GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נורית קורן: יש גם בתי מרקחת שמחוברים, בוא נשאל אותם כמה הם משלמים לחודש ומזה נסיק את המסקנות.
דודו פפו: אני אתן לכם מס', 40 שקל.
נורית קורן: לחודש.
דודו פפו: עלות ההתחברות החודשית לקופת חולים "מכבי" היום היא 40 שקל.
דודו פפו: זה מס' שיכול לתת קנה מידה לחברי הכנסת על איזה סכומי - - -
אלי אלאלוף: סליחה, בלי לחפור בעולם שלך, הפרטי ודאי שלא, זה 40 שקל רק לקופה אחת?
דודו פפו: כן, לחודש.
אלי אלאלוף: ולקופות האחרות זה עוד אותו סכום?
דודו פפו: פחות או יותר.
אלי אלאלוף: לעוד מישהו יש עלויות אחרות או שיש לו התייחסות?
טל רוה: אנחנו כקופת חולים "לאומית" משלמים כ-100 שקלים בחודש עבור התחברות עם בית מרקחת פרטי שאנחנו רוצים להיות איתו בקשר.
אלי אלאלוף: אתה משלם?
טל רוה: אני משלם ל"ירפא" 100 שקלים לחודש.
נורית קורן: למה הוא משלם?
אלי אלאלוף: אתה פראייר, נקרא בערבית.
נורית קורן: אתה משלם לבית מרקחת, אני לא מבינה.
טל רוה: לא, ל"ירפא".
נילי דיקמן: רגע, רגע, צריך לעשות סדר, "ירפא" זאת חברה פרטית שמציעה שירות פרטי.
אלי אלאלוף: רגע, יש רק אחד שיכול להגיד גם רגע וגם לנהל את הדיון.
ג'מאל זחאלקה: רציתי להגיד שבעלות – אני לא יודע מה יהיה הצפי, איזה שינוי יכול להביא את החוק הזה מהמצב הקיים, אבל אם נגיד שיקנו יותר – בשיטה הזאת זה יחסוך לקופות.
ג'מאל זחאלקה: זה יחסוך להם כסף, הם פשוט ישלמו פחות.
ג'מאל זחאלקה: ההנחה שהם נותנים ומשלמים עבורה לא תהיה, לכן העלויות עבור קופת חולים הן זניחות.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאם הסכומים כל כך קטנים ממש לא צריך לחייב את הרוקחים, לא צריך, אם זה 40 שקל, 100 שקל, זה לא כסף.
נורית קורן: אולי זה שירות שמשלמים על כל דבר, זה סוג של התחייבות.
אלי אלאלוף: עוד ההערה בבקשה ממשרד הבריאות.
ג'מאל זחאלקה: כי הם ממילא קשורים ל"ירפא".
ג'מאל זחאלקה: אני אגיד לכם מה ההבדל.
ג'מאל זחאלקה: אם היום קופת חולים תבוא ל"ירפא" או לחברה אחרת – אני לא יודע איזה חברות יש היום, כבר שכחתי – היא תרצה להתקשר איתה, ונגיד שעל כל קופת חולים היא תשלם 40 שקל, 20 שקל על כל קופה, לדוגמה.
ג'מאל זחאלקה: אם כל בית מרקחת פרטי ירצה להתקשר, מטבע הדברים הוא ישלם פי שניים, פי שלושה, פי ארבעה, פי חמישה.
ג'מאל זחאלקה: כי הוא לקוח אחד, הם מחברים אותו ל-1,000 בתי מרקחת, ואז המחיר יורד באופן דרסטי.
ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב שבעניין הזה אם כבר אני בעד להטיל את זה על קופות חולים.
יעל סלנט: אם המחיר כזה.
נורית קורן: נמוך.
ג'מאל זחאלקה: גם נמוך, גם ההבדל גדול מאוד בין בית מרקחת - - -
אלי אלאלוף: חבר'ה, אני חייב להגיד, הכלכלן הגרוע שאני – אבל אני שמח שאומרים לי שהיום כלכלה זה לא מקצוע.
אלי אלאלוף: זה הרבה מאוד דברים לא נעימים שלא אגיד עכשיו, במיוחד שיש דיונים עכשיו על מה זה כלכלה – אז אני רוצה להגיד לך, בטוח שלא כדאי לקופות החולים לתת רישיון לבתי המרקחת הפרטיים, כי יש להן כלי שלהן שממנו הן מרוויחות.
נורית קורן: שולטות על זה.
אלי אלאלוף: למה שייתנו את זה לאחרים?
אלי אלאלוף: ולכן הצורך להכתיב את זה.
