GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אנדרה רסטמן: אלה מלגות שמוזילות לי את שכר הלימוד, לי אישית במקצוע שנקרא רפואת הפה, שכבר לפני עשור הוועדה הזאת, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, דוח מבקר המדינה וכל מי שנגע בדבר הסכים שזה מקצוע שהוא הכרחי ברפואת שיניים בארץ, מקצוע שיש צורך בו ולכן הם נתנו מלגות שהן כמו פלסטר.
אנדרה רסטמן: טיפה בים.
אנדרה רסטמן: מה עם חברים שלי שמשלמים 80,000 שקלים, 100,000 שקלים, 120,000 שקלים וגם שמממנים לי מלגה שמוזילה לי מעט את שכר הלימוד, אבל עדיין אני צריכה לשלם.
אלי אלאלוף: מה גובה המלגה?
אנדרה רסטמן: מנכ"ל משרד הבריאות אמר שהפתרון שיש להם כרגע 24 מלגות.
אנדרה רסטמן: 50,000 שקלים לראש לכל הארץ.
אלי אלאלוף: לשנה?
אנדרה רסטמן: 50,000 שקלים למתמחה בשנה שכבר לפני עשור - - -
אלי אלאלוף: כמה זמן תקופת ההתמחות?
אנדרה רסטמן: ארבע שנים של התמחות.
אלי אלאלוף: כל שנה הוא מקבל 50,000 שקלים.
אנדרה רסטמן: הוא מסבסד לי.
אנדרה רסטמן: אני משלמת 20,000 שקלים במקום 70,000 שקלים.
אנדרה רסטמן: יש לי חברים שמשלמים 80,000 שקלים, 70,000 שקלים, 100,000 שקלים ו-120,000 שקלים.
אלי אלאלוף: ההתמחות נעשית במרפאה של רופא שיניים?
אנדרה רסטמן: ההתמחות נעשית במסגרת של מוסדות שקיבלו אקרדיטציה לבצע את ההתמחויות.
אנדרה רסטמן: אני עושה את זה במחלקה של בית חולים אוניברסיטאי, בבית חולים ברזילי.
אנדרה רסטמן: יש כמה מוסדות מכשירים.
ארווין וייס: תרשו לי לתקן כאן מספר עיוותים.
ארווין וייס: ראש בית הספר לרפואת שיניים באוניברסיטת תל אביב.
ארווין וייס: 75 אחוזים מכל המתמחים במדינת ישראל ברפואת שיניים הם בשני המוסדות, האוניברסיטה העברית הדסה ואוניברסיטת תל אביב.
ארווין וייס: ההכשרה הזאת היא הכשרה סופר יקרה כי בסופו של יום מביאים לשם רופאי שיניים מומחים בעלי ותק שיודעים ללמד מומחים אחרים.
ארווין וייס: האנשים האלה, בניגוד לרפואה, כאשר הרופאים המומחים בעלי ותק יושבים בבית חולים על תקציב המדינה והמדינה משלמת להם תקן, ותוך כדי עבודתם הם מכשירים את המתמחים ברפואה שבאים להתמחות בתוך בית החולים וגם למתמחים יש תקן.
ארווין וייס: ברפואת שיניים צריך להביא מהבית מומחים ותיקים, לשלם להם משכורת כדי להכשיר את המומחים הצעירים.
ארווין וייס: בזה זה שונה לחלוטין מאשר מה שקורה ברפואה ולכן העלויות מאוד מאוד גבוהות.
ארווין וייס: זאת נקודה ראשונה.
ארווין וייס: נקודה שנייה.
ארווין וייס: המתמחים ברפואת שיניים היום מספקים מעט מאוד מהביקוש האמיתי במדינה.
ארווין וייס: זה יפה שמשרד הבריאות מעביר חוקים ובחוקים האלה מקבלים באוכלוסייה טיפול שיניים חינם לילדים, ועכשיו גם מבוגרים, אבל מי יטפל בהם?
ארווין וייס: האם רופא השיניים הכללי שסיים זה עתה את לימודיו עם ניסיון מזערי?
ארווין וייס: להזכירכם, כל לימודי רפואת השיניים הם בסך הכול שנתיים ניסיון קליני.
ארווין וייס: על זה מקבלים רישיון לעבוד.
ארווין וייס: המומחה עובד עוד ארבע שנים תחת השגחה של מומחים אחרים כדי להתמחות בתחומו.
ארווין וייס: כלומר, מומחה ברפואת שיניים בסופו של יום מקבל לימודים או הכשרה קלינית פי שתיים מאשר רופא שיניים שסיים לימודים.
ארווין וייס: זאת עובדה פשוטה שהציבור לא יודע.
ארווין וייס: יש הבדל תהומי בין מומחה לבין רופא שיניים כללי.
ארווין וייס: כל הסאגה הזאת של הלימודים לכיוון ההתמחות ברפואת שיניים נעשתה עד היום במשך שלושים וכמה שנים מאז שזה קיים, הייתי אומר כמעט במחשכים, בתוך המוסדות להשכלה גבוהה, מבלי שיתוקצבו, מבלי שהמוסדות להשכלה גבוהה נתנו לזה שקל אחד ליום, והייתי אומר אפילו – אני לא רוצה להגיד במחשכים כי זה לא שקוף.
