GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי ברברו אלקיים: לפחות לגבי תל אביב זה לא נכון.
מירי ברברו אלקיים: המשרד לא 100%.
מירי ברברו אלקיים: זה 25% רשות ו-75% רווחה, מתל אביב ומערים אחרות.
מירי ברברו אלקיים: אני רוצה רק לומר עוד דבר אחד.
מירי ברברו אלקיים: כשהעלינו את זה בוועדה הקודמת, וכן הבנתי שביקשו תגובה ממשרד הרווחה, אני ישבתי בוועדה יחד עם איל אמיר לנסח את זה, ובעיניי זה ש-10 מיליון, עזבו שהיה צריך להיות 40 מיליון ועכשיו 10 מיליון, ניתנו רק לפתרונו חוץ-קהילתיים, זו קטסטרופה ואני אמרתי את זה גם פעם קודמת.
מירי ברברו אלקיים: זה בעצם אותו דבר כמו היום.
מירי ברברו אלקיים: להוציא אישה שהיא במעגל אלימות, האופציה היחידה שלה תהיה לצאת רק למקלט.
מירי ברברו אלקיים: צריך לשים תקנים של עו"סיות שיקבלו אותן במרכז גליקמן.
מירי ברברו אלקיים: כנ"ל לאנשים עם נכויות.
מירי ברברו אלקיים: צריך שיהיו פתרונות בתוך הקהילה, לא רק לשים אותם מחוץ, ודרך אגב, גם יעלה יותר זול למשרד הרווחה.
אלי אלאלוף: מי נציגת משרד הבריאות פה בנושא?
אידית סגל: ד"ר אידית סגל, סגנית ראש מינהל רפואה.
אידית סגל: משרד הבריאות ממשיך לתת מענים רפואיים לאוכלוסיות - - - .
אידית סגל: זה חלק המדיניות השוטפת של המשרד ואנחנו ממשיכים לתת את זה.
אידית סגל: זה כולל נושאים כמו טיפות חלב לילדים, ביטוח לילדים דרך קופת חולים מאוחדת, טיפול בחולי שחפת ואיידס, טיפול בבריאות הנפש במרפאת גשר.
אידית סגל: במקביל לטיפול השוטף, המשרד היה שותף לוועדת פרופ' מור יוסף.
אידית סגל: היינו שותפים גם להמלצות.
אידית סגל: היינו גם שותפים לצוות חשיבה עם משרד הרווחה למתן מענים לאוכלוסיות ספציפיות.
אידית סגל: אנחנו הגשנו את הבקשה התקציבית שלנו, ואנחנו בניגוד אליכם לא קיבלנו תקציב למתן מענה לאוכלוסיות שהוגדרו על ידי הרווחה.
אלי אלאלוף: זה אומר שאתם לא עושים כלום לאוכלוסייה הזאת?
אידית סגל: לא, לא.
אידית סגל: אנחנו נותנים מענים.
אלי אלאלוף: מה אתם נותנים להם?
אידית סגל: כמו שהתחלתי ואמרתי, אנחנו נותנים מענים ספציפיים דרך המסגרות.
אידית סגל: למשל, מרפאת טרם בדרום תל אביב פועלת בתקצוב של משרד הבריאות, נותנת מענה של רפואה ראשונית ורפואה יועצת לאוכלוסייה בתל אביב או למעשה בכל האזור.
אידית סגל: טיפול במרפאות איידס ושחפת נעשה בכל הארץ לכל מי שעומד בקריטריונים הרפואיים.
אידית סגל: מרפאת גשר כמו שנאמר כאן, הסדר ביטוחי של ילדים דרך קופת חולים מאוחדת, משרד הבריאות מסבסד את ההסדר הביטוחי הזה.
אידית סגל: טיפול בטיפות חלב לילדים של האוכלוסייה הזאת, שוב פעם, בתקצוב של משרד הבריאות.
אידית סגל: כמובן יש את כל טיפול החירום דרך בתי החולים.
אלי אלאלוף: והשירות הרפואי באיכילוב.
אידית סגל: חוק זכויות החולה מחייב את בתי החולים לתת מענה לכל פונה דרך חדר המיון וזה נעשה באופן שוטף בכל בתי החולים בארץ.
אלי אלאלוף: זה לא רק באיכילוב?
אידית סגל: זה לא רק באיכילוב.
אידית סגל: שני בתי החולים שנושאים בעיקר העול זה באמת איכילוב ווולפסון, כי זה המיקום הגיאוגרפי, אבל כשמגיע אדם כזה ללניאדו או לסורוקה, אז הוא יקבל מענה וטיפול דרך חדר המיון באופן דחוף.
אידית סגל: אני רק אומר שבמקביל משרד הבריאות אמר ואומר שהפתרון הנכון לאוכלוסייה הזאת זה הסדר של ביטוח לאורך זמן, כלומר באמת הפתרון גם לצורך מניעה של החמרה של מחלות, גם לצורך קידום בריאות וגם לצורך מתן מענה רפואי לאוכלוסייה הזאת.
אידית סגל: מה שנכון הוא, שיהיה ביטוח בדומה למה שקיים היום לילדים, דרך הסדר מאוחדת.
איציק שמולי: אבל במה זה שונה מההסדר עם מאוחדת?
איציק שמולי: ההסדר עם מאוחדת הוא רק לילדים?
