GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי התקופה הזאת היא כבר לא צריך את הפיזיותרפיה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שואל בכל המקומות, אני רוצה לנסוע, אני רוצה להגיע למרחקים ארוכים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה, אם חסר או לא חסר, תלוי גם בכמה אנשים העובד הפרא-רפואי צריך לטפל במשך היום או במשך שעה וכמה זמן צריך לחכות בתור.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הקריטריון שצריכים לקחת אותו בחשבון כאשר באים ואומרים שלא חסר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כשיש לו 50 אחוזים מהצוות, המשמעות היא שאנשים לא יקבלו את הטיפול, יחכו לתור חדש או שידחו תור של אנשים שכבר מחכים תקופה ארוכה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנתונים האלה שכל אזרח מכיר אותם ופוגש אותם, הם לא צריכים את הבדיקה העמוקה הזו שמחכים הרבה שנים כדי לעשות אותה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בדרך כלל נגד שביתות אבל אם השביתה תוכל להשיג את המטרה שהאזרחים גם ייהנו ואלה שעובדים ייהנו ויוכלו לחיות בכבוד, אני לא רוצה שהעובד יגיע למקום העבודה שלו וישאל את עצמו לשם מה הוא עובד או ילך לעבודה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: תודה אדוני היושב ראש.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בדיון ואני רואה שכולנו תוקפים את נציגת האוצר, ובצדק, לאור התשובה שניתנה, אבל אני לא פוטרת את בר סימן טוב כמי שהיה פעם באוצר והיום נמצא במסגרת של הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: הלב שלו תמיד היה במקום הנכון ואני יכולה לומר זאת כמי שמבקרת בדרך כלל את פקידי האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: במקרה הזה היה גם עם מי לעבוד.
אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שמערכת הבריאות לא יודעת מה החוסרים שלה, לא יודעת מה העתודה של אותם מטפלים, לא יודעת שזאת השקעה ולא הוצאה, לא יודעת לתמחר.
אורלי לוי אבקסיס: היא חייבת לדעת.
אורלי לוי אבקסיס: יש נוסחאות שאומרות איך מתמחרים.
אורלי לוי אבקסיס: ילד שלא קיבל את קלינאית התקשורת בזמן, איך הוא יתפתח?
אורלי לוי אבקסיס: לאן אנחנו מסלילים אותו?
אורלי לוי אבקסיס: מה היכולת שלו להשתלב בחברה?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שילדים יכולים להיות אכזריים.
אורלי לוי אבקסיס: לקות דיבור יכולה להפוך ילד להיות אאוט-סיידר חברתי.
אורלי לוי אבקסיס: זה אומרים לי שיש מספיק תקנים, אז בואו אני אספר לכם.
אורלי לוי אבקסיס: אני גרה בפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: אני גם מקבלת הרבה פניות ציבור.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה עכשיו, זה אבסורד גדול ואני רוצה שבר סימן טוב ישים לב.
אורלי לוי אבקסיס: התורים בעצם יוצרים מציאות וירטואלית כי התורים האלה מסתירים ביקוש שאין לו מימוש ואין יכולת.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, זה הולך ומתפוצץ.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו דוחים את ההתמודדות בתורים.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה בתווך?
אורלי לוי אבקסיס: כאשר מגיעה אימא לילדה ואומרת שהיא בבאר שבע מנסה להשיג קלינאית תקשורת, יש חלון הזדמנויות שהוא בערך עד גיל 5-6.
אורלי לוי אבקסיס: לא יקבל הילד בזמן, בנגישות וכדומה את אותו טיפול, תהיה לו לקות שתמשיך אתו הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: סביר להניח שהיכולת לטפל תהיה הרבה יותר קשה ונצטרך להשקיע בו יותר משאבים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאומרים לה שתחכה שנה וחצי, יבואו ויאמרו באוצר שיש פתרון.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו אומרים שאם בגיל הרך לדוגמה לא מקבלים, תוך ארבעה חודשים לכו תקבעו באופן פרטי.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה זה אומר אדוני היושב ראש?
אורלי לוי אבקסיס: שהאוכלוסייה מלווה כסף למערכת.
אורלי לוי אבקסיס: היא הולכת וקונה את השירותים באופן פרטי, הולכת אחר כך ואומרת למשרד הבריאות או לקופה שיחזירו לה את הכסף.
אורלי לוי אבקסיס: מנהלת שם מאבק.
אורלי לוי אבקסיס: זה גם נוח לקופות ואני אומר לך למה.
אורלי לוי אבקסיס: הן לא צריכות ליצור התקשרויות חדשות, הן לא צריכות ליצור מבנים עם הוצאות קבועות, אלא הן חותכות לעצמן.
אורלי לוי אבקסיס: הן אומרות שחלק יוותרו, חלק ילכו ויקנו את השירותים אם הם במצב סוציו אקונומי.
אורלי לוי אבקסיס: חלק מהאנשים לא יודעים לעמוד מול בירוקרטיה ולהגיש את הטפסים ולקבל את הכסף בחזרה וכבר הולך לקופות חלק מהתשלום.