ארווין וייס: האנשים האלה לא סטודנטים, המורים שלהם לא מורים באוניברסיטה, הדברים האלה נעשים כי אין מקום אחר להכשיר אותם.
ארווין וייס: זה המקום לעשות את זה.
אלי אלאלוף: למה לא עושים את זה במקביל למה שנעשה ברפואה?
ארווין וייס: זה בדיוק הנושא שאני מעלה.
ארווין וייס: המנכ"ל יצא מכאן ואמר בצורה מאוד מאוד יפה שיש שני פסקי דין, שישלמו ההורים העשירים.
ארווין וייס: העובדה בשטח היא שאתה חייב להיות מאוד מוכשר מצד אחד ואבא מאוד עשיר מצד שני, כדי לצאת מומחה לניתוחי חניכיים או מומחה לטיפולי שורש.
ארווין וייס: זאת המציאות העגומה של מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: אבל מומחה לתיקון הציפורניים אצל הרופאים - - -
ארווין וייס: תקן של המדינה.
ארווין וייס: הם מקבלים משכורת.
אהרון פלמון: זו בדיוק הנקודה שאני העליתי.
אלי אלאלוף: זה אף פעם לא עלה לדיון בוועדת הבריאות?
ארווין וייס: זה המקום הראשון שזה עולה.
אהרון פלמון: עלה ב-2012, עלה אצל מבקר המדינה ב-2015, תמיד אותה המלצה האומרת שצריך לממן את זה ותמיד אותה תוצאה שהיא לא קורה כלום.
אהרון פלמון: זה דיון שלישי ואולי הפעם הדרג הפוליטי ישים יותר משקל לנושא הזה כי אחרת זה ימשיך להיות עוד מאותו דבר.
אהרון פלמון: יהיה מומחה לילדים בשיניים שמשלם הכול ויהיה מומחה לילדים שמקבל שכר, ושניהם בסל הבריאות.
אהרון פלמון: זה אותו הדבר במדויק.
אהרון פלמון: ברפואת שיניים אומרים שאנחנו מטפלים בכשלי שוק.
אהרון פלמון: מה זה נקרא מטפלים בכשלי שוק?
אהרון פלמון: אם יש – אני לא רוצה לומר פראייר, סליחה, כי זה מקום מכובד – רופא שמוכן לשלם ומוסד שמוכן ללמד, המדינה הרוויחה מומחה ולא צריך לשים שם אגורה אבל התוצאה היא, כפי שאני מזכיר, שיש מומחה אחד ל-12,000 אנשים ברפואת שיניים ושני מומחים ל-1,000 אנשים ברפואה.
אהרון פלמון: פי 24.
אהרון פלמון: זאת התוצאה.
אהרון פלמון: אני לא מדבר על העיוות בתהליך הקבלה.
אהרון פלמון: הילד שלי לא יוכל להתמחות בבית הספר שאני מנהל ואני לא מרוויח קצת כסף.
אהרון פלמון: עד כדי כך זה יקר במקצועות מסוימים.
אהרון פלמון: הגיע הזמן שהדרג הפוליטי יגיד עד כאן, לא מעניין אותנו כלום, זה בסל הבריאות, הכול בסל הבריאות והתנאים להכשרת הרופא המומחה יהיו אותם תנאים ובזה העסק ייפתר.
אלי אלאלוף: לא הייתה כל תכנית שהוכנה על ידי משרד הבריאות בתיאום עם כל הגורמים?
ארווין וייס: אין תכנית כזאת.
אלי אלאלוף: להשוות את זכויות רפואת השניים לרפואה הרגילה?
אהרון פלמון: לא.
אהרון פלמון: משרד הבריאות, האגף לבריאות השן, מבין את הבעיה ולכן הם יזמו מה שנקרא מבחני תמיכה.
אהרון פלמון: נותנים כמה פירורים לשטח אבל אלה פירורים וזה לא פותר שום דבר.
ארווין וייס: אני רוצה לתקן דברים לא מדויקים שנאמרו כאן.
ארווין וייס: משרד הבריאות משלם כסף לשני המוסדות כדי להגדיל את המכסה של המתמחים.
ארווין וייס: הוא לא נותן מלגה למתמחה.
ארווין וייס: הכסף הזה לא מגיע למתמחה.
ארווין וייס: הכסף הזה מגיע למוסד שלי ולמוסד של אהרון כדי שבמקום שנכשיר שישה מתמחים, נכשיר שמונה מתמחים, כדי לכסות את הפער בשוק לצורך במומחים לילדים.
ארווין וייס: זה לא כסף שבא לפתור בעיה של המתמחים.
אלי אלאלוף: סליחה, אני מתנצל על הלחץ שאני נמצא בו.
מרדכי יוגב: המחסור הוא כל כך גדול ונגיד שבעוד עשור גם אם אתה תרצה טיפול שיניים, השתלה או משהו כזה, או מומחים בנושאים שונים, לא תמצא.
מרדכי יוגב: מדברים על מספרים כל כך קטנים שאם זה לא יקבל טיפול ממשלתי ואם לא יושקע כאן כסף להכשרתם של מומחים, לא יהיו רופאים.
אלי אלאלוף: אני מודה שלא התכוננו מספיק טוב לדיון.
אלי אלאלוף: אני אקיים דיון מתוכנן טוב יותר בנושא רפואת השיניים בכלל כולל מעמד רפואת השיניים והכשרת הרופאים.