אידית סגל: הסדר מאוחדת חל רק לילדים עד גיל 18, שוב פעם, בסבסוד של המדינה, בסבסוד של משרד הבריאות.
אידית סגל: חלק המשפחה משלמת, חלק אנחנו.
אידית סגל: מוגדר עד גיל 18.
אידית סגל: הכוונה שלנו הייתה להרחיב את זה לאוכלוסיית הבוגרים.
אידית סגל: זה מה שאנחנו חושבים שהוא נכון מקצועית.
זואי גוטצייט: זואי גוטצייט מרופאים לזכויות אדם.
זואי גוטצייט: חולי סרטן מקבלים מענה?
זואי גוטצייט: מקבלים כימותרפיה?
זואי גוטצייט: הם מגיעים למיון בשלב 4, בשלב באמת האחרון.
זואי גוטצייט: מאשפזים אותם חירומית או קובעים שהם צריכים כימותרפיה?
זואי גוטצייט: קובעים שהם צריכים השתלת מח עצם?
זואי גוטצייט: משרד החינוך נותן להם מענה?
אידית סגל: כמו שאמרתי קודם, כשמגיע חולה לחדר מיון באופן דחוף הוא מקבל מענה, כולל סרטן דרגה 4, ואנחנו טיפלנו לא באחד ולא בשניים.
אידית סגל: נכון הוא שאין פתרון כוללני לאוכלוסייה הזאת כרגע.
זואי גוטצייט: אין פתרון כוללני לאוכלוסייה, אין פתרון כוללני לאותו בן אדם שנמצא כרגע במחלקה פנימית, עומד בפני קטיעת רגל עקב מחלת הסוכרת והרופאה התקשרה אלי היום בבוקר ואמרה, אנחנו אולי רוצים בכל זאת לתת לו עוד צ'אנס, לשחרר אותו והוא צריך טיפול בקהילה.
זואי גוטצייט: איזה מענים יש בקהילה?
זואי גוטצייט: אין מענים בקהילה.
זואי גוטצייט: אני רק רוצה לשאול שאלה.
זואי גוטצייט: אנחנו בהסכמה מוחלטת לגבי הקביעה שהסדר ביטוחי הוא באמת הפתרון הנכון ביותר.
זואי גוטצייט: אני לא יכולה להחיל הסדר ביטוחי על הקהילה הזאת.
זואי גוטצייט: אתם משרד הבריאות.
זואי גוטצייט: מה אתם עושים?
זואי גוטצייט: אתם אמרתם לנו את זה כבר לפני שנה, אמרתם לנו את זה כבר לפני שנתיים.
זואי גוטצייט: כמה אנשים ישלמו עוד בבריאותם עד שההבנה הזאת תיתרגם למעשים?
אידית סגל: א', צריך להבין ולדעת שעבודת המטה והנושא של גיבוש המודל של הסדר ביטוחי נעשתה וממשיכה להתקיים כל הזמן.
אידית סגל: היה לנו שיח גם עם משרד המשפטים, גם עם משרד האוצר, גם עם רשות האוכלוסין.
אידית סגל: יש לנו הבנות והתקדמות, אבל יש פה החלטה של מדיניות שצריכה להתקבל ברמת ממשלה, אם מוציאים את זה לפועל, כן או לא.
זואי גוטצייט: בדוח מבקר המדינה, גם בדוח המעקב שפורסם לפני שבוע, נמסר ממשרד ראש הממשלה שכל משרד, והכוונה למשרד הרווחה והבריאות, בתחום שלו יש לו את המנדט לקבוע את המדיניות שלו איך לחלק את התקציב ואיזו מדיניות להפעיל.
אלי אלאלוף: ציטוט נכון.
אלי אלאלוף: את חושבת שבמשרד הבריאות יש יתרון שלא מנוצלות?
אילן גילאון: אני רוצה להתייחס לזה.
אילן גילאון: זה גם לא נכון, זה גם מטומטם, זה גם לא מוסרי וזה גם כל כך יקר.
אילן גילאון: אני ב-2013 רציתי לבדוק כמה עולה הכאוס הזה.
אילן גילאון: אין לנו שיטה לכלום.
אילן גילאון: מי שבא, בא, מי שלא בא, לא בא.
אילן גילאון: אגב, אדוני היושב ראש, טיפול מניעתי הוא נכון וזול לגבי כולם.
אילן גילאון: כאן מדובר באנשים ולכן הכלל, אני אתחיל מהסוף להתחלה, מה שחכם וצריך לעשות כאן, אגב, אני מ-2013 לא קיבלתי תשובה על העלות, כמה עולה הכאוס הזה, והסתבר שהכאוס הזה של חוסר עלה ב-2013 - 71 מיליוני שקלים.
אילן גילאון: לו נתנו לכל אחד על פי חוק בריאות ממלכתי כפי שקיים בארץ, כל מי שמגיע בתוך המסגרת המדינית שלנו, את אותם התנאים, היינו יוצאים גם נשכרים מבחינת שכר וגם עושים את המענה הנכון כל זמן שהאנשים האלה נמצאים כאן ולא הוברר שמעמדם הוא אחר, ולכן אין דרך אחרת, כי אחרת אנחנו גם נשלם הרבה, גם נגורש מהעיר וגם ילקו אותנו באחוריים וזה דבר מטופש.
