GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
30700: המדינה לא צריכה להוביל את זה, זה השלטון המקומי והשלטון המקומי צריך לדעת לא הכל לעשות לבד אלא לנצל עמותות כמו סקט"א רש"י, כמו עמותות אחרות שמופיעות לנו כאן, ולכן בחרנו מודל שאומר שלצד החינוך ולצד מעגלי התעסוקה, בואו נסתכל איך אנחנו יכולים להקרין על יותר ויותר משפחות, כי כל משפחה שאנחנו מוציאים מהעוני, זה לא רק האבא שמתפרנס או האמא שמתפרנסת, זה ילדים בסיכון, זה גאווה משפחתית, זה תרבות בריאה של לחפש חכות ולא דגים.
30700: זה משהו מאוד מאוד רחב.
30700: הניסיון שלנו בשנים האחרונות זה מודל שעובד.
30700: הוא לא לבד, אני מסכים איתך שאם לא נסתכל על שני התהליכים האחרים לעולם לא "נייבש" ביצות של עוני וזה צריך להיות תהליך משולב.
30700: שאלתי את גיל "מהם כללי האצבע".
30700: כלל האצבע בגדול תלוי בתת תחום, אבל ב-5,000 שקל השקעה במפרנס אחד שמשדרגים את איכות היכולות שלו להתפרנס או במיצוי זכויות או בניהול תקציב משפחתי וכולי, תלוי במודל - - -
גיל ריבוש: לבית אב.
30700: לבית אב.
30700: אתה מקבל החזר לאותה משפחה של בין שנה וחצי לשנתיים.
30700: אנחנו יודעים היום לעשות עוד, לעשות עם 15 מיליון שקל, אם הייתה לנו תוספת לסעיפים האלה, 15 מיליון שקל מטפל ובגדול ב-3,000 משפחות, אתה מקבל החזר ענק ובנתיב הקריטי הוא היכולת שלנו לגייס את המשאבים הללו.
30700: אני לא מרגיש בנוח לגייס אותם רק בפילנתרופיה, זה לא נכון.
30700: אני חושב שגם לא נכון שהכל יהיה נטו עירוני.
30700: עשינו נטו עירוני בשביל לבנות את המודל, זה משהו שהצגנו אותו במדינה הזאת, עוד קצת חדשני מדי אם אתה מבין למה אני מתכוון, שהמדינה תאמץ אותו במספרים גדולים.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה להזכיר לך בעניין הזה, התכנית המשפחתית, "נטו משפחה" אבל יותר נכון התכנית של הרווחה "נושמים לרווחה" זה היה בדיוק זה, צריכים לתת לכם את הכסף.
אלי אלאלוף: אתם אפילו, יש שם ב"נושמים לרווחה" יש תחום שאנחנו עשינו את זה ברש"י, לא בשיטתיות הידועה שלך, אמרנו, 10,000 בשלוש שנים, ואתה מוציא משפחה מהעוני.
אלי אלאלוף: והתחלנו.
אלי אלאלוף: היו שישה ישובים.
אלי אלאלוף: זה בדיוק הנקודה.
אלי אלאלוף: ועם הגמישות, כי לפעמים אתה רואה משפחה שמידרדרת בגלל חוב.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה לעשות בדיקות יסוד על המשפחה, אם היום יש לו חוב של 5,000 והוא לא יודע להחזיר אותו, היינו מוכנים אז ברש"י לתת את זה.
אלי אלאלוף: אז אסור, אתה צודק, לוותר על כספי מדינה.
אלי אלאלוף: חייבים להיות שותפים.
אלי אלאלוף: גם המגזר השלישי יכול להיות הגמיש ביותר, אבל המדינה, לא לוותר על כספה ובוודאי לא של העיריה, ולעשות את זה ביחד.
אלי אלאלוף: אני מסכים איתך, הגמישות להוציא משפחה מהעוני, היא המפתח להוציא באמת את המשפחה, ואפשר להוציא.
אלי אלאלוף: המשפט שלא מצאנו אז בתוך העוני שעשינו, אני הייתי בהלם כששאלתי את העובדים הסוציאליים, ואתם אל תיפגעו, שאלתי אותם "אתם עשיתם איזה קורס בעבודה סוציאלית על העוני" אף בית ספר לעבודה סוציאלית לא נתן קורס כזה.
אלי אלאלוף: המושג "לצאת מהעוני" בכלל לא היה.
אלי אלאלוף: פה זה נפלא שאתם מראש אומרים.
אלי אלאלוף: אז לא חשובה השיטה, כזאת או אחרת, אבל זה להוציא מהעוני.
אלי אלאלוף: אפשר לצאת מהעוני, אני אומר לכם.
אלי אלאלוף: מניסיון אישי אפילו.
אלי אלאלוף: אפשר לצאת מהעוני וזו האובססיה שצריכה להיות.
אלי אלאלוף: אנשים גם אם יגורו בחור, יכולים לא להיות עניים, בפעילות, בתנאים, ברצון ללמוד, באינטלקט ובתרבות וכולי.
אלי אלאלוף: לא תמיד הפיזי קובע.
אלי אלאלוף: אני באמת שמח בשביל ירושלים שיש לכם תכנית הזאת.
אלי אלאלוף: מי הבוס של זה?
30700: כולנו, אבל הוא אחראי.
אלי אלאלוף: אתה משתף את החינוך?
אלי אלאלוף: אני חוזר לאובססיות שלי.