אורלי לוי אבקסיס: מי שנשאר בתוך התור, אלה האוכלוסיות החלשות כי אם יש לי כסף, כמובן שאני אלך ואשלם באופן פרטי.
אורלי לוי אבקסיס: קלינאי תקשורת, זה לא ביקור חד פעמי אלא זה טיפול ארוך.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, אנחנו נשקיע אלפי שקלים בחודש בהלוואה למשרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר דבר נוסף.
אורלי לוי אבקסיס: כל מי שמכיר ועדת השמה של ילד בגן, יודע שהמחסור במקצועות הפרא-רפואיים הגיע לכדי אבסורד.
אורלי לוי אבקסיס: הם אומרים שהילד צריך טיפול באומנות, אבל אין להם מטפלים באומנות ולכן ניתן לו גננת שיח.
אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שנותנים מה שיש ולא מה שצריך.
אורלי לוי אבקסיס: לכן לא פותרים את הבעיה.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו אומרים שאין לנו ולכן ניתן לו משהו אחר, זה אבסורד.
אורלי לוי אבקסיס: נותנים לנו מניפולציה במספרים והילדים האלה, אתה יודע איפה בדיוק נמצא אותם ומה יהיה אתם והם גם יהיו אאוט-סיידרים חברתית שזה הדבר הכי נורא שיכול להיות לילד.
איציק שמולי: הייתי כאן הראשון והייתי צריך לדבר בהתחלה ולא בסוף הדיון.
אלי אלאלוף: זה היה מובן, עד כדי כך שלא רשמנו אותך.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת ואאל יונס.
ואאל יונס: אדוני היושב ראש, כבר אמרו הכול ואני רוצה לומר רק דבר אחד.
ואאל יונס: אני הראשון שהגשתי שאילתה לסגן שר הבריאות לגבי השביתה.
ואאל יונס: התשובה שלו הייתה מאוד מעליבה.
אלי אלאלוף: איציק, תסתכל היכן אתה רשום, אתה רשום כאן אחרון.
אלי אלאלוף: לא רשמו.
אלי אלאלוף: אני הולך לפי הרשימה.
ואאל יונס: אדוני היושב ראש, אני הראשון שהגיש שאילתה לסגן שר הבריאות לגבי שביתת 5,000 העובדים הפרא-רפואיים ולגבי סבל המטופלים.
ואאל יונס: לצערי הרב התשובה שלו הייתה שיש היום דיון בבית המשפט לעבודה ונראה מה יהיה.
ואאל יונס: אני מתפלא על תשובה כזאת שניתנה על ידי סגן שר הבריאות שמחכה לבית המשפט שיכריע במה שיעלה בגורלם של העובדים.
ואאל יונס: העובדים הפרא-רפואיים – גם אני לא אוהב לקרוא להם כך – הם הצוות הנכון בבתי החולים ואי אפשר לקיים בתי חולים בלעדיהם, כמו שאי אפשר לקיים מסעדה בלי שף.
ואאל יונס: הצוות הזה עושה מאמצים רבים.
ואאל יונס: אני מכיר הרבה אנשים שאפילו יש להם תואר שני בפיזיותרפיה אבל הם עובדים במפעלי נייר כי במפעלי נייר משלמים יותר עבור שעת עבודה והתנאים שם הרבה יותר טובים.
ואאל יונס: זה אומר דרשני.
ואאל יונס: אם סגן שר הבריאות רוצה שבית המשפט ידון בסוגיה הזאת, חבל שהולכים לחוקק כאן את החוק שנקרא פסקת ההתגברות.
ואאל יונס: בואו ניתן לבתי המשפט לנהל לנו את המדינה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר לכם שהמשבר הוא משבר אמיתי ולא יסתיים בישיבה אחת וגם לא יסתיים בדיון בבית הדין לעבודה.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות חייב לקחת כאן אחריות וקודם כל לתת לנו בנתונים שלו ובניתוחים שלו את תמונת המצב האמיתית.
אלי אלאלוף: כשתהיה לנו תמונת מצב אמיתית, הוא יצטרך גם להציג בפנינו כוועדה תכנית עבודה שתראה איך הוא מתמודד עם זה.
אלי אלאלוף: איך הוא היה רוצה להתמודד עם זה כולל הצורך בהכשרת עובדים, אם יש צורך, ובוודאי לאייש את התקנים הלא מנוצלים כרגע.
אלי אלאלוף: לכן אני מבקש מהמנכ"ל בשם הוועדה להכין תכנית עבודה אמיתית למקצועות הפרא-רפואיים.
אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו יכול לתת דוגמאות כולל אני.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם שהיום בכלל לא כדאי להתקרב לשם, ולפעמים גם עם כסף.
אלי אלאלוף: המצב הוא פשוט חמור.
אלי אלאלוף: העברנו אחריות מהמדינה לקופות החולים ולקופות החולים אין את היכולת להתרומם ולהרים את האתגר המדהים הזה, העצום הזה שנופל לידיהן.
אלי אלאלוף: גם התשלומים שלהן, הם פחותים יותר מכל מה שמוכן מישהו לשלם ואחר כך יש איזו סחר-מכר כזה של תלכו, קחו שירות פרטי בחוץ ותבואו ונשלים לכם.