אילן גילאון: צריך כרגע להכליל את כל שיושב תחת המטריה של מדינת ישראל במסגרת האחריות הבריאותית שישנה כאן לאורך כל הדרך.
אילן גילאון: אני לא מדבר על החלק של הבריאות הפרטית שקורית כאן, אבל הבריאות הממלכתית שמתרחשת, היא צריכה לחול על כל מי שנושם תחת שמי מדינת ישראל.
אילן גילאון: יהיה זול יותר למדינת ישראל.
אילן גילאון: לא שזה יהיה מובן מאליו ומוסרי, אלא גם זול יותר למשרד הבריאות, למשרד הרווחה ולכל האחרים, כי אחרת מה קורה?
אילן גילאון: אנחנו משלמים, ואתה יודע, בכיבוי שריפות, שזה תשלום הרבה יותר יקר, אז אנחנו יכולים להתפתל עד מחר בבוקר.
אילן גילאון: מה שקורה כרגע, תסלח לי על הביטוי, זה חצי היריון.
אילן גילאון: זה לא לפה ולא לפה והוא עולה הרבה יותר כסף.
אילן גילאון: לשר, אז היה שר, עכשיו הוא הסגן של עצמו, הוא נתן את התשובה הזאת.
אילן גילאון: יש לי כאן טבלה מה עלות של ההוצאה הציבורית בטיפול המבוזר, המפוזר והלא מסודר הזה.
אילן גילאון: אז היה 71 מיליון שקל.
אילן גילאון: עד היום אף אחד לא ידע להגיד לי כמה זה עולה, ואני מקיש שזה היה עולה לא בהרבה יותר מזה לו היו הולכים לאיזו מדיניות של בריאות ממלכתית-ציבורית לכל דיכפין, בעיוורון מוחלט, מקובע, איזה צבע יש לו.
שי סומך: רק מבחינה אינפורמטיבית, יש עוד שני הסדרים של בריאות שצריך לציין אותם.
שי סומך: דבר ראשון, כל מעסיק של מסתנן חייב לרכוש עבורו ביטוח רפואי, זה קובע חוק עובדים זרים.
שי סומך: דבר שני, יש גם את ביטוח נפגעי עבודה שכולל גם טיפול רפואי עבור הפגיעות, והוא חל גם על עובדים זרים גם בלי קשר לחוקיות שלהם בארץ, וגם שם יש לפחות לגבי מי שנפגע בעבודה, יש כיסוי של טיפול רפואי.
אלי אלאלוף: את יכולה להסביר לנו את העבודה הזאת?
דינה דומיניץ: דינה דומיניץ, מתאמת המאבק לסחר בבני אדם, משרד המשפטים.
דינה דומיניץ: אני מרכזת את צוות הפיילוט הבין-משרדי שעורך מיפוי של אוכלוסיות פגיעות שנטען לגביהן שעברו עינויים בסיני.
דינה דומיניץ: אנחנו נמצאים לקראת סוף העבודה שלנו בצוות.
דינה דומיניץ: אנחנו ממש נמצאים עדיין בעיצומה של עבודה.
דינה דומיניץ: אנחנו יושבים על מקרים.
דינה דומיניץ: אנחנו קיבלנו הפניות של שלל גופים, גם מהארגונים, גם מכל חברי הפיילוט שנמצאים, שזה משרד העבודה והרווחה, משרד הבריאות, רשות האוכלוסין והסיוע המשפטי של משרד המשפטים, ואנחנו אמורים לפרסם את המסקנות בסוף חודש יוני.
דינה דומיניץ: כמובן שאנחנו נסתנכרן עם הוועדה של פרופ' מור יוסף ואנחנו נגיש את ההמלצות שלנו.
אלי אלאלוף: אתם הופתעתם מהמספרים שקיבלתם?
דינה דומיניץ: אני לא בטוחה שאנחנו נגיע ל-100 באמת.
דינה דומיניץ: כרגע עוד לא הגענו ל-100 מקרים ובכל מקרה ההחלטה היא שאנחנו נסיים את העבודה שלנו גם אם זה לא יעמוד בדיוק על 100 מקרים.
דינה דומיניץ: אנחנו נוכל להתרשם גם מ-80 מקרים, כי חשוב לי יותר לסיים ולהגיש את ההמלצות.
אלי אלאלוף: ובעבודה שלכם יהיה גם מרכיב של פתרונות שאתם מציעים כדי לעזור לאותם נפגעים?
שפי פז: אני רוצה פשוט להתייחס למשרד הבריאות, כי פשוט לא נגענו בנקודה של מרפאת גשר שאנחנו לא יודעים אחרת.
שפי פז: אנחנו יודעים שהיא אמורה לסגור את דלתותיה עוד חודש וחצי, כשגם היום קרוב לשנתיים היא כבר כמעט ולא מקבלת מטופלים חדשים, כן בהצהרה אבל בפועל לא, והמצב הוא קטסטרופלי.
שפי פז: היום יש מאות של אנשים במצבים נפשיים קשים.
שפי פז: לא רק הקריטיות והאקוטיות שהיא תמשיך להתקיים, בעיניי גם חייב להרחיב אותה, כי כבר בשנה וחצי האחרונות אנחנו לא מצליחים כמעט להפנות אף אחד חדש ובעצם יש אנשים עם מצבים נפשיים פסיכיאטריים קשים ביותר, שאלא אם כן אנחנו מגיעים לקיצון ואנחנו נביא אותם אז למיון פסיכיאטרי, מייצבים אותם ואז הם יוצאים לקהילה, עוד פעם ללא טיפול, ובעיננו זה ממש ברמה של חיים ומוות הנושא של מרפאת גשר.