אלי אלאלוף: בראבו באמת, זה קשה לשמוע, בדרך שמעתי על כל הדו"חות שיצאו עם הדיכאון על ירושלים אבל שמעתי אותך גם, אז איזנת אותי.
30700: אנחנו מבסוטים לאללה, המגמות מאוד בריאות.
30700: יש סיבות לשמוח.
אלי אלאלוף: אז אתה אומר שכדאי לחזור הביתה.
30700: אתה תמיד מוזמן.
30700: חג ירושלים שמח.
גרייס ג'ראייסי: אני רוצה להגיד משהו לגבי התכנית "נושמים לרווחה" אני ממשרד הרווחה, מפקחת מחוזית.
גרייס ג'ראייסי: אכן זו תכנית הדגל שלנו של משרד הרווחה, במיוחד של פרט ומשפחה, המשרד מקצה תקציבים גדולים בעניין הזה, בעניין של התכניות ומעביר לעירית ירושלים בסביבות 5 מיליון ₪.
גרייס ג'ראייסי: יש לנו כ-140 משפחות מטופלות ברחבי העיר במסגרת התכנית הזאת.
גרייס ג'ראייסי: כמובן יש לנו עוד כמה תכניות שהן תכניות סביב העוני, אבל חשוב לי כן להדגיש את העניין הזה סביב התכנית כי היא תכנית דגל ואנחנו מברכים על תכנית "אפיקי הצלחה" שהיא באמת תכנית מבורכת, תכנית כוללת, אבל גם יש לתת דגש לתכנית ההוליסטית שלנו, של המשרד.
אלי אלאלוף: אני שמח שזה הגיע.
אלי אלאלוף: יופי, בראבו.
אלי אלאלוף: דרישת שלום למשרד אבל תעבירו ביצוע דרך העיריה.
אלי אלאלוף: תודה לכם וחג שמח.
אלי אלאלוף: היום אנחנו ב-15 במאי 2018, א' בסיון תשע"ח, השעה 11:39.
אלי אלאלוף: הנושא זה גיבוש מדיניות הרווחה והבריאות לזרים שאינם ברי הרחקה מישראל.
אלי אלאלוף: אנחנו קיימנו דיון, להזכיר לכם, לפני מספר חודשים יחד עם הוועדה לביקורת המדינה ואז קיבלנו דיווח שלא היה מרומם מספיק לדעתי, ואנחנו רוצים לעשות דיון המשך, לכן אנחנו נבקש משני המשרדים הרלוונטיים בעניין הזה ואחר כך כל מי שרוצה, יוכל לקבל.
אלי אלאלוף: אני מודיע שיכול להיות שתהיה לנו הפסקה של כמה דקות לרביזיה לתקנות הקודמות.
אלי אלאלוף: נציג הרווחה.
אפרת שרעבי: שלום, שמי אפרת שרעבי ואני ממשרד הרווחה.
אפרת שרעבי: ה-10 מיליון שקלים שהועברו לנו ממשרד האוצר כבר נמצאים בתקצוב.
אפרת שרעבי: הם הועברו לתקנות התקציביות הרלוונטיות של ארבעת האוכלוסיות שהוסכם שאנחנו כרגע נטפל בהן במסגרת החוץ-ביתי.
אפרת שרעבי: התקציב הזה, 10 מיליון שקלים מספיק להשמה של כ-100 אנשים בשנה.
אפרת שרעבי: בסך הכול לא מדובר בתקציב עתק.
אפרת שרעבי: זה בסך הכול 10 מיליון שקלים.
אפרת שרעבי: כפי שכבר ידוע ותועדף כבר מראש, יש ארבע אוכלוסיות שתועדפו כמצויות ביותר בסיכון, שדורשות טיפול 24/7 והן אלה שנמצאות היום בטיפול על ידנו במסגרות הקיימות.
אלי אלאלוף: את יכולה לפרט וגם לתת לנו מספרים, כמה אנשים נהנו מהתקציב הזה?
אפרת שרעבי: כמה עשרות כרגע.
אפרת שרעבי: התקציב הזה מספיק ל-100 השמות של אנשים בשנה.
אפרת שרעבי: לא כולם זקוקים לכל השנה.
אפרת שרעבי: יש כאלה שבאים למספר חודשים לאיזשהו ייצוב מסוים והם ממשיכים את הטיפול במסגרות אחרות, אבל טיפול מוסדי 24/7 באמת מחייב השקעה מאוד גדולה והתעריף באמת הוא גבוה.
אפרת שרעבי: אנחנו מדברים בעצם על ארבע אוכלוסיות מרכזיות.
אלי אלאלוף: 10 מיליון שקל, זה מאפשר מאה פתרונות?
אפרת שרעבי: 100 פתרונות לשנה.
אלי אלאלוף: למיטב ידיעתי זה עד 13,000 שקל לחודש.
אלי אלאלוף: נגיד עשרה חודשים, זה 1.3 מיליון עבור 100?
אפרת שרעבי: אנחנו מדברים על 100 בשנה ל-12 חודשים.
אלי אלאלוף: מה עם שאר הכסף?
אפרת שרעבי: למה שאר הכסף?
אלי אלאלוף: לא נשאר כסף?
אפרת שרעבי: תראה, כל התהליך הזה הוא די טרי.
אפרת שרעבי: בסך הכול הכסף רק לאחרונה באמת הועבר לאן שהוא צריך לעבור.