אלי אלאלוף: אז אני לא יודע אם אפשר לדבר על ג'נטלמניות במערכת המסחרית בעולם, בוודאי לא במיוחד אצלנו, אבל בואו נשמע עוד.
חבר טוב: אני רוצה לעשות את ההבחנה בין עלויות הפיתוח שבית המרקחת צריך לעשות כדי להתחבר לבין עלות החיבור.
חבר טוב: אלו שני דברים שונים, ולכן אי-אפשר לייתר את הסעיף, כי עדיין לכל בית מרקחת יש מערכת מחשובית מסוימת, אחת יותר מותאמת, אחת פחות מותאמת.
חבר טוב: צריכים לזכור שלא מדברים רק על ניו-פארם וסופר-פארם, מדברים גם על בתי מרקחת פרטיים, ויכול להיות שיהיו עלויות פיתוח של בית המרקחת עצמו שהוא יצטרך לעשות כדי להתאים את הממשק שלו למערכות של קופות החולים.
חבר טוב: צריך גם לזכור שלכל קופת חולים יש מערכת אחרת, לא בהכרח שאותם תנאים ואותם ממשקים שיצטרכו לעשות לקופה אחת יתאימו לקופת חולים אחרת.
חבר טוב: ולכן צריכים לעשות את ההבחנה.
אלי אלאלוף: אז יש לי הצעה קונקרטית כדי שנפסיק את הדיון בנקודה הזאת ונמשיך אם לא נצליח.
אלי אלאלוף: אני מבקש מכל הקופות להעביר אלינו את כל העלויות שהן דורשות או לא דורשות ואנחנו נדון בוועדה, נראה אם זה סביר, ולפי זה נחליט, בסדר?
יעל סלנט: לקראת קריאה שנייה ושלישית.
נורית קורן: שנייה ושלישית.
אלי אלאלוף: לקראת קריאה שנייה ושלישית, כן.
יעל סלנט: אז כרגע נשאיר את הנוסח כפי שהוא.
ג'מאל זחאלקה: הקופות לא דורשות תשלום.
ג'מאל זחאלקה: התשלום של הרוקח הוא לחברת ההתקשרות, ל"ירפא", לחברה שמעבירה את המרשמים.
ג'מאל זחאלקה: קופת החולים צריכה להשקיע ביצירת הקשר, מה שאת אמרת נכון.
ג'מאל זחאלקה: בית מרקחת צריך להכין את עצמו להתקשרות, קופת חולים צריכה להכין את עצמה להתקשרות, הגוף המקשר, אתה משלם לו כדי שיעשה את ההתקשרות, זה העניין.
אלי אלאלוף: שיגידו לנו מה צורת ההתקשרות ומה עלות ההתקשרות, ונאשר לקראת שנייה ושלישית.
נורית קורן: בסדר גמור, שיגידו לנו איך ואנחנו נעשה את זה.
אלי אלאלוף: אני חושב שכרגע לא נסגור את זה כדי שגם לא נכנס ללמה זהו, למה זה, כל אחד יעשה לפי שיקוליו.
אלי אלאלוף: אם זה לא לנושא זה אני רוצה לעבור הלאה.
נורית קורן: להמשיך הלאה.
איל פלום: רק כדי שיהיה ברור לכולם, יש בסך הכול שלוש מערכות מחשוב, הן קיימות, הן מייצרות את הקשר הזה, וכל בתי המרקחת כבר מחוברים אליו, זה מאוד פשוט.
אלי אלאלוף: סליחה, יש לי שעון ממול, יש לי עוד דיון נוסף בעוד רבע שעה.
יעל סלנט: אני רוצה להסביר מה הסעיף הזה אומר.
יעל סלנט: הסעיף הזה אומר שני דברים.
יעל סלנט: דבר ראשון, העובדה שבית מרקחת פרטי שלא בהסדר מחובר למערכת הממוחשבת של קופת החולים לא מחייבת את קופת החולים לעשות הסדר עם בית המרקחת הזה, וזה כמובן ברור.
יעל סלנט: אני אפילו לא יודעת למה צריך לכתוב את זה.
יעל סלנט: זה נראה לי די ברור מאליו, אי-אפשר לחייב את קופת החולים לעשות הסדר עם בית מרקחת מסוים.
יעל סלנט: הדבר השני, שהוא הצד השני של המטבע, משרד הבריאות אולי תתייחסו לזה אחרי זה, הצד השני של המטבע הוא מה שאמרתי קודם.
יעל סלנט: זה שאדם הולך ורוכש תרופות בבית מרקחת שהן לא בהסדר אין לזה שום משמעות לגבי העלות של התרופה, הוא ישלם את אותה עלות שהוא היה משלם קודם אם הוא היה רוכש בבית מרקחת שהוא לא בהסדר.