אהרון פלמון: אפשר לפני הפגרה?
אלי אלאלוף: אם רוצים להיות רציניים, כדאי שנחכה.
אלי אלאלוף: נעשה את זה מיד אחרי הפגרה.
אלי אלאלוף: מיד אחרי החגים נעשה את הדיון בצורה רצינית.
אלי אלאלוף: אני מבקש מכל מי שיש לו מסמכים בעניין הזה, תעבירו לנו כדי שננסה להקים צוות, תרכז את הצוות היועצת שלנו, רחלי, ואנחנו נכין מסמך כדי שנקיים כאן דיון כולל הנקודות שאתם מכירים טוב מאתנו ומה צריכים לעשות כדי שתהיה חדשה.
אלי אלאלוף: אני מציין שהטלאי על טלאי, לא לשם כך מתכנסים.
אלי אלאלוף: אם אנחנו יכולים, ואנחנו יכולים, להפוך את זה לחוק כדי שזה יהיה חלק אינטגרלי של הרפואה הציבורית, במיוחד שהכנסנו שתי אוכלוסיות גדולות - עד גיל 18 שזה יהיה בעוד שנה ומגיל 75 ומעלה.
אלי אלאלוף: תקראו, זה בין היתר דוח העוני.
אלי אלאלוף: עשינו את זה כדי להתקדם אבל מול ההחלטות האלה שהן כאילו אחריות על קבוצות, לא לקחנו בחשבון את הנושא של כוח האדם הנדרש כדי לעשות את זה.
אלי אלאלוף: אם כן, אנחנו ננסה לבנות תכנית בעקבותיה נכין הצעת חוק שבוודאי יוביל אותה חבר הכנסת מוטי יוגב, כדי להביא את המדינה להחלטה לגבי שינוי מעמד רפואת השיניים.
אלי אלאלוף: בינתיים זה הסיכום.
אלי אלאלוף: אני מודה לכולם ומתנצל על הלחץ המטורף שהיה היום.
אלי אלאלוף: שלום רב, היום יום שלישי, 12 ביוני 2018, כ"ט בסיוון תשע"ח, אני מתכבד לפתח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: אני מתרגש כי יש לנו היום אורחים מאוד מכובדים שהגיעו מבית דיור מוגן גולדן היל.
אלי אלאלוף: נמצאת כאן גב' חנה, בת 103 וחצי.
אלי אלאלוף: הייתה לי הזכות להחליף עמה כמה מילים ולא יאומן איזו חדות יש לה.
אלי אלאלוף: תודה, גב' חנה, אני מאחל לך בריאות טובה.
אלי אלאלוף: העזתי לשאול אותה: מה עשית בחיים?
אלי אלאלוף: והיא ענתה: מה לא עשיתי?
אלי אלאלוף: אז אנחנו מאחלים לך להשלים את מה שעוד לא הספקת לעשות, לעצמך, למשפחתך, לכולנו.
אלי אלאלוף: הם התקבלו על ידי חברי איציק שמולי, שבא להקדיש להם חצי שעה בנושא העשייה שלו והעשייה של הכנסת למען זקנים כמונו – אני גם שייך למועדון הזה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, נחזור להצעת החוק שאנחנו אמורים להשלים היום – הצעת חוק הדיור המוגן שהוצגה על ידי חבר הכנסת מיקי זוהר וקבוצה גדולה של חברי כנסת.
אלי אלאלוף: לעניות דעתי, אנחנו הגענו לסוף - - -
רות פרמינגר: חברת הכנסת נורית קורן, אדוני היושב-ראש.
נורית קורן: זה לא מיקי זוהר, מאיפה הבאת את זה?
נורית קורן: קודם נורית קורן, אחר כך - - -
אלי אלאלוף: קודם מכלוף מיקי זוהר – זה מה שכתוב במערכת.
אלי אלאלוף: בוודאי שהפעילה המרכזית ועמוד התווך זו נורית קורן.
נורית קורן: איך כתוב במערכת?
נורית קורן: הוא לא הגיש שני.
אלי אלאלוף: הוויכוח לא לעכשיו.
אלי אלאלוף: אתם הבנתם שיש מלחמה של קרדיטים במדינה, בכנסת שלנו.
אלי אלאלוף: נורית, בבקשה, זה כתוב לך גם בטופס שלך.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שאנחנו בפרק האחרון.
אלי אלאלוף: לעניות דעתי, אנחנו היום נסיים.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה שלא.
אלי אלאלוף: זו למעשה מתנה מדהימה למפקד שלי מחיל התותחנים, בר דוד, שחוגג היום 80.
אלי אלאלוף: הוא פשוט היה מפקד מדהים בחיל התותחנים, זה בנה אותו עם עוצמות אדירות.
אלי אלאלוף: אני אף פעם לא ראיתי אותו, אני חייב להגיד.
אלי אלאלוף: הוא היה המפקד שלנו, וכששמעתי אותו אומר פה "בר דוד", התחלתי לרעוד כי זה מה שזה היה עושה לנו – פחדנו ממנו פחד לא יאומן, אבל גם רחשנו לו כבוד רב לאור העשייה האדירה שלו.
אלי אלאלוף: הוא אפילו שלח לנו תותח שכשירינו בו תותח הקנה הפך לשושנה.