אפרת שרעבי: אנחנו עכשיו בעצם נמצאים בהרצה של ההסדר הזה ובינתיים זה עובד טוב.
אילן גילאון: ואיך הגעתם ל-10 מיליון?
אילן גילאון: מה מאפיין 10 מיליון?
אלי אלאלוף: זאת אומרת 100 מקרים לשנה?
אלי אלאלוף: זה מה שאתם יכולים לכסות, 10 מיליון?
אפרת שרעבי: זה כרגע 10 מיליון של מה שניתן לנו.
אפרת שרעבי: זה מה שאפשר לעשות.
אפרת שרעבי: אנחנו ביקשנו הרבה יותר וזה מה שניתן לנו ועם זה אנחנו עושים את המקסימום.
אפרת שרעבי: אם נקבל עוד, נעשה הרבה יותר.
איציק שמולי: מה נעשה בפועל?
איציק שמולי: תסבירי לנו.
מיכל רוזין: מה זה מכסה ה-10 מיליון?
אפרת שרעבי: אז אני אגיד לך מה זה מכסה.
אפרת שרעבי: יש לנו מסגרות של התחומים סביב אנשים בעלי צרכים מיוחדים שזקוקים להשמה חוץ-ביתית, דרי רחוב שנמצאים במצבים קשים וזקוקים לזה, נשים נפגעות אלימות שזקוקות לפתרונות מיידיים במסגרת המקלטים ונפגעי סחר בבני אדם שבאמת צריכים הגנה וטיפול אינטנסיביים.
אפרת שרעבי: ארבעת האוכלוסיות האלה, יש לנו מסגרות מגוונות.
מיכל רוזין: איזה מקלטים לנפגעות קלטו?
אפרת שרעבי: כולם.
אפרת שרעבי: 14% מהנשים שנמצאות במקלטים, בשנה, הן נמצאות במקלטים והן ללא מעמד חוקי.
מיכל רוזין: של אלימות או של נפגעות תקיפה מינית?
אפרת שרעבי: תקיפה מינית, אני לא יודעת.
מיכל רוזין: את מדברת על אלימות במשפחה.
אפרת שרעבי: אני מדברת על נפגעות אלימות במשפחה שנמצאות בסכנה ואמורות להיות במקלט, נמצאות במקלט, והראיה ש-14% מבין 700 נשים שנמצאות במקלט בשנה, הן ללא מעמד חוקי בישראל.
מיכל רוזין: יותר מ-48 שעות הראשונות?
אפרת שרעבי: הן אפילו נמצאות שם גם יותר משנה כאשר המקלט מיועד לקלוט שלושה עד שישה חודשים, בגדול.
אילן גילאון: מה קורה עם טיפול קונבנציונאלי לבעיית דלקת בכליות?
אילן גילאון: איפה הדברים האלה נופלים לפי ההגדרות של משרד הבריאות?
אפרת שרעבי: אני משרד הרווחה.
אלי אלאלוף: נגיע לבריאות.
אפרת שרעבי: אני התחלתי לומר שיש לנו מגוון של מסגרות שמיועדות לאנשים עם צרכים מיוחדים, לדרי רחוב.
אפרת שרעבי: יש כל מיני סוגים של מסגרות שאנחנו מתאימים בעצם את המסגרת לאותו אדם שזקוק לה ואנחנו מבצעים את ההשמה.
אפרת שרעבי: אם בדרך כלל אנחנו משלמים 75% בהתאם לפורמט של מתן שירות רווחה ו-25% משלמת הרשות המקומית, אז במקרה של האוכלוסייה הזאת אנחנו משלמים 100%.
איציק שמולי: חוץ מהאמירה שככל שיתנו לנו יותר, נעשה יותר, אתם יודעים לאמוד את הצורך בכל אחד מארבעת האפיקים שעליהם דיברת?
אפרת שרעבי: ישבנו במספר ועדות ועשינו עבודת מטה מאוד יסודית.
אפרת שרעבי: אנחנו יכולים לומר כרגע שאם אנחנו נקבל בסביבות 40 מיליון שקל, אנחנו נוכל לתת מענה לאוכלוסייה הזאת לא רק במסגרת החוץ-ביתית אלא גם באמצעות השירותים שקיימים לנו בקהילה במסגרת המחלקות לשירותים חברתיים.
איציק שמולי: ומבחינת מספרים, בכמה אנשים אנחנו נוגעים יותר בזכות ה-40 מיליון?
אפרת שרעבי: יש לי את הנתון, אני צריכה לחשב אותו במסגרת טבלה, אבל אני יכולה תוך כדי תנועה לאמוד את זה.
אלי אלאלוף: אז נחזור אליך.
דב חנין: אני חייב לחדד בפני הוועדה ואני אשמח שנציגי הממשלה יתנו לנו תשובה בעניין הזה.
דב חנין: התפרסמה כתבה מאוד מדאיגה ב"הארץ", של לי רון שמספרת שלמרות שהועברו כספים של 10 מיליון שקלים, אמנם לא סכום כסף גדול, אבל בכל מקרה זה כסף.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה לא הסכום הבלעדי.
אלי אלאלוף: יש בתקציב הרגיל של המשרד עוד סכומים.
דב חנין: כן, כן, בהחלט אדוני היושב ראש.
דב חנין: הסכום הזה הוא סכום תוספתי שהועבר על ידי האוצר כסוג של מענה לטענה, עניי עירך קודמים, אז אמרו, לא על חשבון עניי עירנו, אלא בנוסף לזה.