יעל סלנט: כלומר, הוא לא יקבל שום הנחה או שום תקרה או שום פטור שהוא היה מקבל אם הוא היה הולך לבית מרקחת של קופת החולים או לבית מרקחת שנמצא בהסדר עם קופת החולים.
יעל סלנט: הוא לא יקבל את זה בבית מרקחת שהוא פרטי לחלוטין, וכל מה שיש לו עם קופת החולים זה רק הסדר כזה של קבלת המידע.
יעל סלנט: אלו שני דברים שמאוד חשוב לחדד.
יעל סלנט: השאלה אם אתם חושבים, משרד הבריאות, שבאמת צריך את ההוראה הזאת של הרישה, שזה שהוא מחובר לקופת החולים לא אומר שיש לו הסדר עם קופת חולים.
יעל סלנט: זה נראה לי לגמרי ברור.
חבר טוב: לנו זה לא ברור, וזה חשוב מאוד בגלל הקטע שהיו פה כבר הצעות חוק שגם דיברו על זה.
חבר טוב: אני חושבת שזה חשוב מאוד שיהיה ברור שעדיין בהסדרי הבחירה של קופת החולים היא רשאית לבחור עם מי היא מתקשרת, זה אחד.
חבר טוב: ושתיים, לגבי ההטיה של המבוטחים יש לנו חשש מאוד מאוד גדול, כי עד היום המבוטח הכיר רק אופציה אחת, או שבית המרקחת קשור עם קופת החולים או שהוא לא קשור עם קופת החולים.
חבר טוב: אם הוא קשור עם קופת החולים ויש הסכם בינה לבינם, אבל לא לגבי הזכאות אלא רק לגבי המידע, המבוטח לא תמיד בהכרח ידע לעשות את ההבחנה בין זה שבית מרקחת פרטי יכתוב - - -
דודו פפו: זה לא נכון.
קריאה: היה מרשם פרטי.
דודו פפו: בדיוק.
אלי אלאלוף: רגע, אל תפריעו, בבקשה.
חבר טוב: זה שבית מרקחת פרטי יכתוב על השלטים שלו: מכבד את המרשמים של קופת החולים או שיש לו את המידע של קופות החולים, אתה יכול לרכוש כאן, לבין זה שהוא יקבל או לא יקבל את הזכאות שלו.
חבר טוב: ולכן כן חשוב שתהיה לנו את ההפרדה הזו, וחשוב להבהיר למבוטחים שהם רוכשים בבית מרקחת פרטי והם יכולים לקבל באמת את המרשם שלהם שם, אבל עדיין הם לא יקבלו את הזכאות שלהם בסל.
חבר טוב: זה קריטי במיוחד לאוכלוסיות של חולים כרוניים, של מקבלי הבטחת הכנסה, אוכלוסיות שיש להם הנחות, פטורים ותקרות מאוד משמעותיות במסגרת הסל.
חבר טוב: כי אנחנו נקבל פניות, ואנחנו כבר רואים את זה, של מבוטחים שיגידו: לא ידענו, זה לא נכנס לנו בתקרה, למה לא קיבלנו את הזכאות שלנו?
חבר טוב: למה גבו מאיתנו כך או אחרת.
יעל סלנט: גם תכף נראה את ההוראות - - -
אלי אלאלוף: יש הערה מצד הרוקחים?
דודו פפו: כן, בוודאי.
דודו פפו: כל הסיפור הזה התחיל רק לפני שנתיים כשנכנסו המרשמים האלה - - - לקופות החולים.
עודד פורר: מה היה קורה כשהיו באים לקופת חולים, זאת שאלה שרציתי לשאול, מה קרה כשבאתי לקופת חולים לפני המרשמים הדיגיטליים עם מרשם וקופת חולים היא לא בהסדר?
עודד פורר: היה לי שלט?
יעל סלנט: בית מרקחת.
נורית קורן: בבית מרקחת לא היה.
עודד פורר: בית מרקחת.
חבר טוב: אז לא היה.
חבר טוב: אבל אז בגלל שלא היו מרשמים דיגיטליים לא היה צורך בכלל בהסכם בין קופת חולים לבית מרקחת - - -
עודד פורר: לקבלת ההנחה?
רויטל טופר חבר: לא לקבלת ההנחה.
נילי דיקמן: לקבל את המרשם, את המרשמים.
חבר טוב: לכיבוד המרשם, ובכלל לראות את המרשם, אוקיי?
חבר טוב: בכלל להכיר במרשם.
חבר טוב: לעומת זאת, היום אנחנו במצב חדש, מה לעשות, הטכנולוגיה טובה, היא מיטיבה עם כולנו, אבל היא גם מכניסה כל מיני קשיים שיכולים להוות איזשהם אתגרים מבחינת - - -
אלי אלאלוף: זה מפריע לכם, אנשי בתי המרקחת?