אלי אלאלוף: הוא ודאי זוכר את האירוע המדהים הזה.
אלי אלאלוף: זה תותח שהגיע מווייטנאם, אם אני לא טועה.
אלי אלאלוף: נחזור לנושא שלנו.
אלי אלאלוף: אנחנו אמורים היום לסיים, לסיים בפשרות, שהאחרונה שביניהן הושגה בין הדיירים לבין בעלי הבית.
אלי אלאלוף: אנחנו לא תמיד נסכים עם משרד המשפטים, אני מזהיר מראש, ונקבל החלטות כנראה בניגוד להמלצות משרד המשפטים.
אלי אלאלוף: בשביל זה אנחנו הגוף המחוקק ויש לנו את הסמכות לקבל החלטות בעניין הזה כל עוד שאנחנו חושבים שהן לטובת הדייר והאזרח, עליו אנחנו אמורים להגן עליו במיוחד.
אלי אלאלוף: זה לא שאנחנו נגד בעלי הבתים, שיזמו בתים מדהימים, דיור מוגן מדהים שמשרת יותר ויותר את האוכלוסייה שמאריכה חיים במדינה שלנו, אנחנו אוהבים לראות את זה.
אלי אלאלוף: אבל שיהיה ברור שאולי יהיו מחלוקות בהחלטה של חברי הכנסת בהתאם למה שהחוק מאפשר לנו.
אלי אלאלוף: ברשותכם, יש לנו עוד כמה נקודות לבירור, נבקש מהיועצת המשפטית שלנו להציג אותן.
ענת מימון: בוקר טוב לכולם.
ענת מימון: למעשה, בישיבות שהיו סיימנו את ההקראה של הצעת החוק, בישיבות שהיו גם במאי וגם בפברואר, עברנו על כל הסעיפים ומה שמונח כרגע בפניכם זה הנוסח שכולל שינויים שהוכנסו מאז הישיבה האחרונה.
ענת מימון: אני לא מקריאה את הנוסח מהתחלה, אני רק עוברת על השינויים ומציגה אותם, ואת הסעיף האחרון, של התחילה והתחולה, אני אקריא ונדון בו.
ענת מימון: בסעיף הראשון, סעיף 27 שאנחנו מוסיפים, לגבי המשכנתה: קודם כל, בעקבות ההערה שעלתה בישיבה הקודמת, אנחנו מבהירים שבמצב שבו נרשמת המשכנתה על שם נאמן לפי סעיף קטן (א), זה לא כולל את השטחים המסחריים – שימו לב – ומחלקות האשפוז.
ענת מימון: בנוסף, הזכות במקרקעין זו הזכות של בית הדיור המוגן שבו גרים הדיירים, שלטובתם נרשמת המשכנתה.
ענת מימון: בנוסף, עלתה השאלה כיצד ימונה אותו נאמן שעל שמו תירשם המשכנתה, ונוספה הוראה ש"מינוי נאמן לפי סעיף קטן זה ייעשה באסיפת הדיירים בהחלטה שתתקבל ברוב קולות של הדיירים שמשתתפים בהצבעה, שלגביה ניתנה, זמן סביר מראש, הודעה".
ענת מימון: כלומר, תהיה אסיפה, מי שמשתתף, וברוב קולות ימונה אותו נאמן.
ענת מימון: אני עוברת לעמוד 3, סעיף 27א:
ענת מימון: במצב שטרם נרשמה המשכנתה ומדובר על בית בשלבי הקמה, גם שם, לאחר שהבית מאוכלס בעצם רושמים הערת אזהרה על שם נאמן.
ענת מימון: קבענו פה את אותו מנגנון – שהנאמן ימונה באסיפת דיירים, בהחלטה שתתקבל ברוב קולות של הדיירים שמשתתפים.
ענת מימון: בנוסף, אם טרם אוכלסו 20% מהדירות בבית, ימונה הנאמן על ידי הגוף שמייצג את המספר הגדול ביותר של הדיירים.
ענת מימון: זה בעקבות הערה שעלתה בדיון הקודם.
ענת מימון: בסעיף 27ב, בעמוד 3 למטה, פשוט הבהרנו שהמשכנתה, ובכלל הבטוחה, ניתנת או למפקיד או לדייר.
ענת מימון: כלומר, אם מישהו מפקיד בשמו את הפיקדון אז הוא מקבל את אותה בטוחה.
ענת מימון: עמוד 4, סעיף 27ג – זה הסעיף שמדבר על השבה או העברה של כספי הפיקדון ויש פה כמה שינויים שאני אציג אותם.
ענת מימון: בפסקה (1): אם המשכנתה רשומה על שם נאמן אז הנאמן הוא זה שאמור למחוק את השם של הדייר שהשיבו לו את הפיקדון, או שלא נותר לו כבר פיקדון; וצריך פשוט להוכיח, להראות, שהומצאו מסמכים שמעידים על השבת הפיקדון, וההשבה יכולה להיעשות או לדייר או למפקיד או לנאמן שממנה הדייר במסמכי המשכנתה, או כל הוראה אחרת שיש בהסכם ההתקשרות לגבי אותה העברה.
ענת מימון: בפסקה (2) מדובר על מצב של משכנתה שרשומה על שם הדייר ולא על שם נאמן.