דב חנין: מעבירים 10 מיליון שקלים למשרד הרווחה כדי שיוכל לתת מענה לאנשים מתחום קבוצת מבקשי המקלט שנמצאים בסכנה.
דב חנין: על פי הכתבה לפחות, לא ברור האם הכסף הזה אכן בפועל מנוצל לטיפול בבעיה של מבקשי מקלט שנמצאים בסכנת חיים.
דב חנין: שם מסופר סיפור מאוד קשה על אישה שסובלת מאלימות במשפחה.
דב חנין: אנחנו מדברים על מגוון של מצבי מצוקה מאוד קיצוניים.
דב חנין: השאלות שלי הן: אחת, האם באמת הסכום הזה הועבר אליכם?
דב חנין: שתיים, האם הסכום הזה מנוצל למטרה הזו שלמה הוא ניתן, באופן מלא?
דב חנין: שלוש, האם אתם חושבים שצריך עוד כסף ולמה?
דב חנין: שוב, התפיסה כפי שאני מבין, והיא תפיסה נכונה, היא צריכה להיות שזה לא בא על חשבון האנשים שנמצאים במצוקה, מקבוצות אוכלוסייה אחרות, אלא אם יש צורך, מוסיפים קצת כסף כדי לפתור בעיות.
דב חנין: אנחנו מדברים על נשים במצוקה, על נשים בסכנה של אלימות.
דב חנין: אנחנו מדברים על אנשים ונשים שהם קורבנות עינויים ושהמדינה חייבת להם מעטפת של הגנה וטיפול, ואנחנו מדברים כמו שאמר חבר הכנסת גילאון קודם, על מין מצבי מצוקה רגילים של הסתבכות בבעיה בריאותית דרמטית שצריך לתת מענה לה, אז אני אשמח לתשובה גם ממשרד הרווחה, גם ממשרד הבריאות.
אפרת שרעבי: אני אענה על הדברים שבתחום אחריותנו.
אפרת שרעבי: קודם כול, הכסף הגיע למשרד.
אפרת שרעבי: ה-10 מיליון שקל נמצאים במשרד והם מחולקים לפי התחומים שאנחנו נדרשים לטפל בהם, זאת אומרת לפי ארבעת האוכלוסיות.
אפרת שרעבי: הם נכנסו לתקצוב והם עושים בהם שימוש במסגרת המסגרות והתעריפים הקיימים.
אפרת שרעבי: אחת הבעיות שאנחנו נתקלים בהן, שלא תמיד המסגרות שקיימות אכן מתאימות לצרכים של אותם אנשים ללא מעמד חוקי.
אפרת שרעבי: אנחנו יכולים להגיע למצב שאנחנו ממלאים את המסגרת באנשים שהמסגרת לא מיועדת להם במקור, ואז המסגרת לא מתאימה להם.
מיכל רוזין: למה אתם לא פותחים מסגרות מתאימות?
אפרת שרעבי: זו שאלה בנפרד.
אפרת שרעבי: א', תהליך של פתיחת מסגרות, כמו שכולם יודעים כאן סביב השולחן, לוקח המון זמן.
אפרת שרעבי: הוא גם לא יספיק.
מיכל רוזין: התקציב של ה-10 מיליון רק נמצאים פה מ-2006, אבל קחו את הזמן.
אפרת שרעבי: אבל התקציב של ה-10 מיליון שקיבלנו, הנחת היסוד היא שאנחנו מתבססים על מסגרות קיימות ומשלמים בזה תעריפים תוספתיים לטובת האוכלוסייה.
אפרת שרעבי: אין זה מספיק להקמה של מסגרות חדשות וזה גם לא בין יום.
אפרת שרעבי: כולנו מבינים שלהקים מסגרת חדשה עם כל הפרוצדורה וכל הבירוקרטיה הנדרשת, זה עניין של חודשים.
אלי אלאלוף: מה קורה בפועל מבחינת ה-10 מיליון?
אפרת שרעבי: אמרתי שיש לנו מסגרות, כל מיני סוגים של כל מיני אוכלוסיות בכל מיני צרכים.
אפרת שרעבי: יש תעריפים לכל מסגרת.
אילן גילאון: סלחי לי, אבל את אומרת כאילו כמה עולה קילו פירות.
אילן גילאון: אני רוצה לדעת מה הפירות.
אפרת שרעבי: אבל יש עשרות שנסגרות שאנחנו יכולים לקלוט בתוכם.
אפרת שרעבי: תלוי מה הצרכים של הבן אדם ואיזה בדיוק מוגבלות יש לו.
אפרת שרעבי: יש לו מוגבלות חושית, יש לו מוגבלות פיזית, הוא עיוור או חירש.
אפרת שרעבי: תלוי מה בדיוק הצרכים שלו.
אפרת שרעבי: מתאימים לו מסגרת בקהילה שהיא 24/7.
אלי אלאלוף: זו אוכלוסייה מגוונת, אז הם מתאימים את הפתרונות.
אילן גילאון: יש לך 10 מיליון שקל.
אלי אלאלוף: אני רוצה שנדייק, ברשותך אילן.
אלי אלאלוף: 10 מיליון שקל זה תוספת.