אלי אלאלוף: סליחה שאני לוקח את המאה אחוז של הידע שלי על בסיס אדם אחד, אני רואה שזה הכי טכני, זה הכי קל, ואין שום בעיה, ואתה משלם.
נורית קורן: נכון, זה קל היום.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שלפעמים אני משלם בקנייה מלאה על אותה תרופה מחיר יותר זול ממה שאתם מחייבים לקחת, רק שתבינו.
נורית קורן: זה לפעמים נכון, קורה.
חבר טוב: אני יכולה לענות על זה?
חבר טוב: רק בבקשה מילה לענות על זה.
חבר טוב: אני רוצה לעשות הבחנה בין תרופות שהן זולות – וברוך השם, כנראה שאתה רוכש תרופות זולות, ברוך השם, אתה לא חולה - -
אלי מרום: נזקק.
רויטל טופר חבר: - - ונזקק – אבל יש הבחנה בין תרופות שהן תרופות זולות, שיכול להיות שאפילו תרכוש אותן במחיר טוב יותר, לא משמעותית, אבל טוב יותר בבית מרקחת פרטי לעומת - -
דודו פפו: תציינו את זה אצלכם.
רויטל טופר חבר: - - תרופות שהן יקרות, ותרופות של חולים כרוניים, ותרופות שבכלל המחיר שלהן פשוט משמעותית יותר יקר.
רויטל טופר חבר: שם אתה תראה הבדלים עצומים במחירים בין ההשתתפות העצמית שלך במסגרת הסל לבין המחיר הפרטי.
דודו פפו: ומלכתחילה לא קונים אותן.
חבר טוב: זה לא נכון שלא קונים אותן.
דודו פפו: לא קונים.
נורית קורן: דיגיטלית זה לא מדווח על הזכאות שלך לקבל את ההנחה?
אלי אלאלוף: חבר'ה, אי-אפשר להפוך את זה לדיון פרטי.
אלי אלאלוף: סיימת את דברייך?
חבר טוב: רק מילה.
חבר טוב: אני רוצה שתבינו, יש תקרה למשל לחולים כרוניים, שברגע שהמבוטח מגיע לתקרה הוא מפסיק לשלם על תרופות.
חבר טוב: זה גם על תרופות שהן זולות וגם על תרופות שהן יקרות, ועל כל התרופות שבסל.
חבר טוב: יכול להיות מבוטח שלא יודע, פשוט הוא ילך לבית מרקחת פרטי, הוא יקנה תרופה שהיא זולה, היא תיראה לו זולה, אבל יכול להיות שבקופה הוא בכלל לא היה משלם עליה, כי הוא כבר הגיע לתקרה שלו.
אמיר ניצן: חובת היידוע היא של קופת החולים, משרד הבריאות, רויטל.
אמיר ניצן: חובת היידוע על הזכויות של המטופל היא באחריות קופות החולים, ובאחריות
אמיר ניצן: כם כמשרד הבריאות לוודא שכל מטופל בקופת חולים יודע מה הזכויות שלו.
אמיר ניצן: אל תטילי את זה על בית המרקחת הפרטי, שזה לא התפקיד שלו.
אמיר ניצן: בית המרקחת הפרטי הוא בית מרקחת שמנפק תרופות, ולכן המקום של הדבר הזה בחוק הוא לא נכון.
אמיר ניצן: עלייך לוודא שכל מטופל של הקופה יודע מה הזכויות שלו, אחד.
אמיר ניצן: שתיים, יש מיליונים של מרשמים פרטיים במדינת ישראל, מיליונים, שניתנים על-ידי רופאים פרטיים, ולא רק על-ידי קופות החולים, ולכן מגיע בן אדם, הוא לא הולך לקופת חולים כי יש לו מרשם פרטי, הוא נכנס לבית מרקחת פרטי.
אמיר ניצן: ולכן, אני מציע שמשרד הבריאות יחייב את קופות החולים ליידע כל אחד ואחד לאיזה הטבות הוא זוכה, מה מגיע לו, ולא להטיל את זה על האזרח באמצעות בית המרקחת.
אמיר ניצן: שהוא יבוא ויגיד: אלו הזכויות שלי, אני דורש אותן.
נורית קורן: נכון, הוא צודק.
חבר טוב: אני רוצה רגע לומר משהו.
חבר טוב: הקופות יודעות את המחויבות שלהן.
אלי אלאלוף: אבל אני חושב שההערה של החבר היא בהחלט במקום.
אלי אלאלוף: לפי הגיל שלי אני יותר מ-50 שנה בקופה אחת, אני בחיים לא קיבלתי מה טוב, מה רע בשבילי.
