GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילי גבעתי: בית חולים של 300-400 מיטות זה בית חולים יחסית קטן, לעומת בתי חולים שלישוניים שעל ידי המדינה הוחלט מה הם.
גילי גבעתי: יש הרבה בתי חולים שמוכנים להיות שלישוניים, אבל בית חולים שלישוני צריך לספק את כל המחלקות ובאיכות מאוד טובה, ואז אנחנו מפתחים מקצועיות בבתי החולים האלה.
אלי אלאלוף: אני לא מביו, יש בעיה.
אלי אלאלוף: אתם מתעוררים, מגלים בעיה ולא מתמודדים עם זה.
אלי אלאלוף: אז יש לי פתרון טכני, מאוד טכני.
אלי אלאלוף: מי שבא מהפריפריה ואין לכם ברירה אלא להפנות אותו למרכז הארץ, תפנו אותו עם סדר עדיפות עליון.
אלי אלאלוף: זה אומר שאתם תגידו לקופת חולים, לבית חולים, שהיות והוא בא מקריית שמונה, אז אנא התור שלו הוא לפני התורים של האחרים.
אלי אלאלוף: תקבלו החלטות מסביב לבעיות שמתעוררות, חברים.
אלי אלאלוף: אם אתם נשארים רק בהגדרות, בהגדרות שלכם אין צורך להקים את המדינה הזאת.
אלי אלאלוף: היא מטורפת.
אלי אלאלוף: בכלל, היא מדינה שעולה הרבה כסף יחסית.
אלי אלאלוף: אז לא נקים אותה?
אלי אלאלוף: לא אנחנו נחיה פה.
אלי אלאלוף: אז תבינו שתפתרו את הבעיות, תתמודדו עם הבעיות ותפתרו אותן.
אלי אלאלוף: תחפשו את הטכניקות שמאפשרות את זה.
אלי אלאלוף: אם ילד מקריית שמונה צריך לקבל טיפולים ואין בחיפה, אז שיקבל את זה בתל אביב עם סדר עדיפות ועם מונית, אם צריך.
אפרת ברון הרלב: באותו עניין שציינת כרגע, אני רק רוצה להגיד שחלק גדול מההתמודדות שלנו עם המטופלים של מחוז צפון היא דווקא הפוכה.
אפרת ברון הרלב: אנחנו מעוניינים להשאיר אותם בצפון, והרבה מאוד מהפניות של המטופלים במחוז הצפון זה שהם מבקשים לנסוע לבתי חולים כמו בלינסון, איכילוב, שיבא, בית היתר.
אפרת ברון הרלב: זאת מצוקה שקיימת אצלנו בצפון, שאני לגמרי מסכימה עם מה שאמרתם, שיש איזשהו חוסר אמון או חוסר יכולת לקבל את זה שהשירותים שאנחנו נותנים בצפון, בין אם בקהילה וכמובן בבתי החולים, הם פחות טובים, ואנחנו נאלצים להתמודד עם זה.
אפרת ברון הרלב: רק להראות נתונים, כי נשמעו כאן כל מיני האשמות כאלה ואחרות שהן לא מבוססות, לגבי כמות המטופלים שלנו בבתי החולים הממשלתיים בצפון.
אפרת ברון הרלב: אני הבאתי פה רק את הממשלתיים, צריך לזכור שיש עוד 3 בנצרת שהם מלאים במבוטחי מחוז צפון, כמובן.
אפרת ברון הרלב: נתוני פורייה וצפת, בכלל האשפוזים רגילים ומה שנקרא דיפרנציאליים, שזה הניתוחים, בין 2016-2017 אפשר לראות שלא רק שלא ירדנו, אלא עלינו.
אפרת ברון הרלב: נתוני ניתוחי הלב של כלל מבוטחי מחוז צפון בשנים 2016-2017, אפשר לראות שבשנת 2017 עלינו בבית חולים פורייה ב-17%.
אפרת ברון הרלב: ירדנו, ואני אגיד שלצערי הרב, בבית חולים כרמל ב-5%.
אפרת ברון הרלב: הנתונים כאן לפניכם.
אפרת ברון הרלב: קצת רחוק, אבל יש את זה.
אפרת ברון הרלב: אני תכף אסביר למה.