אלי אלאלוף: זה לא אומר שבסכומים הקיימים בתקציב הרגיל, במסגרות הרגילות של המשרד אי אפשר לקלוט אוכלוסייה במצוקה מהמהגרים או כל אחד - - -
אילן גילאון: אנחנו מדברים באופן כללי בלי מספרים.
אפרת שרעבי: שאלו אותי קודם, כשאנחנו ביקשנו 40 מיליון שקל, לכמה אוכלוסייה?
אפרת שרעבי: אני מייד יכולה לחשב את זה.
אפרת שרעבי: יש לי את הנתונים, אני צריכה רגע להיערך ולחשב אותם.
אלי אלאלוף: בדיון הקודם דיברתם על הצרכים שהיו לכל האוכלוסיות האלה.
אלי אלאלוף: היה רצוי שבדיון המשך תבואו ותגידו כמה פתרונות נתתם לא רק ב-10 מיליון שקל, כי אתם נותנים תשובות, אם ניקח רק את הדוגמא של המקלטים לנשים מוכות, אם 14% מתוך 700, דהיינו כ-100 נמצאים בטיפול, זה מעל לכל התקציב שעמד לרשות הפרויקט המיוחד שלהם.
אלי אלאלוף: 100 נשים מוכות, ואני במקרה מכיר את המסגרות האלה, זה כפול 10,000 שקל לחודש לאישה.
קריאה: 20,000.
אלי אלאלוף: תלוי במספר הילדים.
אפרת שרעבי: לא, זה קבוע.
אפרת שרעבי: שני ילדים עם אישה זה תעריך של 20,000 שקל.
אלי אלאלוף: אוקי, אז אם זה 20,000, זה ברור ש-10 מיליון שקל לא פותר את בעיית הצרכים של הקבוצה הזאת.
אלי אלאלוף: אם ניקח ילד במעון ויש היום מעון של 400 ילדים, המעון הגדול כביכול בסטנדרט הנדרש זה 400 ילדים, אולי תתקנו אותי במספר, אבל זה ברור שזה תקציב גדול יותר.
אלי אלאלוף: היה טוב ובמיוחד לאור ההחלטה האחרונה, שאי אפשר יותר לגרש וצריך לתת טיפול לאוכלוסייה שהיא עם ילדים ועם צרכים וכו', שנדע מה הצרכים.
אלי אלאלוף: זה מה שמבקש חבר הכנסת איציק שמולי.
אלי אלאלוף: הוא אומר, מה הצרכים, מה המספרים?
אלי אלאלוף: תנו לנו מספרים.
איציק שמולי: כן, אנחנו רוצים לדעת את המספרים גם כנגזרת מההחלטה שבינתיים כאן.
איציק שמולי: הם לא הולכים לשום מקום.
אלי אלאלוף: הצוות הבין-תחומי, הבין-משרדי מתפקד?
אלי אלאלוף: מתכנס?
אפרת שרעבי: הצוות הבין-משרדי סיים, בראשות פרופ' מור יוסף, אז הוא סיים את הוועדה ואני חושבת שבקרוב הוא אמור לפרסם את ההמלצות שלו.
אפרת שרעבי: ההמלצות שלו כוללות מענים לא רק בתחום הרווחה אלא גם בתחום הדיור ובתחום הבריאות כמובן, שרק בחבירת ידיים ובשילוב כוחות אנחנו יכולים לתת באמת את הטיפול - - -
אלי אלאלוף: כרגע הצוות הבין-משרדי לא מתפקד.
אפרת שרעבי: למיטב ידיעתי הוא סיים את עבודתו.
יוסף אדלשטיין: יוסי אדלשטיין, ראש מינהל אכיפה וזרים.
אלי אלאלוף: יש הערכת זמן?
יוסף אדלשטיין: זה יהיה בזמן הקרוב.
יוסף אדלשטיין: יש כרגע קצת דיונים מול האוצר לגבי המקורות התקציביים, ובימים הקרובים זה יוגש לשני השרים.
יוסף אדלשטיין: אנחנו התחייבנו בבג"צ גם שעד 17 ביוני הכול יסתיים ונוכל לרכז גם את בג"צ בסוגיה הזו.
איציק שמולי: אם את יכולה להסביר לנו איך בפועל עובדת המגבלה התקציבית האפקטיבית?
איציק שמולי: עכשיו נגיד במסגרת ה-10 מיליון, נאמר ויש תקצוב ל-100 נשים בשנה במקלטים.
איציק שמולי: כאשר מגיעה אישה ה-150, בסוף מה קורה בשטח?
אפרת שרעבי: תראה, אנחנו קיבלנו במקרה הזה נשים נפגעות אלימות גם לפני שקיבלנו את ה-10 מיליון שקל, וזה יצא מהתקציב השוטף של הטיפול בתחום.
אפרת שרעבי: ככה זה קרה גם בתחומים אחרים.
אפרת שרעבי: כמובן שסכום ייעודי מאפשר לנו לתעדף את הנושא ולהיות מאוד ממוקדים סביב האוכלוסייה הזאת ולא על חשבון האוכלוסייה המקומית.
אפרת שרעבי: אגב, לשאלתך, עשיתי חישוב זריז ואנחנו מדברים על אומדן של כ-1,000 אנשים מקרב האוכלוסייה הזאת שיזקקו לשירותים בהתאם לארבע האוכלוסיות שפירטתי.
איציק שמולי: זה לא בשמיים.
קריאה: שלא כולם בחוץ-ביתי.
אפרת שרעבי: 100 חוץ-ביתי כרגע.