אלי אלאלוף: לכן אני חושב שיש כאן אחריות שאי אפשר לברוח ממנה והיא קודם כל על משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: זה לא קשור לידידות האישית הוותיקה שלי עם מר משה בר סימן טוב והערכה לסגן השר.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות לא יודע ולא יכול היום לתת תמונה מסודר לגבי המצב בתחומים האלה של הפרא-רפואי, שעושים עבודת קודש.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם שכל מערכת הבריאות, כל מי שעובד בה היום, אם הוא לא קדוש, מה הוא עושה שם?
אלי אלאלוף: לכן אנחנו זקוקים לנתונים.
אלי אלאלוף: הייתי רוצה מאוד שתוך חודש, חודשיים, משרד הבריאות ייתן לנו את התמונה הכוללת של המצב.
אלי אלאלוף: אני מציע שיסיימו את הדיון בבית הדין לעבודה בפשרה.
אלי אלאלוף: אני לא מצפה שבית הדין לעבודה גם ימצא את הכסף.
אלי אלאלוף: גם אם הוא יכתיב תשובה, זה ברור שאחר כך יגידו שאין כסף.
אלי אלאלוף: אם משרד הבריאות יכול לתת לנו קודם כל את התמונה לפי ראות עיניו במסגרת אחריותו לתחום הזה, במסגרת האחריות שלו לבתי החולים ולקופות החולים, אז אפשר יהיה להתחיל להתמודד.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות קודם כל לפרא-רפואיים.
אלי אלאלוף: להודות ליושב ראש שלהם, לאלי.
אלי אלאלוף: הבאתם אלינו בדיון מכובד מצב אקוטי של מערכת הבריאות.
אלי אלאלוף: ביום חמישי אני הייתי בפגישה בנושא בריאות עם שר האוצר.
אלי אלאלוף: הוא אמר לי: אתה לא תאמין, אני שלוש-ארבע ישיבות ביום מתעסק במערכת הבריאות.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש כאן בעיה מערכתית ענקית בתחום הבריאות.
אלי אלאלוף: אין תחום שהוא עם כל הכלים כדי לתת תשובה לאזרחים.
אלי אלאלוף: אין תחום.
אלי אלאלוף: אגלה לכם סוד כמוס ואומר שגם בית החולים אסותא באשדוד בבעיה.
אלי אלאלוף: זאת אומרת, גם ההתחלה, משהו מתחיל יפה, מכובד, סופר מקצועי אבל תכנון לקוי.
אלי אלאלוף: אני אומר לך המנכ"ל – וממה שאני יכול בתפקידי הנוכחי, ואני שמח על מספר חברי הכנסת שהיו בדיון, מה שמוכיח שאנחנו רוצים לעזור – שכל מה שאפשר לעשות, מערכת הבריאות חייבת לעשות בדיקה כוללת אבל כרגע אני אסתפק בבקשה לגבי הפרא-רפואיים.
אלי אלאלוף: תוך חודשיים אנחנו נרצה לשבת על זה ולראות איך אנחנו מתמודדים כי זאת באמת פגיעה לפעמים אנושה, לפעמים חלקית, תפקודית, ברוב המערכת, ברוב התושבים של המדינה שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: אולי לחשוב על רעיון שבמקום לשלם באופן פרטי, ייתנו איזה שובר ואחר כך הקופות ישברו את הראש.
אורלי לוי אבקסיס: לאנשים אין כסף להוציא מהכיס.
אלי אלאלוף: אני כרגע לא נכנס לזה.
אלי אלאלוף: משה בר סימן טוב, בבקשה.
משה בר סימן טוב: דבר ראשון, האחריות היא אצלנו ואני אומר את זה כל הזמן, גם כאשר אנחנו בקשיים מול האוצר.
משה בר סימן טוב: יתקפו אותנו, זה בסדר.
משה בר סימן טוב: אני מעולם לא מגלגל אחריות למשרד האוצר ולא משנה את מי הם שולחים לדיון.
משה בר סימן טוב: האחריות היא שלנו והאחריות היא גם שלנו כמדינה.
משה בר סימן טוב: אני אומר לכם שבסוף יש כאן איזשהו ביטוי של בעיה.
משה בר סימן טוב: הפיל שבחדר הוא בכלל אחר.
משה בר סימן טוב: אי אפשר לקיים מערכת בריאות ב-7.5 אחוזים הוצאה לאומית ו-4.5 אחוזים הוצאה ציבורית.
משה בר סימן טוב: לא יעזור כלום.
משה בר סימן טוב: היה אפשר לעשות את זה עד 2014-2015.
משה בר סימן טוב: עכשיו ההשקעה הציבורית שלנו בבריאות, לא תאפשר לנו לקיים מערכת ציבורית לאורך זמן.
משה בר סימן טוב: אנחנו מזדקנים, נהיים יותר חולים, גדלים, הציפיות של הצרכנים עולות, המחירים של התרופות עולים וזה הפיל שבחדר.
משה בר סימן טוב: לא התקינה.
משה בר סימן טוב: בסוף זה הדבר האמיתי.