אלי אלאלוף: התושבים רוצים להגיב?
קריאה: אני לא רוצה להתווכח על הנושא, לא רווחה, לא בריאות, למרות שהנושא של אלימות במשפחה הוא תוצר של מה שדיברנו בפגישה הקודמת.
קריאה: אני מבקשת דיון נפרד.
קריאה: אנחנו רוצים תקציב ייעודי לנפגעי הטראומות בדרום תל אביב.
קריאה: אנחנו רוצים תקציב ייעודי לאנשים שעברו אונס, נשים שעוברות הטרדות מיניות, לאנשים שפוחדים לצאת מהבית, לאנשים שחברי כנסת מסיתים נגדם, לילדים שנשדדו, לילדים שפוחדים לצאת לגינות ציבוריות, לאנשים שלא ישנים בלילות בגלל שיש להם חמרה בכניסה, לאנשים שלא יוצאים מהבית כי יש תגרות רחוב ודקירות מתחת לבית שלהם, אנשים שחיים באווירה של אלימות, אז אם אנחנו מדברים על טראומות, יש עוד טראומות בעולם הזה.
קריאה: אני לא ראיתי בחיים שמישהו מתקצב אותנו.
קריאה: הילדים שלנו לא מקבלים טיפול פסיכולוגי על הטראומות שלהם, הזקנות לא מקבלות יחס מיוחד, לא מהרווחה.
קריאה: להיפך, עוד משתלטים להם על מעט המועדוניות שיש להם והופכים אותם למועדוניות לזרים.
קריאה: העיסוק האובססיבי האינסופי הזה בזכויותיהם של אנשים שהם לא אזרחי המדינה ושחיים פה על חשבון אזרחי המדינה, יצטרך מתישהו להיפסק, אז או שתחליטו לחלק, אז קדימה, בואו נקים מרפאות מיוחדות.
קריאה: אני אביא לכם רשימה של יותר מ-1,000 נפגעי טראומה בגלל הנוכחות שלהם אצלנו בבית, אבל תמצאו לזה פתרון, כי לנו יש זקנים, נשים, ילדים נפגעי טראומה בבית.
אלי אלאלוף: אני לא יכול כרגע לקיים דיון על דבר שלא התכוננו.
אלי אלאלוף: לקראת הדיון שנעשה עם הדוח של פרופ' מור יוסף, אנחנו נבקש מהמשרדים הרלוונטיים, דהיינו בריאות ורווחה לתת לנו דיווח איך נערכים באזורים שלכם, מה עשו ומה יעשו באזורים שלכם.
אלי אלאלוף: למשרד המשפטים אין לדעתי קשר לעניין הזה, אבל שני המשרדים יתנו לנו דיווח על ההיערכות שלהם באזורים של דרום תל אביב.
אלי אלאלוף: אני מבקש לעשות פה הפסקה, ברשותכם.
אלי אלאלוף: בישיבה הזאת קיבלנו דיווח לא מספק, אני חייב להגיד, למרות שיש סימנים טובים.
אלי אלאלוף: כפי שאמרנו, נעשה דיון לקראת הדיווח של דוח מור יוסף בעניין הזה, שאני מעריך שעד סוף יוני יהיה מוכן, ונשלב גם את הדיווח על ההיערכות של שירותי הרווחה והבריאות באזורים שיש בהם אוכלוסייה חדשה.
אלי אלאלוף: אנחנו מתכנסים עוד חמש דקות על הרביזיה שקבענו.
אלי אלאלוף: היום ה-15 במאי 2018, א' בסיון התשע"ח, השעה 9:07 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: אנחנו נדון בהצעת התקנות שהוכנו על ידי משרד העבודה והרווחה בנו שא העובדים הזרים (ערובה) (הוראת שעה), התשע"ח-2018.
אלי אלאלוף: אני מבין שיש התלבטויות שצצות פתאום בדקה ה-90.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור שאני לא מחויב להתלבטות כלשהי אלא רק לדיון.
אלי אלאלוף: מה שהוחלט כאן, זה מה שאנחנו נוכל לעמוד בו.
אלי אלאלוף: יש כאן צורך בערבויות וכולי מהחברות.
אלי אלאלוף: זה לא דבר חדש אלא נדון חודשים רבים.
אלי אלאלוף: היום הוא יום ההחלטה ולא יום ההתלבטות.
אלי אלאלוף: לצערי אנחנו יודעים שיש ניצול לא תמיד נעים כלפי העובדים הזרים והם משמשים מצד אחד להתבססות כלכלית של החברות אבל דבר אחד שוכחים והוא ההתבססות הכלכלית של העובדים הזרים.
אלי אלאלוף: זה לא היום שנרצה לפגוע בהם.
אלי אלאלוף: היו לנו מספיק הזדמנויות לעשות זאת בעבר והגיע הזמן שנתחיל לתקן.
אלי אלאלוף: משרד העבודה, רוצה לפתוח את הדיון?
אלי אלאלוף: אחר כך רשות האוכלוסין.
אור רוזנמן: אדוני, אנחנו נבקש ממשרד הבינוי לתת את הרקע לתקנות.