ענת מימון: במצב שכזה, הבקשה למחיקת המשכנתה – בנוסח הקודם היה מדובר על עורך דין, בעקבות הערות שעלו פה שינינו את זה שזה יכול להיות הדייר או מי שהוא מינה לכך.
ענת מימון: כלומר, זה לא חייב להיות בעל מקצוע, לא חייב להיות עורך דין, אבל התנאי הוא שאינו בעל זיקה לבעל הרישיון.
ענת מימון: כלומר, לא מדובר במישהו שמקורב לבעל הרישיון אלא אדם שהדייר ממנה.
ענת מימון: הבקשה מוגשת 14 ימים לאחר שהומצאו המסמכים שמעידים על השבת הפיקדון, וגם פה הפיקדון יכול להיות מושב או לדייר, או למפקיד, או לנאמן שמונה במסמכי המשכנתה, או בהתאם להסכם ההתקשרות.
ענת מימון: בחלוף אותם 14 ימים, אם המשכנתה לא תימחק, לבעל הרישיון יש זכות, לעורך דין מטעמו, למחוק את המשכנתה.
ענת מימון: בפסקה (3) אנחנו חוזרים לנוסח של "נפטר הדייר".
ענת מימון: כלומר, באופציה בפסקה (2) הוא יכול למנות כל מי שהוא רוצה, ובפסקה (3), במצב שהוא נפטר ואין אדם כזה שהוא מינה, אז בעל הרישיון יכול למנות לטובתו עורך דין והוא זה שיקבל את הכספים ויפעל בנאמנות באותם כספים, עד שבאמת יוכרע מה קורה עם אותם כספי ירושה ולמי להעביר אותם.
אלי אלאלוף: הוא יפעל לטובת הדייר היוצא.
ענת מימון: שימו לב שבעמוד 7, סעיף 27ו, שעסק בבדיקת יציבות כלכלית של בעל רישיון בדרך של מינוי רואה חשבון שאמור לבצע את זה – הסעיף הזה ירד.
ענת מימון: חלף זה אנחנו למעשה נסמכים על בדיקת היציבות הכלכלית שאמורה להיקבע ממש בעתיד הקרוב בתקנות שיובאו לאישור הוועדה הזאת.
ג'ולי עוז: ועדת הכלכלה.
ענת מימון: ועדת הכלכלה מאשרת את זה?
ג'ולי עוז: זה יבוא לאישור ועדת הכלכלה.
ג'ולי עוז: כך זה בחוק.
אלי אלאלוף: אני עוד לא הבנתי למה זה עובר לוועדת הכלכלה כשזו הצעת חוק שמתבצעת פה.
ענת מימון: לא, זה חוק שכבר חוקק.
ג'ולי עוז: אישור התקנות יהיה בוועדת הכלכלה.
ענת מימון: לא, זה באישור ועדת העבודה.
ג'ולי עוז: את בטוחה?
ענת מימון: "מבקש הרישיון הוכיח כי הוא בעל יציבות כלכלית מתאימה, כפי שקבע השר באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת".
נורית קורן: זה צריך לבוא לכאן.
ג'ולי עוז: טוב, אני אבדוק את זה.
ענת מימון: אז, כמו שאמרתי, הסעיף של רואה החשבון הנפרד ירד ומה שנשאר – אנחנו נסמכים על המבחנים שייקבעו לפי סעיף 4.
ענת מימון: בנוסף, אנחנו מוסיפים פה איזושהי הוראה שהממונה רשאי לדרוש בכל עת להוכיח יציבות בהתאם לאותם כללים, ועוד הוראה שמאפשרת לממונה להתריע בפני הדיירים ככל שהוא סבור שיש הערת עסק חי, או שהוא סבור שיש איזשהו קושי בהשבת הפיקדונות.
ענת מימון: אז הממונה, לאור הדוחות שיוגשו לו במסגרת סעיף 4 והתקנות שמכוחו, יוכל לפנות לדיירים ולהתריע בפניכם על המצב הזה.
ענת מימון: בישיבה הקודמת לא הקראנו שוב את סעיפים 27ז ו-27ח, אלה סעיפים של הקרנות שדיברנו עליהם בישיבה שהייתה בפברואר.
ענת מימון: הנוסח לא שונה.
ענת מימון: אני רק מזכירה, יש לנו שתי קרנות: קרן אחת זו קרן למימון הוצאות בשל מצב בריאותי בנסיבות של חדלות פירעון.
ענת מימון: כלומר, דייר שנזקק לצאת לאשפוז סיעודי ולא יכול בשל המצב הכלכלי של הבית לקבל את הכספים שלו לצורך המימון הזה, תהיה קרן שמנוהלת באפוטרופוס הכללי שכל בעל רישיון מפקיד בה 200 שקלים לדייר באופן חד-פעמי ואותה קרן תממן עלות של 9,000 שקלים בחודש לאותו דייר, עד שהוא יקבל את כספי הפיקדון, שכמובן הוא יקבל את הפיקדון מקוזז מהסכומים שמימנו לו את השהייה באותה תקופה.
ענת מימון: זו הקרן הראשונה.
ענת מימון: כמובן שהסכומים שאמרתי הם מוצמדים.
ענת מימון: הקרן השנייה, בעמוד 11, בסעיף 27ח, זו קרן שאמורה לממן הוצאות של הבית במקרה שהבית נקלע למצב של חדלות פירעון.