אפרת שרעבי: חלק גדול מהם במסגרת מענים שיידרשו בקהילה גם סביב אלימות במשפחה וגם סביב דרי רחוב ואוכלוסייה שלא בהכרח תזדקק לטיפול מוסדי, אלא יכולה לקבל את שירותי הרווחה במסגרת הקהילה, ולכן זה שירותים יותר זולים.
אפרת שרעבי: האוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה, יש לה הרבה פעמים צרכים רפואיים שאנחנו לא יכולים לתת, שאי אפשר גם להשית אותם על המסגרות עצמן ופה אנחנו נתקלים במורכבות מאוד קשה, כי בעצם שירותי הרפואה לא מכוסים כפי שהיינו רוצים לראות.
מיכל רוזין: שתי נקודות, כי אנחנו נדבר גם עם הבריאות, אני מניחה, אבל קשה לי מאוד כל הזמן ההפרדות האלה של רווחה ובריאות.
מיכל רוזין: הדברים הם קשורים אחד לשני.
מיכל רוזין: בהרבה מדינות בעולם זה אותו משרד.
מיכל רוזין: דוח המבקר האחרון קובע ששום דבר ממה שהיה בעבר לא תוקן, לא שופר בעניינים האלה של רווחה ובריאות.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים שיש צוות בין-משרדי, יושב הרבה מאוד זמן.
מיכל רוזין: בסוף אני רוצה להבין, יש דברים שהם קבועים, שצריך לדאוג כך וכך.
מיכל רוזין: יש דברים שהם חירומיים ואתם לא מטפלים בחירומיים.
מיכל רוזין: אני יודעת מפניות שלי לרווחה, אני רואה מפניות אחרות, בין אם זו אישה מוכה שעכשיו עם כל הילדים שלה מוצאת את עצמה ברחוב ואין לכם מקום עבורה, בין אם זה משפחה שהילדה שלה מאושפזת בבית חולים והם חייבים פתרונות רווחתיים כדי לעזור להם לטפל באותה ילדה שמאושפזת שבועות ולפעמים חודשים.
מיכל רוזין: יש הרבה מאוד מקרים, בין אם אנשים מבוגרים.
מיכל רוזין: בסוף האינטרס, ואומר את זה דוח המבקר, האינטרס הוא אינטרס ישראלי.
מיכל רוזין: זה לא רק הומניטרי.
מיכל רוזין: יש חשיבות מאוד גדולה, כמו אותם קורבנות עינויים וקורבנות סחר.
מיכל רוזין: יש חשיבות לטפל בקבוצות האוכלוסייה האלה.
מיכל רוזין: אני מבינה מתוך המסמך, אני יכולה לעבר אתכם דבר-דבר, שמדובר על אולי מחצית מהסכומים שהוקדשו לדברים האלה ועדיין כל גורמי הסיוע שפועלים מול הקהילה, בטענה כוללת וגם מה שאני חווה אצלי בלשכה.
מיכל רוזין: הפניות אליכם נענות ב"אין לנו משאבים, אנחנו לא יכולים לעזור".
מיכל רוזין: אין פתרונות לאנשים, אז מה קורה עם האנשים האלה?
אפרת שרעבי: פניות למי, לרשויות המקומיות?
אלי אלאלוף: לא לענות מייד, בבקשה.
אורית מרום: אורית מרום מעמותת א.ס.ף.
אורית מרום: אלינו מגיעים כל הפניות.
אורית מרום: אנחנו אלה שמציפים את משרד הרווחה, את כל המחלקות, את כל האגפים יום-יום בפניות אליכם.
אורית מרום: את מדברת על זה, גברת שרעבי, על כך שהתחלתם לתת מענים.
אורית מרום: אתמול בבוקר אחרי הפנייה שהוצאנו כבר לפני שבועיים לגבי גברת שסובלת מאלימות במשפחה, זקוקה מאוד היא ומשפחתה למרכז האלימות במשפחה.
אורית מרום: גברת אורית עירון ממרכז גליקמן בתל אביב שוחחה איתנו אתמול בשעה 11:00 בבוקר.
אורית מרום: אורית אומרת, היא התייעצה עם חגי מויאל המפקח על המקלטים ועל המרכזים לאלימות במשפחה.
אורית מרום: התשובה שלילית, אני מצטטת: "לא מעניקים שירותי מבקשי מקלט.
אורית מרום: אין תקציב.
אורית מרום: לא ניתנה הוראה חדשה".
אורית מרום: אני הולכת למקרה אחר.
אורית מרום: גם קיבלנו תשובה לפני שבועיים לגבי דר רחוב, קשיש בן 75, ניצול מחנות העינויים.
אורית מרום: גברת גלית נבו, אחראית.
אורית מרום: אין-ספור 'פינגפונגים'.
אורית מרום: אחרי שאנחנו כותבים לסמנכ"לית שלכם, איריס פלורנטין, אומרים, "אין שינוי במדיניות".
אורית מרום: יש לי פה ערימה של דוגמאות לא מלפני שנה, ערימה של דוגמאות מהשלושה חודשים האחרונים, מרמת השטח ועד רמת ראשי האגפים ועד רמת איריס פלורנטין.
אורית מרום: אומרים, לא התחלנו בחלוקת המשאבים.
מיכל רוזין: גם השר ענה כך למי שבא אליו ללשכתו.