נורית קורן: נכון, אמת.
אלי אלאלוף: חוץ מאשר ההוצאה שגרמו לך הדברים הקטנים שלי, לשמחתי קטנים, אני לא מבין, זה נראה טבעי.
אלי אלאלוף: אם הקופות היו מדי פעם שולחים מכתב שאומר מה הזכויות שלך, ואם אתה קונה פה ואם אתה קונה שם, זה היה נפלא.
עודד פורר: אולי נחייב את זה בחקיקה.
נורית קורן: אנחנו מכירים עוד כמה רשויות כאלה.
רויטל טופר חבר: אני רוצה רגע לומר שזה כבר בחקיקה.
נילי דיקמן: הכנסנו סעיף, חייבנו.
אלי אלאלוף: זה חלק ממה שאמרנו במיצוי זכויות.
חבר טוב: אני יכולה להתייחס?
חבר טוב: אפשר מילה אחת?
חבר טוב: זה נמצא בחוק, הקופות מחויבות והן עושות את זה.
אלי אלאלוף: תבדקו אם הן עושות את זה.
נורית קורן: לא לגמרי.
חבר טוב: רגע, פעם בשנה הן חייבות לדוור לכל מבוטח, ואנחנו מקבלים את הדיוורים האלה.
חבר טוב: גם כמבוטחת אני מקבלת את הדיוור הזה, פעם בשנה את כל התשלומים והפטורים וההנחות והזכאויות שיש למבוטח.
אלי אלאלוף: לא תשלומים.
נורית קורן: לא זה.
נורית קורן: זה מה ששילמת, יש ריכוז של מה ששילמת.
אלי אלאלוף: כל התשלומים, את זה אוהבים לכתוב.
נורית קורן: זה רק התשלומים, מה ששילמנו.
עודד פורר: אני מכיר את הקבלה הזאת, אני מקבל אותה כל - - -
רויטל טופר חבר: רגע, אני יכולה להבהיר?
רויטל טופר חבר: אני יכולה להראות לכם דוגמאות.
רויטל טופר חבר: זה לא נכון, חברת הכנסת, זה לא רק מה הוא הוציא בפועל, מה מגיע על-פי חוק, איזה זכאויות.
יעל סלנט: תפני לחוק.
עודד פורר: איפה זה מופיע?
רויטל טופר חבר: אני אראה לכם את - - - זה גם מופיע בחקיקה.
אלי אלאלוף: זה תפקידך להדריך, להנחות.
אלי אלאלוף: אני מבקש להנחות את הקופות, תרעננו להם את החוקים.
יעל סלנט: איזה סעיף?
נילי דיקמן: תיקנו את הסעיף שמחייב את הקופה.
חבר טוב: זה מופיע בסעיף 8 לחוק - - -
אלי אלאלוף: חבר'ה, אין לי זמן.
אלי אלאלוף: אני בכל מקרה סוגר עוד שבע דקות.
אלי אלאלוף: שי.
שי סומך: הנושא הזה של יידוע לקוחות על כך שהם יכולים לקבל את התרופה במחיר זול יותר או בפטור בכלל נראה חשוב מאוד.
שי סומך: צריך לזכור שזה לא הפרופיל של הלקוח הרגיל.
שי סומך: יש ייצוג גדול מבחינת הלקוחות ללקוחות המבוגרים וללקוחות החולים.
שי סומך: זאת אומרת, ככל שהלקוח חולה יותר אז כך ההפסד שלו מלהגיע לבית מרקחת פרטי הוא גדול יותר.
שי סומך: זאת אומרת, אלה לקוחות שלפעמים יש להם גם בעיות רפואיות, והדברים שאומר הרוקח לאותו לקוח הם מאוד חשובים, ושלא תצא תקלה והוא ישלם סכום גבוה בהרבה ממה שהוא היה יכול לשלם בבית מרקחת שנמצא בהסדר.
שי סומך: אני חושב שמבחינת צרכנות זה אלף-בית של צרכנות.
שי סומך: השקיפות היא מאוד חשובה, מאוד חשוב שהלקוח ידע איך נראה השוק.
שי סומך: זאת אומרת שבבית המרקחת הזה הוא ישלם מחיר הרבה יותר גבוה.
שי סומך: זה אלף-בית של שוק חופשי, שהמידע ידוע לכל השחקנים בשוק, במיוחד כשהשחקנים בשוק הם שחקנים שרבים מהם חולים, בהכרח הם חולים ומבוגרים.
אלי אלאלוף: כל אחד יכול להיות יותר טוב ממה שהוא היום או אתמול, זה ברור.
יעל סלנט: זה מתקשר להצגה שלי בראשית הדברים בנוגע למידע שתהיה אליו גישה.