אלי אלאלוף: אתם כותבים תקנות והם נותנים את הרקע?
אור רוזנמן: נותנים את הרקע.
אור רוזנמן: אני אקריא את התקנות ואני אסביר אותן.
נתנאל לפידות: מנהל אגף בכיר, תכנון אסטרטגי ומדיניות, משרד השיכון.
אלי אלאלוף: יש לנו כבוד גדול היום.
אלי אלאלוף: פעם ראשונה שאתה מופיע אצלנו.
נתנאל לפידות: זכיתי להיות מוזמן.
נתנאל לפידות: בוקר טוב.
נתנאל לפידות: משרד השיכון הוביל מהלך של הכנסה של חברות זרות לישראל, לפתוח את ענף הקבלנות גם לחברות זרות.
נתנאל לפידות: זה נובע מהחלטת ממשלה.
אלי אלאלוף: גם לחברות זרות.
אלי אלאלוף: אלה רק שש חברות, לא?
אלי אלאלוף: זה מוגבל מראש.
אלי אלאלוף: זה לא היה בתנאים עת פניתם אליהן.
אלי אלאלוף: ידעו שתהיה עורבה, שייתנו ערובה כלשהי על העובדים שהם מביאים.
נתנאל לפידות: ברשותך, אני אסביר.
נתנאל לפידות: העברנו החלטת ממשלה להבאת החברות על מנת להתמודד גם עם משבר הדיון ולהגדיל את כושר הייצור, להגדיל את הפריון ואת התחרות בענף ואת ההכנסה של טכנולוגיות חדשות.
נתנאל לפידות: במסגרת זו אנחנו עושים את זה בצורה מדודה ושקולה ואנחנו אפשרנו עד שש חברות בלבד להוציא רישיונות לעבודה בלתי מוגבלת בענף הבנייה למגורים.
נתנאל לפידות: כל חברה יכולה להביא עד 1,000 עובדים.
נתנאל לפידות: נציגי החברות, חלקם, נמצאים כאן בחדר.
נתנאל לפידות: במסגרת התהליך, החברות נדרשו להקמת החברות.
נתנאל לפידות: במצטבר הן פעלו בביצוע של מעל 2,500 יחידת דיור.
נתנאל לפידות: כמובן שזה אומר שההקמה של החברה, יש כאן את ההתחייבויות כלפי ספקים, התחייבויות כלפי מזמיני העבודה ובעצם ההיקפים והמחויבויות שהחברות לקחו על עצמן, מדובר במאות מיליוני שקלים.
נתנאל לפידות: במסגרת התהליך, כמו שאדוני היושב ראש אמר, ביחד עם רשות ההגירה, נוהל רשות הגירה שאנחנו היינו מתואמים אתו, הבהרנו לחברות מה יחול עליהן מבחינת החובות של אגרות והיטלים.
נתנאל לפידות: נתנו להן בדמי ההיתר הגנת ינוקא לשנתיים על מנת לאפשר להן להיכנס לישראל ולהחיל את הפעילות העסקית שלהן.
נתנאל לפידות: בנושא של הערבות, עד היום היא חלה רק על תאגידי כוח אדם וזה מה שמובא היום לדיון בוועדה, נושא של החלת הערובה.
נתנאל לפידות: גם כאן אנחנו סבורים שאפשר להפחית את הערובה מכיוון שהמחויבות וההתחייבויות שיש לחברות בהיקפים הכספיים, זה לא כמו אצל תאגידי כוח אדם שבסופו של דבר גובים כסף מקבלן ומעבירים אותו לעובד, ולכן אם הם יעשו משהו, אין לנו היכן לתפוס אותן.
נתנאל לפידות: במקרה הזה המחויבויות שיש להן כלפי המדינה וכלפי המזמינים והסיכון שהן לוקחות על עצמן, יש לנו היכן לתפוס אותן ולהעניש אותן במידה והן יפרו ולא ישלמו את השכר של העובדים.
נתנאל לפידות: זו הסיבה שאנחנו מביאים את ההצעה כמו שהיא.
אלי אלאלוף: מה שיש בפנינו, זה טוב לכם?
נתנאל לפידות: הדיון כאן היה רק על נושא התחולה.
נתנאל לפידות: מתי זה יתחיל.
אלי אלאלוף: מתי אתה רוצה שזה יתחיל?
נתנאל לפידות: אנחנו מבקשים לשנות את זה משלושה לשישה חודשים.
אלי אלאלוף: כי הם לא ערוכים?
נתנאל לפידות: מכיוון ש- - -
אלי אלאלוף: כשחיפשתם את שש החברות, לא ידעו באיזה תנאים הן באות?
אלי אלאלוף: לא היה כתוב?
נתנאל לפידות: כשפרסמנו את המכרז, זה לא היה קבוע.
נתנאל לפידות: אחרי כן, עת פרסמנו את הנוהל, כתבנו שזאת תהיה מחצית, כפי שזה מופיע כאן, אבל עדיין, כל עוד זה לא חל, החברות כבר החלו בהתחייבויות שלהן וכרתו חוזים עם ספקים.
נתנאל לפידות: אנחנו רוצים לאפשר להן ולא לדחוף אותן לבעיות שיפגעו בפרויקטים הקיימים.
נתנאל לפידות: זה נושא של תזרים מזומנים, שייכנסו כספים כדי שהן יוכלו לרתק את ההון הנדרש.