ענת מימון: הקרן הזו גם קרן ענפית שמנוהלת באפוטרופוס הכללי ומופקדים בקרן הזו 160 שקלים עבור כל דייר על ידי בעל הרישיון.
ענת מימון: את הסעיפים הבאים הקראנו ולא היה לגביהם שינויים.
ענת מימון: אני רק אקריא עכשיו את הסעיף האחרון.
ענת מימון: עמוד 13: אני רק אסביר בכמה מילים: כעקרון, החוק כולו נכנס לתוקף בעוד שנה וחצי.
ענת מימון: הסעיפים שמדברים על הוועדה, על היציבות הכלכלית ועל הקרנות, נכנסים לתוקף בתוך חצי שנה.
ענת מימון: בנוסף, אם יש הערות אזהרה שרשומות כעת לטובת הדיירים, אז אנחנו קובעים שיהיה מנגנון שיגיע הנאמן שעל שמו יירשמו את המשכנתה, או מישהו אחר שהדייר ממנה, והוא מגיש את הבקשה למחיקת ההערה.
ענת מימון: ההערה תימחק אבל בתנאי שבאמת באותו מועד תירשם המשכנתה להבטחת כספי הפיקדון, ואז רשם המקרקעין ירשום את אותה משכנתה וימחק את ההערה גם אם זה לא עומד בתנאים של מחיקת הערת אזהרה לפי חוק המקרקעין.
ענת מימון: בנוסף, בטוחות שניתנו ערב תחילתו של החוק הזה, במצב שיש ערבות בנקאית ודייר מעוניין להמשיך להחזיק בערבות הבנקאית, אז אנחנו רוצים לאפשר לו את זה אבל חשוב להבהיר שזה יהיה בתנאים שהיו ערב תחילתו של החוק.
ענת מימון: כלומר, המימון הוא 20% על בעל הרישיון ו-80% על הדייר.
ענת מימון: אם יהיו דיירים שבכל זאת ירצו להמשיך, הם יכולים.
ענת מימון: זו הבטוחה שיכולה להישאר.
ענת מימון: מכלל הן אנחנו שומעים לאו – שכל שאר הבטוחות בעצם נכנסות עכשיו למשטר של ההוראות החדשות, ובטוחות שהיו ערב תחילתו של החוק, שהן בטוחות שהן לא ערבות בנקאית, בעצם יצטרכו להתכוונן בתוך התקופה הזו להוראות החדשות לפי הסעיפים שהקראנו.
אלי אלאלוף: לאורחים שלנו, תדעו שאנחנו דנים ביחסים ביניכם, כדיירים של דיור מוגן, לבין בעלי הבית של הדיור המוגן, כדי להסדיר את הדברים ביניכם ולהבטיח לכולם דבר מסודר, לפי חוק שיזמו חברי הכנסת – עכשיו אני אתקן – נורית קורן, מיקי זוהר וכ-20 חברי כנסת אחרים, בתיאום מלא עם בעלי הבית ודיירים של הדיור המוגן.
אלי אלאלוף: אז תדעו שזה חוק שמתאים לכם ובדיוק היום, שאתם נמצאים אתנו, אנחנו אמורים, בעזרת-השם, עד השעה 11:30 להצביע על החוק הזה.
אלי אלאלוף: אחר כך החוק יעבור לקריאה שנייה ושלישית.
אלי אלאלוף: בבקשה, אני מציע שנלך לפי סדר הישיבה.
אלי אלאלוף: יש לי רק בקשה לנציגת משרד הרווחה, היות וטעית כדאי שתודי שטעית כי בפרוטוקול זה נשאר.
ג'ולי עוז: זה מטריד אותי למה טעיתי.
אלי אלאלוף: תקשיבי לי, אל תזרקו משפטים ואחר כך תלכו והאמת היא אחרת.
אלי אלאלוף: זה גם לא נורא להודות שטעיתם.
ג'ולי עוז: אני מצטערת שטעיתי אבל אני בודקת למה טעיתי.
אלי אלאלוף: אבל אני מבקש, כשאתם אומרים בצורה כל כך אסרטיבית, אתם הממונים על הנושא, אז כדאי שתתקנו גם את עצמכם.
אלי אלאלוף: זה רק מראה על הגדולה שלכם.
גבריאל ברון: אני יודע מה חבריי רוצים להגיד, לא אקח להם את המילים.
גבריאל ברון: שתי הערות: הנאמן, בכל החוק הזה, מתייחסים אליו כאילו הוא איזשהו מישהו של בעל הבית.
גבריאל ברון: ברגע שהוא מונה כנאמן, על פי חוק נאמנות הוא נאמן של הדייר.
גבריאל ברון: אם הוא לא יעבוד למען הדייר הוא צפוי לעונשים פליליים.
גבריאל ברון: זו הערה אחת.
גבריאל ברון: ההערה השנייה – בסעיף (ב) כתוב: היה בית הדיור המוגן רשום כבית משותף, רשאי בעל הרישיון לרשום את הערת האזהרה כאמור.
גבריאל ברון: אני חושב שצריך למחוק את המילים: היה בעל הבית רשום כבית משותף, כי גם אם הוא לא רשום כבית משותף אפשר לרשום הערת אזהרה לטובת הדייר, עם ההתחייבות לרישום משכנתה בתהליך שיירשם בית משותף.