רון תומר: אני חייב להתקומם על ההערה הזו, רוקח מוגדר בחוק כמטפל.
רון תומר: חובה על רוקח וגם לפי נוהלי משרד הבריאות, נוהל 113, אלי מרום לא שומע אותי עכשיו, אבל הוא יאשר שלפי נוהל 113 חובה על הרוקח לתשאל כל חולה ולדעת מה כל התרופות שהוא מקבל לפני שהוא מנפק לו תרופה.
רון תומר: הגישה של הוועדה להסתיר את המידע הזה מהרוקח, כאילו יש פה איזו סודיות להסתיר ממטפל, היא הפוכה לחלוטין.
נילי דיקמן: לא.
רון תומר: האם היית רוצה, אדוני, כשאתה בא לקבל תרופה בבית מרקחת נגיד לכאבים ואתה מקבל איזושהי תרופה אחרת, אפילו חלילה לדיכאון, שיכולות להתנגש, שהרוקח לא ידע וייתן לך את התרופה לכאבים?
רון תומר: חס וחלילה.
רון תומר: ולכן, יש פה תקלה בעצם המהות של זה.
רון תומר: אז סעיף (ג) חייב להתבטל לטעמי.
אלי מרום: תשיבי.
נילי דיקמן: העמדה שלנו היא כזאת.
אלי אלאלוף: אני אוהב שאנשי מקצוע עונים.
נילי דיקמן: אין בעיה, אז הוא ישיב.
אלי מרום: בבקשה.
אלי אלאלוף: לא תמיד צריך להיות יועץ משפטי.
אלי אלאלוף: אחר כך טוענים שאנחנו לא אוהבים אותם.
אלי אלאלוף: אז במקרה אנחנו כן אוהבים אותם, אבל בואו תיתנו לאנשי המקצוע.
אלי מרום: כדי שהרוקח יעשה את תפקידו כמטפל ויהיה הסוכן הטוב ביותר של המטופל הוא צריך מידע, הוא צריך לתשאל את המטופל.
אלי מרום: באמת יש מה שנקרא תהליך הניפוק שמתחיל בזה שמקבלים מרשם ואוספים מידע על המטופל.
אלי מרום: איסוף המידע נעשה או דרך המחשב או דרך תשאול אישי של המטופל איזה תרופות נוספות אתה לוקח, מה אתה לוקח, כדי שלא יהיו התנגשויות, מה לקחת בבוקר, מה לקחת בערב, מה לקחת עם חלב, בלי חלב, וכו'.
אלי מרום: ככל שיהיה לרוקח מידע גדול יותר, כמובן שהוא יוכל לתת שירות טוב יותר למטופל.
אלי מרום: זה נכון, אם לוקחים את המצב הקודם לפני המרשמים האלקטרוניים, אכן הרוקחים עשו שירות טוב בבתי המרקחת עם המידע שהופיע במרשם לבד ושאילתה של המטופל, כי הם לא יכלו להיכנס למחשב.
אלי מרום: אנחנו מחזירים פה מצב לקדמותו.
רון תומר: אבל פה אתה אומר לחסום את המידע, זה אחרת.
אלי מרום: הוא לא אידיאלי.
אלי מרום: אומרים פה שכדי לאפשר למטופלים נגישות לכל בית מרקחת בישראל, המידע המינימלי יהיה מרשמים שטרם נופקו, זה מה שכתוב פה.
אלי מרום: לא אוסרים פה על הקופה לתת מידע נוסף.
אלי מרום: אומרים פה: לפחות את המידע - - -
רון תומר: לא, אוסרים.
רון תומר: תהיה - - -
אלי אלאלוף: הוא אומר שהבעיה זה לא המידע.
יעל סלנט: על מרשמים שטרם נופקו בלבד.
רון תומר: אוסרים.
אלי אלאלוף: אתה אומר שהוא יקבל מידע נוסף, אבל לא צריך לקבל מידע מיותר שהוא לא צריך לדעת כדי להנפיק את התרופה.
נורית קורן: אבל איזה תרופות הוא מקבל זה חשוב.
אלי מרום: מה שהוא זקוק זה המידע - - -
רון תומר: אבל, אלי, רק להדגיש, הנוסח בחוק כרגע אוסר לתת את המידע הזה, כי כתוב בלבד, וכאן הטעות.
רויטל טופר חבר: אבל אתה יכול עדיין לתשאל אותו כמו שעשית במרשם הידני.
רון תומר: אבל למה שחוק בישראל ימנע מידע מרוקח?
נילי דיקמן: בגלל הגנת הפרטיות.
נילי דיקמן: אנחנו חוזרים לנקודת הפתיחה כמו מרשם ידני.
