מכיר את המספרים, כדאי שתכירו אותם.
נעמה קשת: תודה.
דורית אדלר: אני מהפורום הישראלי לתזונה בת קיימא והמועצה הלאומית לביטחון תזונתי.
דורית אדלר: אני מתרגשת מאוד מהדיון, כבוד היושב ראש וחברי הכנסת שנכנסים לעובי הקורה.
דורית אדלר: אני רוצה לשים את התזונה כי כולם מדברים כאן על פיזיותרפיה וכולי והכול נכון.
עיסאווי פריג': יש דיון בשעה 12:30.
דורית אדלר: משרד הבריאות אומר שרוב האנשים למעשה מתים ממחלות תזונתיות.
דורית אדלר: השמנה, סוכרת, כל הדברים האלה.
דורית אדלר: אלה מחלות תזונתיות.
דורית אדלר: יש לנו מועצות לסוכרת, יש לנו סל תרופות ויש לנו הכול, המגיפות האלה ממשיכות להתקדם.
דורית אדלר: את הטיפול, את המניעה במחלות התזונתיות, רק אנשי המקצוע, התזונאים, יכולים להוביל כי הם היחידים שמבינים את המכלול.
דורית אדלר: מייצרים לנו עכשיו מזון ממדפסת תלת ממד.
דורית אדלר: מי יוכל להגיד לציבור אם זה נכון או לא נכון?
דורית אדלר: לכן יש חסר של מאות תקנים של תזונאים, הן בקהילה והן בבתי חולים.
דורית אדלר: הנושא של חוסר הביטחון התזונתי הוא אחד הגורמים המרכזיים לאי השוויון גם הכלכלי, החברתי ושל ההון במדינת ישראל.
דורית אדלר: לכן חייבים לשים את הנושא הזה, גם של תקינה וגם של שכר של התזונאים על המפה.
עיסאווי פריג': בשעה 12:30 מתקיים דיון בנושא.
אלי אלאלוף: נציגת אלו"ט ואחר כך נציגת האוצר.
נעמה הלר: אני באתי היום כדי לדבר על הזכויות של הציבור שהסיבות שהובילו לשביתה הזאת משפיעות עליו.
נעמה הלר: אני רוצה להזמין את נציגי האוצר להצטרף אלי ליום עבודה אחד באלו"ט כשאני עונה על טלפונים של הורים.
נעמה הלר: הורים מהדרום שאומרים שבמעון היום השיקומי אין קלינאי תקשורת לילד עם אוטיזם, הם פונים לקופת חולים בקהילה – אין קלינאי תקשורת, בבתי הספר לחינוך המיוחד, בגני התקשורת – אין קלינאי תקשורת.
נעמה הלר: דוח מבקר המדינה אומר.
נעמה הלר: אני מציעה שזאת תהיה תכנית העבודה של משרד האוצר כשהוא טוען שאין בעיה.
נעמה הלר: שיפתח את דוח מבקר המדינה משנה שעברה ויקרא את הנתונים.
נעמה הלר: בנתיבות ילד מחכה שנתיים לקלינאי תקשורת.
נעמה הלר: בבית חולים סורוקה בבאר שבע, הוא מחכה 13 חודשים.
קארין אלהרר: הם היו בדיונים.
קארין אלהרר: הם מכירים את הנתונים.
נעמה הלר: יש שם תכנית עבודה איך לפעול.
נעמה הלר: צריך לתת מענקי עידוד לעובדים הפרא-רפואיים לבוא ולעבוד בפריפריה.
נעמה הלר: צריך לפתוח עוד תכניות לימוד.
נעמה הלר: נפתחת עכשיו תכנית לימוד אחת לקלינאי תקשורת במכללת אחווה, צריך להיפתח תכנית גם באוניברסיטת בין גוריון.
נעמה הלר: יש פתרונות, צריך לנקוט בהם ומהר.
אלי אלאלוף: נציגת האוצר בבקשה.
ליאור קוטלר: אגף התקציבים, משרד האוצר.