משה בר סימן טוב: כל פעם אנחנו דנים כאן על איזשהו היבט אחר, ביטוי אחר של בעיה שהיא הרבה יותר עמוקה.
משה בר סימן טוב: עם 4.5 אחוזים הוצאה ציבורית, לא נצליח.
משה בר סימן טוב: כל פעם אנחנו ניתן איזשהו מענה אחר.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה זה שכל פעם השותפות של האזרח הפרטי הולכת וגדלה והציבורי הולך וקטן.
משה בר סימן טוב: אני כן רואה – וזה החלק האופטימי – ניצנים של שינוי בשיח.
משה בר סימן טוב: היו גם אמירות של שר האוצר שאני מאמין שבסוף הן תגענה לכדי ביטוי ממשי ושינוי עמוק בהיקף המשאבים שמוקצים לבריאות.
אילן גילאון: דבר בכסף.
אילן גילאון: שינוי בשיח, אתה יודע מתי יהיה?
אילן גילאון: כשיבינו שיותר אנשים מתים מלחץ דם ומסוכרת מאשר מערבים שנוהרים לקלפיות.
אילן גילאון: זה שינוי בשיח.
משה בר סימן טוב: אני דיברתי בכסף.
משה בר סימן טוב: לגבי הדיון הקונקרטי הזה שנערך בוועדה בשעה האחרונה.
משה בר סימן טוב: היה כאן ערבוב של שני דיונים חשובים כל אחד בפני עצמו.
משה בר סימן טוב: האחד הוא מקצועות הבריאות, בעיקר בסקטור בתי החולים שם זו בעיה מסוג אחד שנמצאת במסלול של בית הדין.
משה בר סימן טוב: יש לנו את כל הנתונים.
משה בר סימן טוב: העדפנו למצות את הדיון קודם בתוך הממשלה ביחד עם משרד האוצר, לפני שאנחנו מציגים אותם אבל לנו יש את כל הנתונים מוכנים להצגה בכל עת.
משה בר סימן טוב: הדיון השני שהיה כאן שהוא לא פחות חשוב, אולי אפילו יותר, הוא כל הדיון על הקהילה או התפתחות הילד, שזה בסוף משהו אחר.
משה בר סימן טוב: היו אצלך דיונים בנושא הזה שהוא נושא מאוד חשוב.
אלי אלאלוף: מצאתם לנכון להעביר את זה מחר לדיון בוועדת הכספים.
אלי אלאלוף: מחר בוועדת הכספים יש דיון בהתפתחות הילד.
משה בר סימן טוב: אני לא מכיר.
אלי אלאלוף: זה עניין של סוג הכובעים בישיבה?
משה בר סימן טוב: אני לא מכיר דבר כזה.
משה בר סימן טוב: אנחנו לא מנתבים דיונים לוועדות.
אלי אלאלוף: זאת צורה לברוח מאחריות.
אלי אלאלוף: אני ממליץ לך שאנשי הבריאות לא ילכו לדיון בוועדת הכספים שעוסק בהתפתחות הילד.
משה בר סימן טוב: או.
משה בר סימן טוב: קיי.
משה בר סימן טוב: אני אומר שהנושא הזה הוא נושא שאנחנו עובדים עליו כבר הרבה זמן.
אורלי לוי אבקסיס: אלי, המלצה.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שתסגור להם כאן את החקיקה הממשלתית, תאמין לי שהם יעברו לכאן.
אורלי לוי אבקסיס: הם חושבים ששם הם ישיגו כסף כי שם גפני יעשה שרירים.
אורלי לוי אבקסיס: הם יוצאים מנקודת הנחה שאתה חבר במפלגה.
אורלי לוי אבקסיס: הם לא מכירים אותך מספיק ולכן הם חושבים שאתה תיתן להם לעבור על זה כך.
אורלי לוי אבקסיס: אני במקומך אומרת שאין יותר חקיקה ממשלתית כאן בוועדה ואז תראה אותם באים מהר ומביאים פתרונות.
אלי אלאלוף: ואז דופקים – סליחה – את הדיור המוגן.
אילן גילאון: הייתי הולך יותר רחוק.
אלי אלאלוף: תודה על העצות.
משה בר סימן טוב: אני אומר שזה דיון אחר ואנחנו מודעים לצורך לטפל בעניין.
משה בר סימן טוב: גם היינו אצלך כאן
משה בר סימן טוב: בוועדה ונבוא שוב בכל עת שתזמין אותנו כדי להציג לכם את התכנית שלנו שכמו שאמרתי בפעמים הקודמות היא מורכבת וארוכת טווח אבל אנחנו ניתן מענה לבעיות הקשות שאנחנו רואים היום בהתפתחות הילד.
משה בר סימן טוב: יהיה מענה ואנחנו נגביר את הנגישות.
משה בר סימן טוב: הבטחתי.
משה בר סימן טוב: אנחנו נעשה את זה.
משה בר סימן טוב: גם אם אנחנו לא נצליח לייצר את כל המשאבים שאנחנו רוצים לעניין, אנחנו נשפר את המצב באופן משמעותי.
משה בר סימן טוב: זאת התחייבות גם של סגן השר וגם אני נתתי אותה בכמה הזדמנויות, וזה יקרה.