אורית מרום: שוב, אנחנו מקפידות בא.ס.ף לא לפנות על מקרים שהם מחוץ לטבלה המאוד יפה, מסודרת, מקצועית שאתם הכנתם, לשאלת חברי הכנסת.
אורית מרום: הכול מתוקצב.
אורית מרום: נעשתה עבודה סופר מקצועית.
אורית מרום: השאלה היא למה הפניות שלנו בשבועות האחרונים, עזבו את החודשים האחרונים, בימים האחרונים ממשיכים להיענות בשלילה?
אורית מרום: יש לי פה דוגמא פנטסטית, איומה, לזוג של מבקשי מקלט עם אלימות בבית, שהם מיועדים לצאת מכאן.
אורית מרום: האו"ם מסכים לקחת אותם מכיוון שהם כל כך פגיעים.
אורית מרום: ברור שהם יתפגרו פה עד שהרווחה יטפלו בהם.
אורית מרום: האו"ם אומר, אני מוכן להוציא אותם, אלא מה, אני צריך שהגבר יפסיק להכות את האישה שלו.
אורית מרום: אני מתנה יציאה בטיפול במרכז לאלימות במשפחה.
אורית מרום: אני מדברת על זוג שאני במו-עיניי במשרד שלי ישב.
אורית מרום: הגבר מגיע, בחור בן 27, אומר "מודה אני, אני מרביץ לאשתי, קשה לי, אני סובל מלחץ, אני רוצה טיפול".
אורית מרום: מרימים טלפון עוד פעם לאורית עירון מגליקמן, אומרת, לא ולא, אצלי לא תקבלו שירותים, אז מה הפער, ועל זה אני מבקשת לקבל את התשובות, מתי בדעתם להתחיל לתת שירותים?
אפרת שרעבי: כל השירותים שדיברת עליהם, כל המקרים, הם בקהילה.
אפרת שרעבי: בקהילה זה מחוץ לטבלה הזאת.
אפרת שרעבי: את לא מדברת על שירותים מוסדיים.
אפרת שרעבי: גליקמן זה מרכז לטיפול באלימות במשפחה בקהילה ובזה באמת לא היה שינוי במדיניות.
אורית מרום: אנחנו פנינו בחודשים האחרונים לפחות חמש פעמים לגבי השמה במעונות חוץ-ביתיים לאנשים נכים, לאנשים עם מוגבלות.
אורית מרום: לא קיבלנו.
אורית מרום: אנחנו היינו צריכים להפעיל ולבקש עזרה מחברי כנסת שיפנו וילחצו, והצלחנו להכניס אדם אחד, מוחמד אידריס המסכן שאני מדברת עליו פה בוועדה הזאת כבר שנתיים וחצי, ניאותו אחרי - - -
קריאה: הוא במסגרת של דרי רחוב, נכון?
אורית מרום: וכמה זמן שהוא היה ברחוב?
אורית מרום: שנתיים וחצי מוחמד אידריס ישן בגינת לוינסקי.
אורית מרום: סיימתי.
איציק שמולי: לי יש שאלה נוספת.
איציק שמולי: כל הסיפור הזה של "מחסני הילדים", איך אתם מתייחסים לזה כמשרד הרווחה?
איציק שמולי: מה מידת ההתערבות שלכם כאן?
איציק שמולי: כי לא הגדרת את זה כאחד מארבעת הערוצים.
אפרת שרעבי: אני רוצה להגיד לך, כפי שאתם יודעים, יש זרוע רווחה שמטעמו אני הגעתי, ויש במשרד גם זרוע עבודה.
אפרת שרעבי: אני מתנצלת, אני ממש לא מתמצאת בכל מה שקשור לזרוע העבודה סביב מעונות וסביב - - -
אלי אלאלוף: יש מישהו שיכול לעזור לך?
מירי ברברו אלקיים: שמי מירי, אני מנהלת את מסיל"ה, היחידה של עיריית תל אביב המטפלת בקהילה.
מירי ברברו אלקיים: הנושא באמת של מה שאתה קורא "מחסני ילדים", הבייביסיטרים, זה משהו אחר, זה תקציב אחר, זה בין-משרדי וכן אושר תקציב אחרי שבעצם חמישה תינוקות מתו במהלך חודש וחצי ב-2015, בעצם להקים מודל מסוים של מעונות עם צוות של גננות זרות ומעטפת של העמותה.
מירי ברברו אלקיים: נמצאים בתהליכים של הקמת אותם מעונות.
מירי ברברו אלקיים: זה לא פשוט.
מיכל רוזין: יש צפי?
מירי ברברו אלקיים: כרגע יש כבר שניים שפועלים.
מירי ברברו אלקיים: אמור לקום עוד אחד בספטמבר 2018.
מירי ברברו אלקיים: בסוף התהליך זה ייתן מענה לכ-1,100 תינוקות מתוך 2,500.
איציק שמולי: הוא מתוקצב על ידי העירייה והמשרד?
מירי ברברו אלקיים: הממשלה מתקצבת את ההפעלה של המעון והעירייה מממנת את השכירות ואת הארנונה, והשיפוצים זה הממשלה והעירייה.
איציק שמולי: הגוף המפעיל, מי הוא?
מירי ברברו אלקיים: המפעיל זה עמותות.
מירי ברברו אלקיים: עמותת 'יוניטף', עמותת 'לשובע', עמותות שניגשו לסוג של קול קורא.
איציק שמולי: והדד-ליין שאמרת?