ליאור קוטלר: כמו שאתם יודעים, בית הדין לעבודה פסק שעד ה-21 ביוני ייקבעו פגישות בין נציגי המדינה לבין ההסתדרות בכוונה להשיג פתרון שמוסכם על כל הצדדים.
ליאור קוטלר: משרדי הבריאות והאוצר פועלים בימים אלו בהתאם למתווה שסוכם בבית הדין והם עורכים בירור של הטענות השונות שנטענות על ידי ההסתדרות ועל ידי האיגוד המקצועי.
ליאור קוטלר: מחר יש פגישה עם האיגוד המקצועי ופגישה נוספת אמורה להתקיים ב-19 ביוני.
קארין אלהרר: את מקריאה את זה?
אלי אלאלוף: חברי, אם לא תאפשרו לה, לא נדע כמה היא לא מוכנה לדיון.
אלי אלאלוף: תנו לה להתייחס.
ליאור קוטלר: בירור הנתונים יחד עם משרד הבריאות טרם הסתיים.
ליאור קוטלר: אנחנו מקווים שבימים הקרובים יחד עם נציגי אגף השכר ומשרד הבריאות הדיון בעובדות יסתיים ונוכל להמשיך להתקדם בהתאם למתווה שסוכם עם בית הדין.
מיכל בירן: יש כאן פיל בחדר.
מיכל בירן: אתם טוענים שלא חסרים תקנים.
מיכל בירן: כאילו אתם לא חיים כאן.
אורלי לוי אבקסיס: אם לא חסרים תקנים, למה התור לקלינאי תקשורת?
אלי אלאלוף: כיושב ראש הוועדה מותר לשאול וכן לשאר חברי הכנסת כולל ידידתי אורלי לוי.
אלי אלאלוף: את נותנת תשובה שבסוף זה אומר שאין תשובה או את נותנת תשובה מפני שאתם מתכננים פתרון לבעיה?
ליאור קוטלר: אנחנו עובדים עכשיו על בירור העובדות יחד עם משרד הבריאות.
דב חנין: הנושא חדש לכם?
אלי אלאלוף: בבקשה, תן לה לסיים.
ליאור קוטלר: נעשה תהליך עבודה מקצועי כדי להבין את הטענות השונות שנטענות על ידי נציגי ההסתדרות ועל ידי האיגודים המקצועיים.
ליאור קוטלר: עבודת המטה נעשית בימים אלה.
ליאור קוטלר: מחר יש ישיבה ובשבוע הבא יש ישיבה.
ליאור קוטלר: אנחנו עובדים יחד עם משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: אתם תבואו לבית המשפט עם תשובות מספקות לאור המצב?
ליאור קוטלר: אני מקווה מאוד שנגיע לפתרון מוסכם בין הצדדים.
מיכל בירן: שלוש שנים מתקיימים הדיונים.
אלי אלאלוף: דב חנין, רצית לשאול שאלה.
דב חנין: גברתי, אני בהחלט מכבד אותך ואת כל עובדי המדינה.
דב חנין: אני חייב לומר לך שהתשובה שלך די מזעזעת אותי כי הביטוי הזה שאתם הולכים לברר את העובדות, הוא ביטוי דיפלומטי.
דב חנין: אנחנו רוצים להבין מה הן העובדות שאתם חושבים שהן עובדות.
דב חנין: כולנו מסביב לשולחן הזה משוכנעים שחסרים המון תקנים.
דב חנין: אם אתם חושבים אחרת, המקום שלכם לומר את זה הוא כאן בכנסת ותנסו לשכנע אותנו שיש עודף בתקנים או שאין שום בעיה, אבל אתם לא יכולים לטייח את הדברים בצורה כזאת.
אלי אלאלוף: סעיד אלחרומי, רצית להתייחס.
סעיד אלחרומי: אני חושב שאחרי התשובה המזעזעת של נציגת משרד האוצר, לא נותר להוסיף הרבה.
סעיד אלחרומי: אני חושב שהמקום לברר את העובדות הוא כאן, זאת מליאת הכנסת.