אלי אלאלוף: אתם אומרים שהערובה היא 254,000 שקלים.
אלי אלאלוף: עבור מה זה?
נתנאל לפידות: על ה-36 עובדים הראשונים.
נתנאל לפידות: זה חל רק על ה-36 עובדים ראשונים.
נתנאל לפידות: אור, אתה רוצה להסביר?
אור רוזנמן: אדוני, אולי נסביר את הגובה בתקנות.
אור רוזנמן: מבחינת סכום הערובה, סעיף 3 לתקנות קובע ש"סכום הערובה יהיה בשיעור מחצית הסכום הקבוע בתקנה 3א(1)(ב) לתקנות קבלני כוח אדם, בעד כל עובד זר בענף הבניין שהוא מבקש היתר להעסיקו" - כאן המספר צריך להיות 273,484 שקלים חדשים - "הגבוה מביניהם".
נעה בן שבת: זאת אומרת, הסכום הזה שכתוב כאן, הוא לא מעודכן.
אור רוזנמן: הסכום הזה הוא מלפני שנה.
אור רוזנמן: אנחנו נצטרך לעדכן את הסכום.
אור רוזנמן: הוא עודכן בעקבות המדד ואנחנו נבקש לעדכן אותו גם בתקנות שלנו.
אור רוזנמן: ברגע שלמעשה חברה עוברת את המספר של 37 עובדים, הערבות היא לפי מספר העובדים כי הם עוברים את הרף המינימלי.
אלי אלאלוף: מה התוספת פר עובד?
אור רוזנמן: בערך 3,500 שקלים.
אור רוזנמן: אני אוכל לתת מספרים מדויקים.
אור רוזנמן: כרגע זה 3,500 שקלים כפול מספר העובדים.
אלי אלאלוף: אחרי 37 עובדים.
אור רוזנמן: אחרי.
אלי אלאלוף: החל מ-37 עובדים ומעלה.
אור רוזנמן: 37-38 עובדים, משם והלאה, הסכומים צריכים להיות.
אור רוזנמן: לכן חברות שיש להן לצורך העניין היתר ל-1,000 עובדים, סכום הערבות שלהם עומד על כ-3.5 מיליון שקלים.
אור רוזנמן: זה סכום ניכר.
אור רוזנמן: צריך זמן התארגנות לסכום הזה.
אלי אלאלוף: בבקשה, נציג הקבלנים.
נעה בן שבת: סליחה.
נעה בן שבת: הערבות היא לכל תקופת ההיתר.
קריאה: תוקף, עוד שנה.
יצחק גורביץ: בוקר טוב.
יצחק גורביץ: התאחדות בוני הארץ.
יצחק גורביץ: אנחנו כן רוצים להודות למשרד השיכון וליתר משרדי הממשלה שמסייעים לנו בהבאתם של העובדים הזרים לישראל ובכל הסוגיה של העובדים הפלסטינים.
יצחק גורביץ: אנחנו משולבים באותו צוות שעבד בסוגיה של החברות הזרות.
יצחק גורביץ: הבחינה של החברות הזרות שפועלות בישראל הייתה בחינה כלכלית ונבחרו חברות שהן בסדרי גודל הרבה יותר גדולות מכל חברות הבנייה שיש בארץ, שבונות במיליארדי דולרים.
יצחק גורביץ: סוגיה של הנחת ינוקא, אני לא חושב שזו הגדרה רלוונטית.
יצחק גורביץ: יש כאן אנשים, בעיקר נתנאל, שמאוד מסייעים לנו בסוגיה הזאת אבל חברות שפועלות בכל העולם במיליארדי שקלים, אלה לא חברות ינוקא.
יצחק גורביץ: הקבלנים שלנו לא זוכים בזה.
אלי אלאלוף: מה זה המושג הזה ינוקא?
יצחק גורביץ: זה מה שתואר שצריך לעזור לחברות החדשות האלה שמגיעות לישראל.
יצחק גורביץ: במסגרת אותו חוק שעבר לחברות הזרות הוגדרו כהקלות לינוקא.
יצחק גורביץ: כאילו אלה חברות קטנות ומסכנות.
יצחק גורביץ: אם רוצים להשוות את תנאי העבודה, צריך להשוות אותם באופן מלא.
יצחק גורביץ: אם על תאגיד שבסופו של דבר מגלגל את העלות לקבלן חלה הערובה מהתחלה, כך צריך להיות לגבי החברות הזרות.
יצחק גורביץ: שלא לדבר על דמי ההיתר שזה סכום הרבה יותר גבוה.
יצחק גורביץ: נכון ששלושה מיליון שקלים זאת ערובה ואת לא באמת עלות כלכלית.
נתנאל לפידות: כלכלית, אמרנו, ריתוק הון.
יצחק גורביץ: העלות הכלכלית זה אולי חמישה אחוזים, שלושה אחוזים מהערובה הזאת.
יצחק גורביץ: לשים כסף בצד.
אלי אלאלוף: תכל'ס, מה היית ממליץ?
יצחק גורביץ: הייתי ממליץ להחיל את הערובה בדיוק כמו על התאגידים מהיום הראשון.
יצחק גורביץ: בדיוק אותו דבר.
יצחק גורביץ: אין שום הגיון להפלות לרעה עד כדי כך את הקבלנים שלנו.