נילי דיקמן: מרשם ידני זה בדיוק אותו דבר.
נילי דיקמן: צריך להסביר שכבר בפקודת הרוקחים יש הסדר שמאפשר את קבלת התיק הרפואי על-ידי הרוקח, וזה רק במקרה שהרוקח משמש כרוקח שנותן מרשמים והוא קלינאי, ואז גם יש הגנות מאוד משמעותיות על הבטחת המידע של התיק הרפואי.
נילי דיקמן: בלי ההגנות האלה לא ניתן יהיה לחשוף מידע רפואי.
נילי דיקמן: לכן, שני המסלולים פתוחים בפני בתי המרקחת, המסלול הזה שנותן רק את המרשמים שלא נופקו, ואם הם רוצים לשמש כרוקחים קליניים שנותנים מרשמים ויכולים לעשות את הצעד הנוסף.
רון תומר: אבל זה משהו אחר.
נורית קורן: לפעמים אני חושבת שרופא צריך לדעת איזה תרופות המטופל מקבל.
נורית קורן: לפעמים קרה לי שהלכתי לקחת תרופות ופתאום הרוקח אמר: לא, התרופה הזאת לא טובה, היא מתנגשת עם משהו אחר, את צריכה לקחת משהו אחר.
נורית קורן: לכן אני חושבת שחשוב שידעו איזה תרופות הוא מקבל.
רון תומר: והנוהל שלכם דורש את זה, נילי, 112 דורש את זה.
נורית קורן: לא את התיק הרפואי, אבל את איזה תרופות הוא מקבל.
אלי אלאלוף: חבר'ה, לא, אני מבקש.
נורית קורן: יאללה, תסיימו הקראה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אני מציע שתיקחו הביתה את שיעורי הבית בהצעת החוק כפי שמנוסחת.
אלי אלאלוף: נחפש בימים הקרובים דיון המשך בעניין הזה, אבל אני שמח שקיימנו את הבירורים הראשונים.
אלי אלאלוף: תעבירו לנו בכתב אם יש לכם הערות נוספות כדי שבישיבה הבאה נסגור את זה סופית לקריאה ראשונה.
אלי אלאלוף: היום 26 ביוני 2018, י"ג בתמוז תשע"ח והשעה 09:34.
אלי אלאלוף: האמת שכל השנה אנחנו עושים הצדעה לצה"ל, כי בלי צה"ל איפה היינו?
אלי אלאלוף: אז אני שמח שיש מספר חברים שהחליטו לעשות יום מיוחד של הכנסת, שמצדיעה לצה"ל.
אלי אלאלוף: אז היום וסמכו על זה שאני רב"ט בשם אלאלוף, אז אתם רואים, אין קצינים מטעם הכנסת, כולם עסוקים, כולם רצים מוועדה לוועדה וסומכים עלינו שנעשה דיון ענייני.
קריאה: אבל חושבים שאתה אלוף.
אלי אלאלוף: לא, אלאלוף.
אלי אלאלוף: זה יותר.
אלי אלאלוף: זה ה' הידיעה של ספרד שהתווספה לשם.
אלי אלאלוף: אני באמת חושב שצה"ל הוא צבא העם האמיתי, אבל לא תמיד הוא ידע להוציא מכל העם את הפוטנציאל שלו ולממש אותו.
אלי אלאלוף: לי הייתה זכות כרב"ט פשוט להגיע לצה"ל בגיל 27 כעולה חדש, אחרי כמה שנים בארץ ושרתי במחנה שומרון, בטירונות של תותחנים.
אלי אלאלוף: וזה נקרא אז, בתקופה שלי, שלב ב"תניק.
אלי אלאלוף: גם היום זה נקרא של ב'?
אלי אלאלוף: יש עוד דבר הזה?
אלי אלאלוף: אני הגעתי ממרוקו ו-4 שנים באוניברסיטה, אז באמת לקחו אותי לשם.
אלי אלאלוף: היה - - - לכם כמרוקאי, אז שמו אותי ביחידה עם המרוקאים, שהגיעו לארץ כמה שנים לפני כן.
קריאה: בתותחנים?
אלי אלאלוף: בתותחנים, כן, בטירונות קודם כל.
אלי אלאלוף: כי החבר שלי לוי משומרון, היה בורח לנו לשכם.
אלי אלאלוף: אתם יכולים לנחש בשביל מה.
אלי אלאלוף: ושם ראיתי את הפער ביחס.
אלי אלאלוף: אני אומר את זה מפני שאני מלא הערכה לצה"ל.
אלי אלאלוף: שלא תחשבו דקה אחת שאם אני אומר ביקורת זה בגלל שאני אוהב לבקר משהו.
אלי אלאלוף: ודאי לא צה"ל.