סעיד אלחרומי: מי שהחליט לפני שעה קלה על קיצוץ רוחבי של מיליארדי שקלים ממשרדי הממשלה, זאת הכנסת וכאן המקום לומר את הדברים.
סעיד אלחרומי: זה אפילו מייתר את הדיון.
סעיד אלחרומי: היא אומרת שאין מחסור בתקנים, נדבר עם משרד הבריאות אבל מנכ"ל משרד הבריאות יושב כאן וכולנו יודעים שיש מחסור בתקנים, כולנו יודעים שבפריפריה מחכים שנה וחצי ושנתיים בתורים האלה.
סעיד אלחרומי: כולם יודעים שאנשי המקצוע מסתובבים ועובדים במלצרות ואנחנו עושים צחוק מעצמנו.
סעיד אלחרומי: כל החברה המכובדת של חברי הכנסת יושבת כאן לא כדי לשמוע תשובה מעליבה כזאת.
סעיד אלחרומי: זה באמת מעליב.
סעיד אלחרומי: אנשים יודעים שיש מחסור.
סעיד אלחרומי: תגידו שיש מחסור, אנחנו נשב, נברר מה אפשר לעשות עם התקציב.
סעיד אלחרומי: כן, אפשר לדבר אבל לומר שאין מחסור – זה צחוק מהעבודה.
אחמד טיבי: זאת פעם ראשונה שאני שומע את סעיד אלחרומי כועס.
אלי אלאלוף: אבל הוא תמיד כועס באלגנט.
אריה ליברמן: אני פיזיותרפיסט 45 שנים.
אריה ליברמן: אני מנהל שירות הפיזיותרפיה בבית חולים במרכז הארץ.
אריה ליברמן: פעם ראשונה שאני משתתף בדיון ואני מאוד הופתעתי לטובה על הערכת המקצוע שלנו אבל עם הערכה לא הולכים למכולת.
אריה ליברמן: כשאני בא בבוקר לבית החולים, אני צריך להחליט למי אני לא אתן את הטיפול היום.
אריה ליברמן: לאיזו משפחה אני אומר שהילד שלה לא מקבל היום טיפול.
אריה ליברמן: כנראה שאנשים לא מבינים את זה.
אריה ליברמן: אם הם ירגישו את זה על עצמם, איזה פתרון יהיה להם.
אריה ליברמן: כפי שנאמר, אנחנו גם ילדים וגם הורים ואיך אתה עומד מול ילד שחייב טיפול נשימתי ואתה לא מטפל בו כי יש לך עוד עשרים ילדים ואין לך כוח אדם?
אריה ליברמן: יש לך עשרה אנשים בהם יש לך אימהות עם ילדים חולים, אביה של אחת נפטר, אחרת בחופשת לידה ולשלישית מגיעה חופשת השתלמות.
אריה ליברמן: אתה נשאר עם התקן שלך כשהוא 50 אחוזים פחות.
אריה ליברמן: איך אפשר לתפקד?
אריה ליברמן: אני לא מבין את האוצר.
אריה ליברמן: אני לא מבין.
אריה ליברמן: זה כאילו הילד עירום.
אריה ליברמן: זה מזעזע.
אריה ליברמן: תודה.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת חאג' יחיא ואחריו חברת הכנסת אורלי לוי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, אם כבר רוצים לערוך בדיקה, הבדיקה צריכה לכלול כמה דברים כאשר הדבר האחד הוא השכר של האנשים שעובדים ומשקיעים ועוזרים לאנשים – אני לא רוצה לומר שלפעמים מצילים חיים – לחיות חיים נורמליים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה קריטריון אחד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: קריטריון שני שצריך לבדוק הוא כמה זמן אזרח צריך לחכות כדי שיגיע תורו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עושה את הבדיקה הזאת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: קורה לי שאני רוצה לקבוע תור לבן משפחה ואז אנחנו מתחילים לחפש ולא מעניין אותי המרחק והיכן המקום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים מקרה פשוט, פיזיותרפיה לבני אחרי שנקע את הרגל, הוא צריך לחכות חודשיים-שלושה.