יצחק גורביץ: שוב אני אומר, צריך להודות לכל הפעילות שנעשית במשרד הבינוי וגם ברשות האוכלוסין בנושא של הבאת העובדים הזרים אבל אין הגיון.
יצחק גורביץ: לא יכולים לבחון את החברות הכי חזקות אולי בעולם שבאות לעבוד כאן ולתת להן הנחת ינוקא.
יצחק גורביץ: יש לי קבלנים שיש להם טנדר עם מערבל בטון, גם הם ינוקא והם לא זוכים להקלות כאלה.
יצחק גורביץ: אני מציע שאם בכלל, להטיל עליהן את כל הערובה בדיוק כמו שחלה על התאגידים, מהתחלה.
נעה בן שבת: זאת אומרת, לא בסכום של מחצית הערובה.
יצחק גורביץ: הסכום המלא.
יצחק גורביץ: לא מחצית ולא חצי שנה.
יצחק גורביץ: מהיום הראשון כי אחרת מה המשמעות של לבחור את החברות הכי חזקות?
נעה בן שבת: אבל אם הם מסבירים שתאגידי כוח האדם רק נושאים בעלויות התיווך לעומת החברות שנושאות גם בעלויות הבנייה עצמה, כפי שהוסבר לנו כאן?
יצחק גורביץ: התאגידים כאן הם רק גובים את זה מהקבלן שלנו.
יצחק גורביץ: זה נכון.
יצחק גורביץ: כשמסתכלים על התאגיד, זה נכון, אבל אני מסתכל על הקבלן.
נעה בן שבת: אתה אומר שכל עלויות הערובה מגולגלות על הקבלנים.
יצחק גורביץ: ברור.
יצחק גורביץ: עוד לא קיבלנו סבסוד מאף תאגיד.
יצחק גורביץ: לא ראיתי דירה מסובסדת מתאגידים.
יצחק גורביץ: אני אומר שצריך להשוות את התנאים מהתחלה ועד הסוף, במיוחד שנבחרו חברות עצומות.
יצחק גורביץ: רבותיי, יש כאן נציגים של חברות שאולי אין בארץ חברות כאלה.
יצחק גורביץ: לתת להן הנחת ינוקא?
יצחק גורביץ: אולי אנחנו יכולים לקבל נדבות אצלן.
אלי אלאלוף: עם כמות הבנייה שיש לכם ביד, שאתם עוד לא מבצעים.
יצחק גורביץ: לא, אנחנו מבצעים.
אלי אלאלוף: תאמין לי שאני יודע וכל מילה שאני אומר, אני עומד מאחוריה.
אלי אלאלוף: כך המחירים של הדיור.
אלי אלאלוף: יש לכם שליטה אדירה על זה.
יצחק גורביץ: הלוואי.
אלי אלאלוף: אתם חס ושלום לא מסכנים ואף אחד לא רוצה לראות אתכם ככאלה.
אפרת לב ארי: אני רוצה להתייחס לטענה של איציק לגבי הגנת ינוקא כי נדמה לי שיש כאן קצת ערבוב של מין שאינו במינו.
אפרת לב ארי: אנחנו היום מדברים על תקנות בנושא הערובה.
אפרת לב ארי: הנימוק של הגנת ינוקא היה נימוק לגבי תקנות אחרות, תקנות שנוגעות לדמי היתר, לגביהן באמת נתנו הגנת ינוקא שלפיה במשך שנתיים מיום קבלת היתר לראשונה על ידי חברת בנייה זרה, היא פטורה מתשלום של דמי ההיתר.
אפרת לב ארי: דמי ההיתר, זה סכום של 12,120 שקלים לשנה עבור כל עובד.
אפרת לב ארי: אם נכפיל את זה ב-1,000 עובדים, הסכום הוא 12 מיליון ו-120,000 שקלים.
אפרת לב ארי: לגבי התקנות האלה או יותר נכון לגבי החלטת ממשלה שהורתה לשר הפנים לקבוע את התקנות האלה, הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי התאגידים ועל ידי חלק מהקבלנים.
אפרת לב ארי: העתירה הזאת נמחקה מטעם פרוצדורלי מסוים, תוך שבית המשפט גם העיר להם שגם לגופו של עניין הוא לא רואה עילה להתערבות.
אפרת לב ארי: בסופו של דבר העתירה הוגשה מחדש אבל שוב, זה לא הנושא כרגע כי אנחנו מדברים על ערובה.
אפרת לב ארי: אין כאן עניין של הגנת ינוקא בנושא ערובה.
אפרת לב ארי: כלומר, אין כאן עניין של לתת להם פטור זמני או הקלה זמנית.
אפרת לב ארי: החיוב של ערובה בסכום מופחת, בסכום שהוא חצי מהסכום שהתאגידים מפקידים כערובה, זה מה שהולך ללוות אותם לאורך כל הדרך.
אפרת לב ארי: כלומר, לאורך כל תקופת תוקפו של ההיתר פלוס שנה מתום תוקף ההיתר כאשר את הנימוקים הכלכליים לזה נתנאל יסביר, בכל הנוגע לריתוק ההון בבנק.
אלי אלאלוף: שאלת ביניים בעקבות מה שנאמר.
אלי אלאלוף: אם אנחנו דוחים את זה לשישה חודשים, מבחינת העלויות ומבחינת ההתחייבויות השונות, זה מתחיל מהיום הראשון של ההחלטה?
אלי אלאלוף: יש השלכות כאלה?