אלי אלאלוף: חברים, אני מתנצל אבל הישיבה נעולה ואנחנו מיד ממשיכים בדיון הבא על נושא המתמחים בתזונה וברפואת שיניים.
אלי אלאלוף: היום ה-12 ביוני 2018, כ"ט בסיון התשע"ח והשעה 12:53.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור אבל הדיון הקודם לא היה פחות חשוב מהדיון הזה שהוא מעמד המתמחים במקצוע התזונה ורפואת שיניים.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר שאני מרגיש בור ועם הארץ גם בימים אלה בתחומים שונים.
אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים כחלק אינטגרלי של הפשרת כוח אדם שלנו לעשות התמחות.
אלי אלאלוף: במושגים הפרימיטיביים שלי, כאחד שמכיר את המערכת לא מעט, הייתי בטוח שבתקופת ההתמחות עוזרים למתמחים להתחיל להיקלט במערכת.
אלי אלאלוף: אנחנו כאן רואים תהליך – ואני אומר מילה קשה – של תנאי עבדות למתמחים במקצועות האלה.
קריאה: בלשון המעטה.
אלי אלאלוף: עבד בדרך כלל לא משלם אבל כאן אלה עבדים שעובדים קשה, זמן ארוך, והשתתפות כספית של העבד ואחר כך מחייבים אותו להתנדב.
אלי אלאלוף: רק בשני המקצועות האלה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזאת אחת הדוגמאות החריפה ביותר שאני יכול לתאר לעצמי ואני מקווה שהיא הכי חריפה ואין יותר.
אלי אלאלוף: מתמחה בדרך כלל הוא גם עוזר ולא רק עול על מי שמלווה אותו ומכשיר אותו.
אלי אלאלוף: כאשר עשינו תיקונים לחוק הרוקחות וחייבנו אותם לעבור תקופת ליווי של הרוקח, חייבנו גם תשלום.
אלי אלאלוף: כאן צריך לשלם סכומים לא קטנים, אחרי תקופת הכשרה אקדמית ארוכה ואחר כך מבקשים מהם להתנדב.
אלי אלאלוף: אז שישלמו בתקופת ההתמחות ומחייבים אותם בתקופת התמחות ארוכה, שאני לא מבין למה.
אלי אלאלוף: גם תקופת התמחות ארוכה, גם בתשלום וגם אחר כך התנדבות כמובן ללא תשלום.
קריאה: מחכים שנתיים וחצי כדי להיכנס.
אלי אלאלוף: אני פותח את הדיון.
אלי אלאלוף: יש לי בעיה טכנית.
אלי אלאלוף: ביקשתי מחברי מוטי יוגב להחליף אותי כחבר ועדה כי יש לי עוד דיון במקביל בוועדה אחרת.
אלי אלאלוף: מוטי, ברשותך, אני מעביר לך את ניהול הישיבה.
אלי אלאלוף: ביקשת לדעת מה הצליל שלי ואני מקווה שהבנת אותו.
אלי אלאלוף: אני משאיר לך גם את המסמך.
אלי אלאלוף: את הישיבה תמשיכו עם חבר הכנסת מוטי יוגב.
אלי אלאלוף: (היו"ר מרדכי יוגב)
מרדכי יוגב: אני אוסיף לפתיחה.
מרדכי יוגב: חבריי חברי הכנסת, מנכ"ל משרד הבריאות, מנהלת הוועדה.
מרדכי יוגב: גם אני התוודעתי בעיקר בצד של רפואת השיניים והבנתי שגם התזונאים באותו מקום, בו גם הלימודים עולים הרבה מאוד למתמחי רפואת השיניים, הרבה יותר מאשר במקצועות רבים אחרים, וגם תנאי ההעסקה שלהם אחר כך הם ללא שכר ואפילו לא שכר מינימום למרות שבחלק מהמקומות בהם הם מועסקים, הם למעשה לוקחים תפקיד.
מרדכי יוגב: חלק דורש את ההתמחות אבל בחלק מהמקרים הם מטפלים באנשים והם אינם מקבלים שכר בכלל.
מרדכי יוגב: צריך לזכור שבעיקר – אני פחות בקיא לגבי התזונאים – מדובר באנשים שהם כבר יותר בוגרים כי הם כבר למדו רפואת שיניים וממילא הם כבר בעלי משפחות והם צריכים להתפרנס.
מרדכי יוגב: באותו הזמן גם לא לקבל שכר, אפילו לא שכר מינימום, זה כמעט לא מאפשר להם להתפרנס.
מרדכי יוגב: במדדי ה-OECD לא חסרים כנראה רופאי שיניים בישראל אבל חסרים מאוד מאוד מאוד ועם הרחבת הטיפול גם לילדים וגם למבוגרים, גם בנושאים נוספים, אנחנו בפער גדל והולך בנושא מתמחי רפואת שיניים.
מרדכי יוגב: זה בתוספת למה שאמר חברי יושב ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף.
מרדכי יוגב: בכך אני מעדיף לפתוח את הדיון.
מרדכי יוגב: אם מישהו מחברי הכנסת רוצה להוסיף, בבקשה.