אלי אלאלוף: אבל שם הרגשתי שמי שהגיע בלי שום השכלה פורמאלית וזה, אז שיהיה - - - ואם הוא מרוקאי, אה, תעזוב אותו, זה אבוד.
אלי אלאלוף: היה לוי אחד ועוד כמה חברים שעשו פשלות לא נעימות וצה"ל לא ידע לתפוס אותם.
אלי אלאלוף: אני מדבר על שנת 1972.
אלי אלאלוף: כל חיי אני עוקב, כי אני דוד של משפחה מרוקאית, אז אתם יודעים כמה.
אלי אלאלוף: יש לי רק תשעה אחים, אז אתם יכולים לתאר כמה אחיינים ונכדים יש במשפחה שלי, שהם בצה"ל.
אלי אלאלוף: האמת שהמצב השתנה לגמרי, אבל דבר אחד במסגרת התפקידים השונים שלי, של עבודה בפריפריה, אני כל חיי הגשתי אותם לאהבה שלי.
אלי אלאלוף: אני לא סבלתי, כי מתוך אהבה הלכתי לעבוד בפריפריה בתחומים חברתיים, אז יצא לי למזלי שעתידים נולד במשרד שלי.
אלי אלאלוף: הפרסום של עתידים, הראשון, אמרו עד שנקבל אישורים מצה"ל וזה, תעזוב.
אלי אלאלוף: תוציא לנו את המפרט הראשון, שהיה מצד אחד רש"י, מצד שני צה"ל.
אלי אלאלוף: ואז היה תת אלוף ברזני שאמר - אתה תבין את זה.
אלי אלאלוף: אתה מרוקאי, לא? אתה תבין.
אלי אלאלוף: נביא פרנקים לעתידים.
אלי אלאלוף: נביא אותם מהפריפריה, אתה מסכים לא? ודאי.
אלי אלאלוף: ולכן גם עתידים נולד שם, בדיונים האלה.
אלי אלאלוף: הקצין שהיה ממונה אז היה אלוף משנה, אם אני לא טועה, איציק תורג'מן, שאחר כך החליף אותי ברש"י לכמה חודשים ונולד עתידים.
אלי אלאלוף: עתידים, אתם יודעים שזה הצלחה.
אלי אלאלוף: עתידים, מה זה אומר?
אלי אלאלוף: שללכת לפריפריה, איפה שאף אחד לא רצה לחפש אותם ותביא אותם לרמות הכי גבוהות שאפשר בעולם הטכנולוגי.
אלי אלאלוף: אותו סיפור קרה לנו במגשימים.
אלי אלאלוף: התחלנו ברש"י לדבר על הסייבר וכל הדברים האלה, שאל תשאלו אותי, אין לי מחשב על השולחן.
אלי אלאלוף: חוץ מהטלפון שלי אני לא יודע להפעיל שום דבר.
אלי אלאלוף: ראינו שבסייבר קורה אותו דבר.
אלי אלאלוף: אז בחיל המודיעין היו 2% יוצאי דרום ו-4% יוצאי צפון.
אלי אלאלוף: זה אומר שעוד פעם, ביחידות צה"ל הכי מבוקשות, שצה"ל צריך אותם ל-100 שנה קדימה, הוא לא הולך לחפש אותם בפריפריה ואז נולד גם מגשימים.
אלי אלאלוף: הקורסים הראשונים בבאר שבע, שהיו בבית יציב.
אלי אלאלוף: עד היום אומרים לי שזו הצלחה אדירה.
אלי אלאלוף: מה זה מאפיין?
אלי אלאלוף: זה מאפיין שפשוט אלף צה"ל צריך את כל העם שלו, מכל פינה.
אלי אלאלוף: הוא לא יכול להסתפק באלה שמגיעים אוטומטית למערכת.
אלי אלאלוף: בז'רגון שלי, בלי שתפגעו, הצפונבונבוניים האלה.
אלי אלאלוף: שבלאו הכי אבא שלהם מהנדס, סבתא שלהם מהנדסת.
אלי אלאלוף: מי לא מהנדס במשפחה?
אלי אלאלוף: וכולם יודעים מחשוב, מתמטיקה, פיזיקה.
אלי אלאלוף: מצוינות אוטומטית.
אלי אלאלוף: כאילו בשאר אזורי הארץ אין דבר כזה.
אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד לכם, אני בא מעיר קטנה במרוקו ששמה פאז, מהמלח של פאז.
אלי אלאלוף: אתם לא יכולים לתאר כמה מצוינים נמצאים היום באירופה ובאמריקה, שיצאו מאותו חור כמוני.
אלי אלאלוף: כי לא היה מחסום פסיכולוגי, חברתי, שאומר שבפריפריה אין ילדים טובים.