נתנאל לפידות: הם צריכים לתת את הערבות מאותו יום שזה מתחיל לחול.
אפרת לב ארי: התוקף של הערבות יהיה סמוך לפני המועד.
אלי אלאלוף: ומה יקרה אם לא ישלמו?
אפרת לב ארי: אם לא ישלמו, ברגע שיש החלטה - - -
אלי אלאלוף: שישה חודשים באוויר?
אלי אלאלוף: העובד יישאר באוויר?
אפרת לב ארי: בדיוק כמו שהיה עד עכשיו.
אפרת לב ארי: ברור לנו שצריכה להיות תקופת התארגנות.
אלי אלאלוף: ברור שאנחנו לא רוצים להאריך את התקופה כי זאת תקופת הדמדומים בה העובדים יכולים להיפגע.
נתנאל לפידות: תיאורטית אדוני היושב ראש צודק אבל גם הניסיון הנצבר מהתאגידים וגם מהחברות, עד היום רק פעם אחת – בתאגידים, בחברות לא היה את זה - היה אירוע שהמדינה נאלצה להשתמש בכלי הזה.
נתנאל לפידות: זאת אומרת, זה כלי שלא נעשו שם הפרות למעט פעם אחת.
נתנאל לפידות: לכן החשש שלנו לא כזה גדול.
נתנאל לפידות: לעומת זאת, עלות – וכאן אני מסביר את הנושא הכספי - הערבות, עלות המימון שלה, עומדת על כ-100,000 שקלים.
נתנאל לפידות: זה סכום זניח בתחום של הבנייה.
נתנאל לפידות: אני לא מתייחס לזה אלא אני מתייחס ל-3.5 מיליון שקלים שצריכים לרתק כהון לטובת הערבות.
נתנאל לפידות: אנחנו אומרים שבסופו של דבר הם היום מחויבים בחוזים.
נתנאל לפידות: כדי לייצר את תזרים המזומנים שהם יוכלו לרתק את ההון, אנחנו רוצים לקבוע תקופת זמן של התארגנות שהחל מסוף תקופה זו הם יהיו מחויבים.
אלי אלאלוף: התקופה שאתם מבקשים עכשיו להאריך, זה אחרי התייעצות עם החברות עצמן?
אלי אלאלוף: או שזאת תחושה של משרד השיכון בלבד?
נתנאל לפידות: זו תחושה.
נתנאל לפידות: אני מניח שאדוני מבין שהחברות לא רוצות לשלם את הערבות הזאת.
נתנאל לפידות: היא לא חלה עליהן היום וכנראה שגם לא ירצו אחר כך.
אלי אלאלוף: זאת צורה להקל עליהן?
נתנאל לפידות: זאת צורה לאפשר להן להתארגן כדי לשלם את זה.
אלי אלאלוף: מותר לשאול מהיכן החברות?
נתנאל לפידות: מסין.
אלי אלאלוף: כולן?
אלי אלאלוף: כל ששת החברות?
נתנאל לפידות: נמצאים כאן הנציגים שלהן.
נתנאל לפידות: סליחה אדוני, יש גם חברה תורכית.
אלי אלאלוף: התורכים לא התעוררו הבוקר.
נתנאל לפידות: הם לא התעוררו אבל הם כן הגישו התנגדות.
אלירן דובזינסקי: אני מייצג של חברת BCEG, אחת מחמש החברות הסיניות.
אלירן דובזינסקי: אני רוצה לחזק את הדברים של נתנאל לגבי הסיפור הזה של הערובה.
אלירן דובזינסקי: בסופו של יום, כמו שהוא אמר, הערובה הזאת היא לא מה שבאמת מחזיק את החברות כאן.
אלירן דובזינסקי: יש להן התחייבויות של עשרות מיליונים של ערבויות מול האנשים אתם הם חתמו על חוזים.
אלירן דובזינסקי: אם הדבר הזה יהיה חצי שנה, כדי שיוכלו להתארגן ולארגן את ההון כאן, כי החברה כאן בעצם מתנהלת כגוף עצמאי.
אלירן דובזינסקי: אמנם אומרים שאלה חברות מאוד מאוד גדולות בסין, וזה נכון, אבל הן מתנהלות כאן כיחידה כלכלית עצמאית.
אלירן דובזינסקי: להתארגן על סכום כזה בתחילת פעילות, על מנת לתת ערובה לכל מספר העובדים, זה משהו שדורש התארגנות מסוימת.
אלי אלאלוף: אם מחר נצטרך יותר חברות, גם הן יקבלו את תקופת הביניים הזאת?
אלי אלאלוף: זה חד פעמי לקבוצה הראשונה.
נתנאל לפידות: זה חד פעמי מכיוון שהחברות התחילו לעבוד כבר בישראל כשלא היו תקנות ולכן הן צריכות תקופת התארגנות.
נתנאל לפידות: אם נביא חברות חדשות, וכרגע זה לא בתכניות שלנו, והן יגיעו, הן יגיעו למצב שזה קיים.
אלי אלאלוף: אני בטוח שהתורכים יתחלפו עם הסינים.
אלי אלאלוף: בצורה שהם מתנהגים אתנו, הם רק מסכנים את היחסים בינינו.
אלי אלאלוף: אני אסכים בעיקרון.
אלי אלאלוף: אני רואה שהיום אלה כאן החלטות פה אחד.