מרדכי יוגב: מי שרוצה לדבר, ונצטרך לעשות זאת בקצרה, יסמן למנהלת הוועדה.
מרדכי יוגב: כל אחד יקבל דקה-דקה וחצי.
עיסאווי פריג': למען האמת אני פניתי ליושב ראש הוועדה בבקשה לקיים את הדיון בנושא.
עיסאווי פריג': אני לא רוצה להאריך.
עיסאווי פריג': אני רוצה לנצל את ההזדמנות שנמצא אתנו מנכ"ל משרד הבריאות שהוא אמור לעסוק בתכל'ס.
עיסאווי פריג': בהמשך למה ששמעתי מהרופאה שיושבת מולי, לגבי חשיבות הטיפול בהשמנה וההשלכות של השמנה על הבריאות של כל אחד ואחת מאתנו, אדוני המנכ"ל, אני שואל אותך מספר שאלות.
עיסאווי פריג': למה מקצוע התזונאי לא מקבל את הסכמת
עיסאווי פריג': כם בהיותו מקצוע של ארבע שנים שכולל בתוכו - - -
משה בר סימן טוב: קיבל את הסכמתנו.
עיסאווי פריג': למה זה מתעכב?
משה בר סימן טוב: זה לא באחריות שלנו.
עיסאווי פריג': פיזיותרפיה כן, הרבה מקצועות פרא-רפואיים כן, והתזונאים עם כל החשיבות של הנושא, אנחנו עדיין תקועים.
עיסאווי פריג': אני רוצה תשובה על כך.
עיסאווי פריג': נושא שני.
עיסאווי פריג': למה יש כל כך הרבה מכללות מהן יוצאים תזונאים בוגרים ובמקביל אין תכנון היכן ייקלט הסטודנט הזה שמסיים.
עיסאווי פריג': אנחנו זורקים אותם בלי תכנון?
עיסאווי פריג': אני יודע שרופא מסיים לימודי רפואה, בהתאם למכסת המתמחים שנמצאים בבתי החולים של המדינה.
עיסאווי פריג': אם זה טוב לרופא שהוא סוג א' במקצוע, לסוג ב' זה לא טוב?
עיסאווי פריג': שני הדברים האלו הם החשובים ביותר בנוסף לדברים ששמענו מהיושב ראש שבעצם נתנו כיסוי מלא לכל המקצוע הפרא-רפואי אבל אני מתמקד בקבלת תשובות בשתי הסוגיות האלה.
מרדכי יוגב: ברשותכם, גם מקוצר הזמן, נשמע את נציג התזונאים ואת נציג רופאי השיניים, נשמע את המועצה להשכלה גבוהה ואת האוניברסיטאות, נשמע את האוצר וניתן גם למנכ"ל משרד הבריאות.
קריאה: יש גם את התאחדות הסטודנטים.
קריאה: יש אנשים שבסוף זה משפיע עליהם.
מרדכי יוגב: אני רוצה לשמוע גם סטודנטים.
עיסאווי פריג': השאלה לגבי ארבע השנים, אם נתרכז בה ונצא עם משהו ביד, זה גם יקצר את הדיון.
מרדכי יוגב: לא נפזר את הדיון.
מרדכי יוגב: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו בסוף מי שלומד מקצועות שהם חיוניים לרפואה בישראל, יכול להתמודד עם זה ויכול אחר כך להועיל לעם ישראל.
עיסאווי פריג': השאלה היא למה לא ארבע שנים.
עיסאווי פריג': זאת השאלה במרכז הדיון.
מרדכי יוגב: מי שאין לו הורים שיכולים לממן אותו, יכול ללמוד בישראל כי יכול להיות שאפילו יהיה יותר טוב ממי שיש לו הורים מממנים.
מרדכי יוגב: מי מייצג כאן את התזונאים?
ורד קאופמן שריקי: יש כאן כמה נציגים.
ורד קאופמן שריקי: אני נרשמתי לדבר.
ורד קאופמן שריקי: אני מאוניברסיטת אריאל.
ורד קאופמן שריקי: אני אתייחס לשתי סוגיות.
ורד קאופמן שריקי: אני שמחה מאוד על הדיון אך מצרה מאוד על מחסור חברי הכנסת בשאלה כזו בוערת וחשובה.
ורד קאופמן שריקי: להערכתך, ודאי שהיינו מעוניינים במסלול ארבע שנתי אבל זה חייב לבוא עם מקומות התמחות כי אחרת, כאוניברסיטה אנחנו לא יכולים להיות אחראים על כך שסטודנטים לא יסיימו את התואר שלהם כי אין מקום להכשרה.
ורד קאופמן שריקי: היום יש לפחות 500 סטודנטים שממתינים שנתיים וחצי להתמחות.
ורד קאופמן שריקי: זה לא יעלה על הדעת.
ורד קאופמן שריקי: מה הם יעשו בינתיים?
מרדכי יוגב: אנחנו לא נתווכח כאן.
ורד קאופמן שריקי: אנחנו לא מתווכחים.
ורד קאופמן שריקי: אנחנו מייצגים עמדה ואנחנו מעוניינים במסלול רק למקומות התמחות.
עיסאווי פריג': המל"ג אישר פתיחה.