מירי ברברו אלקיים: אין ממש דד-ליין.
מירי ברברו אלקיים: אני רוצה לקוות שתוך שנה ומשהו יקומו.
מירי ברברו אלקיים: זה לא עוד הרבה.
מירי ברברו אלקיים: מדובר על עוד מעון שכבר בשיפוצים ועוד שניים.
מירי ברברו אלקיים: זה מעונות גדולים.
מירי ברברו אלקיים: זה בניינים.
מירי ברברו אלקיים: הראשון זה 250 ילדים.
איציק שמולי: ומבחינת תקינה של יחס בין מטפלת לילדים?
מירי ברברו אלקיים: עשינו את זה יחד עם משרד העבודה הרווחה.
מירי ברברו אלקיים: בקיצון, אבל עדיין בתוך תקינה מקובלת של משרד העבודה והרווחה.
איציק שמולי: מה זו תקינה מקובלת?
מירי ברברו אלקיים: מטפלת אחת לכל שישה תינוקות.
מיכל רוזין: זו התקינה למעונות.
מירי ברברו אלקיים: לנעמ"ת, לויצו.
שי סומך: שי סומך, משרד המשפטים.
שי סומך: התקצוב של המסגרות לילדים הוא מעניין, כי יש את הפיקדון כמו שאתם מכירים - - -
אלי אלאלוף: שלא אושר.
קריאה: לעובדים בהיתר.
שי סומך: יש מצבים שהעובדים לא יוצאים בזמן מהארץ ואז הכספים מחולטים.
שי סומך: לפי התקנות, הכספים אמורים לשמש למטרת רווחתם של עובדים זרים.
שי סומך: בכסף הזה בעצם השתמשו כדי לממן את המסגרות לילדים.
אלי אלאלוף: חלק, אבל יש גם השתתפות של ההורים, לא?
מירי ברברו אלקיים: לא.
מירי ברברו אלקיים: ההפעלה היא 6 מיליון מארבעה משרדים שונים, האוצר, העבודה והרווחה, ו-8 מיליון באמת משאריות של פיקדונות, וההורים משלמים 800 ₪ לחודש.
קריאה: כמה עלה לך מעון לילד?
מירי ברברו אלקיים: לי עלה הרבה, אבל גם במדינת ישראל לילדים במצב סוציו אקונומי נמוך, ילדים בסיכון, בנעמ"ת וויצו משלמים 300 שקל לחודש.
אלי אלאלוף: את רוצה להשלים בבקשה, גברת?
מירי ברברו אלקיים: התייחסתי רק ל"מחסני התינוקות" ואני כן רוצה רגע על מה שנאמר על ידי משרד הרווחה.
אלי אלאלוף: תמחקו את המושג הזה של "מחסני תינוקות".
מירי ברברו אלקיים: אני אישית לא אוהבת אותו.
מירי ברברו אלקיים: אתם משתמשים.
מירי ברברו אלקיים: אנחנו קוראים להם בייביסיטרים כמו שהקהילה קוראת להם.
מירי ברברו אלקיים: התקצוב אז קרא להם "מחסני תינוקות".
אלי אלאלוף: תמחקו.
אלי אלאלוף: זה פוגע בילד.
מירי ברברו אלקיים: אני איתך לחלוטין.
מירי ברברו אלקיים: אני רק רוצה לומר, א', בעצם ציינתם את הכתבה בעיתון הארץ, שאני יודעת פנו למשרד הרווחה, שפשוט בתגובה של משרד הרווחה בעיתון היה כתוב שבינואר 2018 הועברו תוספות למסיל"ה, אז אני רוצה להגיד ששקל לא הועבר.
מירי ברברו אלקיים: לא ברור לנו מה זה הדבר הזה, אבל שקל לא הועבר, וכן אני רוצה להגיד שהמציאות בשטח היא מאוד שונה.
מירי ברברו אלקיים: מעבר למה שאורית אמרה, של דרי רחוב, של קורבנות עינויים בכלל, דרך אגב, גם לא נמצאים בארבע הקבוצות.
מירי ברברו אלקיים: זה קורבנות סחר ועבדות מוכרים, שזה המיעוט, זה 10% מתוך קורבנות העינויים, אבל גם נשים במעגל אלימות.
מירי ברברו אלקיים: רוב הנשים שיוצאות למקלטים, יוצאות דרך מסיל"ה, ואני כן אומר שכן מקבלים אותן במקלטים בדרך כלל אחרי שאנחנו מערבים פיקוח ארצי, זאת אומרת, בדרך כלל כששומעים שזו מבקשת מקלט, מסרבים לקבל.
מירי ברברו אלקיים: הבעיה העיקרית היא שלא זכאיות לשיקום, בגלל זה אני לא יודעת למה העלויות הן אותו דבר כמו של ישראלית, כי בעצם הן מקבלות קורת גג, את האוכל, את דמי הכיס ואת קורת הגג.
מירי ברברו אלקיים: הן לא זכאיות לשום שיקום, לא לימודים, לא קצבה, לא דירות מעבר.
מירי ברברו אלקיים: הן מגיעות למקלט באמצע הלילה עם הילדים.
מירי ברברו אלקיים: אין מגשרת שפתית, אין אף אחת שמקבלת את פניהן.
מירי ברברו אלקיים: רובן עוזבות מהר מאוד.
מירי ברברו אלקיים: דרך אגב, דיברת על אוהדה.