גבריאל ברון: אני בונה עוד אגף, האגף הזה הוא עוד לא רשום כבית משותף, הבית הקיים רשום, אני רוצה לרשום לטובתו הערת אזהרה – למה אני צריך לחכות שהוא יירשם כבית משותף?
גבריאל ברון: אני כבר יכול לרשום לו הערת אזהרה.
ענת מימון: על איזה סעיף אתה מדבר?
גבריאל ברון: עמוד 3, סעיף (ב), אחרי הסוגריים "(ד)", שורה 7.
ענת מימון: פשוט השאלה היא על שם מי נרשמת הערת האזהרה.
גבריאל ברון: על שם הדייר.
ענת מימון: לא, על שם הדייר רק אם זה רשום כבית משותף.
גבריאל ברון: אני אומר כאן, לאחר שהדייר עבר להתגורר בבית ומשיב מפקיד הפיקדון לבעל הרישיון את הערבות הבנקאית, כתוב "יהיה רשאי בעל הרישיון לרשום הערת אזהרה על שם נאמן שימנו הדיירים".
גבריאל ברון: אבל כתוב: "היה בית הדיור המוגן רשום כבית משותף בפנקס הבתים המשותפים, רשאי בעל הרישיון לרשום את הערת האזהרה כאמור, על שם הדייר או מפקיד הפיקדון".
גבריאל ברון: אני רשאי לעשות את זה גם אם לא רשום כבית משותף, אני יכול – למה לא לרשום?
גבריאל ברון: למה לחכות שיהיה בית משותף?
גבריאל ברון: אני יכול לרשום הערת אזהרה.
אלי אלאלוף: משרד המשפטים, יש לכם מה להגיד?
רני נויבואר: מבחינתנו, אפשר להוסיף את המילים "על שם הדייר".
רני נויבואר: זה פשוט היה לבקשת הבתים, הם ביקשו שיהיה נאמן.
גבריאל ברון: זה אחרי הנאמן, תקראי.
גבריאל ברון: אני מדבר אחרי זה.
גבריאל ברון: אני לא רוצה לחכות לבית משותף.
רני נויבואר: זה מקל וחומר.
רני נויבואר: כדי להקל על הבעיות של המרשם חשבו לרשום שם של בן אדם אחד, שהוא אותו נאמן, והוא ינהל את כל המרשם, וזה היה כדי להקל על הבתים.
רני נויבואר: אם יש מישהו שמעוניין לרשום על שם הדייר אז קל וחומר שזה טוב יותר.
אלי אלאלוף: תודה, זה התקבל.
ענת מימון: אז אנחנו נוסיף את זה בנוסח.
אלי אלאלוף: כן, נוסיף את זה בנוסח.
חגית פרידמן: לגבי סעיף 27ג, עמוד 4, מדובר על מחיקת המשכנתה לאחר השבת הפיקדון.
חגית פרידמן: יש מצב של מסלול דמי כניסה, שאחרי שלוש שנים כבר אין זכאות להחזר.
חגית פרידמן: במקרים כאלה גם צריך לבטל את המשכנתה כשנגמרה תקופת הזכאות לדייר.
חגית פרידמן: זה חשוב מאוד גם לעניין של דיירים חדשים ובייחוד לקיימים, משום שהחוק הזה חל גם על דיירים קיימים.
חגית פרידמן: אנחנו עכשיו נצטרך – ובמשען יש כ-2,500 דיירים קיימים – לתת ביטחונות ל-2,500 דיירים.
חגית פרידמן: זה ברור שדייר שהוא במסלול דמי כניסה, שכבר אין לו זכאות להחזר, לא צריך לרשום משכנתה.
חגית פרידמן: זה חייב להיות ברור.
ענת מימון: אז אנחנו נוסיף: "או לא נותרה יתרת פיקדון".
אלי אלאלוף: ההערה שלך התקבלה.
חגית פרידמן: הערה נוספת שיש לי היא לגבי סעיף התחולה, שהוא 18 חודשים.
חגית פרידמן: כמו שאמרתי, במשען יש כ-2,500 דיירים שלגביהם נצטרך להתארגן ולרשום ביטחונות.
חגית פרידמן: אני חושבת ש-18 חודשים זו תקופת היערכות מועטה יותר.
אלי אלאלוף: אני לא מבין למה צריך להאריך את זה.
אלי אלאלוף: שנה וחצי זה זמן שאמור להיות מספיק כדי להשלים את הפרוצדורה.
חגית פרידמן: אני אומר לאדוני: למשל, לפי החוק כבר אנחנו יודעים שמשען – בגלל שהרבה מהקרקעות שלה הן בחכירה מהמינהל, בלי טאבו, אין פרצלציה וזה לא רשום בטאבו – תצטרך לפנות לוועדה מיוחדת.
חגית פרידמן: עד שתוקם הוועדה ואנחנו נפנה אליה - - -
אלי אלאלוף: ועדה מיוחדת של המינהל?
חגית פרידמן: כן, של המינהל, שתאפשר למשל התחייבות לרישום משכנתה ולא משכנתה, כי אין טאבו.
חגית פרידמן: זה דברים שלוקחים זמן.
אלי אלאלוף: משרד המשפטים, אתם מוכנים לזה?