מרדכי יוגב: אני מבקש לשמוע סטודנטית לתזונה.
קריאה: אני חושבת שחשוב להסביר גם מה קורה בתוך בתי החולים.
מרדכי יוגב: אנחנו נשמע עכשיו סטודנטית.
מרדכי יוגב: אנחנו במגבלת זמן.
מרדכי יוגב: אנחנו כן רוצים לעמוד על הבעיה.
שירה עזרא: אני סטודנטית למדעי התזונה שנה שלישית במרכז האקדמי פרס.
שירה עזרא: אני גם עובדת כסייעת לרופא שיניים בהדסה עין כרם אבל כאן אני לא בכובע הזה.
שירה עזרא: היום אני בכובע של סטודנטית למדעי התזונה.
שירה עזרא: בעוד פחות מכמה חודשים אני אסיים ללמוד את המקצוע הזה ואז אני אגש להגרלה.
שירה עזרא: בהגרלה הזאת יתכן מאוד שאני אצא בשנת 2022 לעשות את ההתמחות שלי.
מרדכי יוגב: הנקודה היא מחסור במקומות התמחות.
שירה עזרא: כן.
שירה עזרא: לא רק זה אלא משרד הבריאות מבקש ממני לעבוד באותה תקופת התמחות, וזה בפירוש לעבוד, ולא לקבל על זה כסף ולשלם על זה 12,700 שקלים.
שירה עזרא: בנוסף על כך, הוא גם מבקש ממני לשלם עבור המבחן ועבור התעודה.
שירה עזרא: במהלך התקופה הזאת אני לא יכולה לעבוד ואני כאימא חד הורית גם צריכה לפרנס אבל את זה נעזוב לרגע בצד.
שירה עזרא: השורה התחתונה היא שההשכלה הגבוהה שייכת למגזר אחד בלבד, לאלה שיש להם הורים עשירים שיכולים לפרנס אותם, שיכולים להכניס אותם לכל המקומות.
מרדכי יוגב: השאלה שלך במרכזה היא למועצה להשכלה גבוהה.
מרדכי יוגב: תכף נשמע אותם.
עיסאווי פריג': נקודה חשובה להוסיף.
עיסאווי פריג': בשנה הרביעית הסטודנט לא מוכר לא כסטודנט ולא כעובד.
שירה עזרא: אין לי כל זכויות באותה תקופה.
עיסאווי פריג': אין כל זכויות.
עיסאווי פריג': זאת נקודה מאוד חשובה.
מרדכי יוגב: מי מהסטודנטים לרפואת השיניים מדבר?
אנדרה רסטמן: שלום לכולם.
אנדרה רסטמן: אני מודה על קיום הדיון החשוב הזה.
אנדרה רסטמן: אני רופאת שיניים כבר חמש שנים.
אנדרה רסטמן: אני בשנה השלישית להתמחות שלי, במסגרת המחלקה לרפואת הפה בהדסה.
אנדרה רסטמן: אני רוצה לומר שאם עכשיו הציגו את המצב של התזונאים שהם עושים התמחות במשך חצי שנה ומשלמים על כך 12,000 שקלים, אני בעצם עושה התמחות של ארבע שנים ומשלמת על כך – אני עושה את ההתמחות הזולה ביותר – 20,000 שקלים לשנה.
אנדרה רסטמן: יש לי חברים שמשלמים עד 120,000 שקלים לשנה.
אנדרה רסטמן: במהלך התקופה הזאת הם לא מקבלים שכר.
אנדרה רסטמן: אנחנו עובדים על מטופלים, נכון שזה בהדרכה, מדריך אחד על כמה מתמחים.
עיסאווי פריג': אנחנו מערבבים.
מרדכי יוגב: לא מערבבים.
מרדכי יוגב: הוכנסו לדיון שני נושאים.
מרדכי יוגב: קיבלתי את האחריות לדיון מראש הוועדה.
עיסאווי פריג': אבל אלה שני דיונים.
מרדכי יוגב: זה הדיון.
מרדכי יוגב: זה נושא הדיון.
קריאה: המבנה שלו הוא מבנה זהה.
קריאה: לכן נמצא כאן מנכ"ל משרד הבריאות.
מרדכי יוגב: הזהות המבנית היא בזה שבשני המקצועות הללו המתמחים אינם מקבלים שכר.
מרדכי יוגב: עורך דין בתקופת ההתמחות שלו מקבל שכר מינימום.
עיסאווי פריג': הדרישה שלנו היא שזה יהיה מובנה, ההתמחות בתוך לימודי התואר.
מרדכי יוגב: עכשיו אנחנו עוסקים גם בנושא נוסף ובקצרה.
אנדרה רסטמן: אני רוצה לומר שבמהלך התקופה הזאת כבר יש לי משפחה, יש לי שני ילדים, אני רופאה כבר כמה שנים, אני צריכה אחרי שעות הלימודים לרוץ לעבודות כאלה ואחרות ולפרנס את עצמי.
אנדרה רסטמן: נקודה שאני רוצה לציין, ואני בטוחה שיגיעו אליה, היא האפליה שיש בינינו לבין רופאים.