אלי אלאלוף: אנחנו מקיימים התייעצות, השאלה שלך באמת חשובה.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לבדוק אם יש בוועדת ערר של משרד המשפטים מקום לפניה מיוחדת.
רני נויבואר: החוק מכוון לתת סוף כל סוף בטוחה אמיתית לדיירים.
רני נויבואר: אנחנו לקחנו בחשבון, וגם הסברנו, שעשויים להיות מקרים חריגים.
רני נויבואר: קבענו ועדת חריגים וגם קבענו בסעיף נפרד שהשר יכול באישור ועדת הכנסת, ועדת העבודה, להביא חלופות נוספות שבעצם הולמות את אותה מטרה.
רני נויבואר: הדברים האלה נועדו כדי לאפשר איזשהו פתח של גמישות בנוגע לסוגיית המשכנתה, כי עלו במהלך הדיונים כל מיני סוגיות שלחלקן נוכל לתת מענה ולחלקן לא נוכל לתת מענה.
רני נויבואר: כלומר, אם הבטוחה שהציעו לנו היא לא מספיק הולמת אז המשמעות היא שלא נוכל לתת מענה ויצטרכו למצוא פתרון.
רני נויבואר: אין בעיה להקים את ועדת החריגים יחסית סמוך ליום פרסום החוק, כי לפי החוק, כל הכנה שצריך לעשות לקראת כניסתו של חוק לתוקף אפשר לבצע גם לפני.
רני נויבואר: אז אפשר לעשות את אותן הכנות.
רני נויבואר: הגופים צריכים לפנות ולומר אם יש להם קשיים ומהם.
רני נויבואר: במידת הצורך, יכול להיות שזו תהיה ועדת חריגים שתיתן מענה, במידת הצורך, יכול להיות שאנחנו נביא תקנות לוועדה שבה נאפשר עוד חלופות שנראות לנו שוות ערך לחלופות של המשכנתה.
אלי אלאלוף: המסקנה היא שאנחנו לא מאריכים את התקופה יותר משנה וחצי.
רני נויבואר: אני רוצה לחדד את הנקודה.
רני נויבואר: למדתי ממורי ורבותי, בהקשר הזה חבר הכנסת זבולון אורלב, שאמר פעם: תמיד המועד מגיע.
רני נויבואר: במקרה הזה, הקושי מצד השני, שהדיירים שאמורים ליהנות מהחוק הזה הם כבר מאוד-מאוד מבוגרים, מקשה יותר לדעתי לדחות את מועד התחילה.
רני נויבואר: במקום אחר, אם זה עניין ממשלתי או עניין כלל ציבורי - - -
אלי אלאלוף: בבקשה, דני.
דן סיידה: אני חושב שבעניין של המינהל, מניסיון, הדרישה להאריך את זה קצת היא לגיטימית.
דן סיידה: כל ההתנהלות מול המינהל לוקחת די הרבה זמן, צריך לשקול את זה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להסביר: אם מאריכים את התקופה זה לכולם וזה לא טוב, לא טוב לדיירים.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר – וזה נאמר ברמז אבל מספיק ברור מצד משרד המשפטים – אנחנו מטפלים פה באוכלוסייה מבוגרת ואנחנו צריכים לדאוג לה קודם כל.
אלי אלאלוף: היות ואני בעד להקים ועדת ערעורים צמוד למועד או בהתאם לנהלים שלכם, אנחנו נקים את זה, אבל לא נשנה את התקופה, שנה וחצי ולא יותר.
אלי אלאלוף: כן, גב' חנה.
חנה טייבלום: אני רוצה לשאול למה יש כל כך הרבה עוני?
חנה טייבלום: אני, עם עוד שתי חברות, מטפלות באנשים עניים.
חנה טייבלום: זה מתחת לכל ביקורת.
חנה טייבלום: למה?
חנה טייבלום: למה לא דואגים?
חנה טייבלום: אני רוצה לשאול: יש ילדים שישנו על הרצפה, לא היה להם איפה לישון – איפה הממשלה?
נורית קורן: אנחנו בוועדה הזו עובדים על כך שהכול יהיה בסדר במדינה, ובמיוחד היושב-ראש.
חנה טייבלום: יש ממשלה, למה הם לא דואגים?
חנה טייבלום: למה הם לא דואגים לאנשים מבוגרים מספיק?
נורית קורן: אז אנחנו עכשיו יושבים.
נורית קורן: הנה, עכשיו אנחנו דואגים.
חנה טייבלום: אני צריכה ללמד את הממשלה?
אלי אלאלוף: כן, את יכולה ללמד.
אלי אלאלוף: זו לא בושה.
אלי אלאלוף: את יכולה ללמד.
אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו יכול ללמוד וללמד.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה אליך, אני מזמין אותך בזמנך הפנוי לכוס קפה ואני אתן לך הרצאה, כי נושא העוני הוא נושא שעבדתי, ואני עדיין עובד, כל כך קשה עליו, ובכנסת הזאת יותר מאשר בכנסות אחרות עבדנו על בעיות העוני בכל השכבות ובכל הגילאים.
אלי אלאלוף: אני אגיד לך, חנה, יש דברים שכדאי שאדם יידע ויש דברים שלא כדאי שיידע.
חנה טייבלום: לסגור את האוזניים?
אלי אלאלוף: לא, חס ושלום, אבל לא ברגע הזה.