אנדרה רסטמן: לא עולה על הדעת שרופא ילך ויתנדב, שרופא שרוצה להיות קרדיולוג יעשה התמחות פרטית כדי לעבוד אחר כך בתחום הציבורי.
אנדרה רסטמן: אני רוצה לציין גם ששיאני השכר בתחום הציבורי, מתוך 199, הם רופאים.
אנדרה רסטמן: זאת אומרת, אם אנחנו אומרים רפואת שיניים היא האח החורג וזאת רפואה פרטית, זה כבר לא כך.
אנדרה רסטמן: יש הרבה שינויים שנעשו בסל הבריאות ואוכלוסיות שלמות שנכנסו ומקבלות טיפול ברפואת שיניים ציבורית וזה כאשר ההתמחות שלי עדיין פרטית.
אנדרה רסטמן: בעוד כמה שנים לא תהיה שום הצדקה לרופא צעיר - - -
מרדכי יוגב: נצטרך לקצר את דבריך.
מרדכי יוגב: הבעיה היא שעלות ההתמחות לסטודנט ברפואת השיניים היא בין 20,00 ל-100,000 שקלים לשנה, דבר שקשה לעמוד בו.
מרדכי יוגב: בוודאי כאשר לא מקבלים שכר בתקופת ההתמחות, אין מקור הכנסה ואנשים כבר מבוגרים ויש להם משפחות.
מרדכי יוגב: מי נציג האוניברסיטאות?
מרדכי יוגב: נציג אחד.
מרדכי יוגב: נמצאים כאן נציגי האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת תל אביב.
אהרון פלמון: שלום לכולם.
אהרון פלמון: אני דיקן הפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים.
אהרון פלמון: זה מוזר, אבל יש זהות בתחושות בין הדיקן למתמחים.
אהרון פלמון: קיימת אפליה קשה לגבי המתמחים ברפואת שיניים.
אהרון פלמון: התוצאה היא מאוד פשוטה.
אהרון פלמון: יש מומחה אחד לכל 12,000 אנשים באוכלוסייה ברפואת שיניים ושני מומחים לכל 1,000 ברפואה.
אהרון פלמון: הבדל של פי 24.
אהרון פלמון: איך קורית האפליה?
אהרון פלמון: באה אימא עם ילד לטיפול בשפעת, היא הולכת לרופא מומחה לילדים והכול בסדר.
אהרון פלמון: המומחה הזה עשה התמחות, לא שילם שכר לימוד וקיבל שכר.
אהרון פלמון: אותו הדבר קורה היום.
אהרון פלמון: האימא הולכת עם הילד שלה לקבל טיפול שיניים בסל הבריאות אלא שכאן רופא השיניים היה צריך לשלם עבור הלימודים שלו ולא קיבל שכר.
אהרון פלמון: זאת האפליה על קצה המזלג.
אהרון פלמון: זה קורה גם במקצועות התמחות נוספים שבשל קוצר הזמן לא אעבור עליהם.
אהרון פלמון: מה הפתרון.
אהרון פלמון: אני בא משני מוסדות, לאחד קוראים הדסה ולשני האוניברסיטה העברית.
אהרון פלמון: הדסה בשנת 2014 הגיעה לתכנית הבראה והאוניברסיטה העברית הגיעה לזה ב-2018.
אהרון פלמון: שני המוסדות האלה חשבו פעם, בעבר, שאפשר לעשות טוב למען המדינה בלי חשבון אבל זמן התמימות עבר.
אהרון פלמון: המדינה צריכה לדאוג שלא יהיה מומחה אחד לכל 12,000 אנשים.
אהרון פלמון: ההתמחות היא תהליך שעולה כסף כמו שלהכשיר רופא שיניים עולה כסף אלא שכאן זה אולי מקצועי וכאן זה לימודי.
אהרון פלמון: מישהו צריך לשלם עבור התמחות ברפואת שיניים כדי לצאת מהמשבר הזה.
אהרון פלמון: תודה רבה.
מרדכי יוגב: אני מרכז את דבריך.
מרדכי יוגב: אמרת שהעלות של ההכשרה היא גבוהה והיא פרטנית.
מרדכי יוגב: הצגת כאן עלות.
מרדכי יוגב: בטרם אני מעביר את זכות הדיבור למנכ"ל משרד הבריאות שצריך גם לעזוב, נשמע את חבר הכנסת חאג' יחיא.
קריאה: בזה נגמר הדיון.
מרדכי יוגב: עוד לא סיימנו את הדיון.
קריאה: בזה נגמר הדיון והולכים הביתה.
מרדכי יוגב: אנחנו לא הולכים הביתה.
מרדכי יוגב: אני לא רוצה להוציא אותך אלא לשמוע את דבריך.
מרדכי יוגב: תצא בבקשה החוצה.
מרדכי יוגב: אדוני, צא בבקשה החוצה.
מרדכי יוגב: אני לא מכיר אותך, אנחנו רוצים כן לסייע לפתרון הדברים, גם לתזונאים וגם לרופאי השיניים.
מרדכי יוגב: (היו"ר אלי אלאלוף)
מרדכי יוגב: אני אסביר לך היכן אנחנו עומדים.
אלי אלאלוף: קיבלתי בחוץ תדרוך.