אפרת ברון הרלב: הבעיה שלנו זה הרופאים, שמצד אחד אנחנו רוצים שכולם יהיו בריאים, מצד שני - - -
אלי אלאלוף: המסקנה שלך, גברת, זה שהמדיניות של הכללית היום - - -
אפרת ברון הרלב: המדיניות של הכללית היא כזו: א', אנחנו השותפים הראשונים שהיו לבית חולים פורייה, להקים את מחלקת בית חזה ולב.
אלי אלאלוף: תעזבי עכשיו ספציפית.
אפרת ברון הרלב: אוקי, באופן כללי.
קריאה: היא נחשבת מחלקה טובה מאוד.
אפרת ברון הרלב: אני מסכימה איתך לחלוטין.
אפרת ברון הרלב: אנחנו גם משתמשים בה.
אפרת ברון הרלב: לא רק שאנחנו משתמשים בה, אנחנו – בה - - -
אלי אלאלוף: מה המדיניות לגבי הפניית חולים מהפריפריה?
אפרת ברון הרלב: הפניית החולים היא כפי שקודם ציינה חברת הכנסת גרמן, על פי הסדרי הבחירה.
אפרת ברון הרלב: בתי החולים זיו, פורייה ושלושת הנצרתיות, נמצאים במסגרת הסדרי הבחירה של האזור, וכמובן בית חולים העמק, מיותר לציין.
אפרת ברון הרלב: אלה בתי חולים שנמצאים - - -
אלי אלאלוף: והמדיניות הזאת מתואמת עם משרד הבריאות?
אפרת ברון הרלב: בוודאי שכן.
אפרת ברון הרלב: הסדרי הבחירה שלנו מופיעים באתר של משרד הבריאות.
אפרת ברון הרלב: הם מופיעים באתר.
אפרת ברון הרלב: תיכנסו לאתר ותראו את הסדרי הבחירה.
אלי אלאלוף: אז מה הבעיה בצפון?
אפרת ברון הרלב: הבעיה היא הבעיה הזו, בבקשה.
אפרת ברון הרלב: הבעיה היא, וזה הנושא של הדיון גם, איך אנחנו מביאים צפונה יותר רופאים, גם רופאים ראשוניים, רופאי משפחה ורופאי ילדים, וגם רופאים מקצועיים, גם לקהילה וגם לבתי החולים.
אפרת ברון הרלב: זאת הבעיה המרכזית.
אפרת ברון הרלב: אם תסתכלו פה על הנתונים שהבאתי של מחוז צפון, והם לא רק שלנו הם של כל הקופות, עוזבים אותנו במהלך השנה הקרובה 32 רופאי משפחה לפנסיה.
אפרת ברון הרלב: יש לנו כרגע 23 מתמחים ברפואת משפחה.
אפרת ברון הרלב: הפקולטה בצפת שהיא נהדרת, מייצרת בכל שנה לא מעט רופאים צעירים.
אפרת ברון הרלב: לא נשארים רופאים בצפון, בודדים מהם נשארים בצפון.
אפרת ברון הרלב: אני מגיעה כל יום מהמרכז לצפון, כבר שנה וחצי שאני נוסעת ככה ונהנית כל יום.
אפרת ברון הרלב: מכירה היטב את המרכז, מכירה את בתי החולים של הקופה ולא של הקופה, מנסה להביא רופאים צפונה ולמצוא את האינסנטיב הכלכלי, המשפחתי, המקצועי.
אפרת ברון הרלב: לתת אופק לאנשים, לחבר.
אפרת ברון הרלב: צריך להבין שעל מנת לקלוט רופאים, אין תקנים.
אפרת ברון הרלב: אין שום ביקוש - - - את צודקת, ברפואת משפחה אין רופאים שרוצים להיות רופאי משפחה.
קריאה: אז זה לא שאין תקנים, אין רופאים.
אפרת ברון הרלב: אין תקנים בבתי החולים להתמחויות בבתי החולים, ואין רופאים שמעוניינים לעסוק ברפואת משפחה.
אפרת ברון הרלב: יש רופאים, לא מספיק.
אפרת ברון הרלב: רחוק מלהיות מספיק.
אפרת ברון הרלב: על אחת כמה וכמה לבוא ולהיות - - -
סאלח סעד: אין תמריצים לרופאים האלה?
אפרת ברון הרלב: יש תמריצים לרופאים האלה, והם ממש לא מספקים.
אפרת ברון הרלב: צריך להבין - - - הדבר הראשון, ודיברנו על זה קצת בדיון הקודם שהיה פה הבוקר, הוא הנושא של שילוב בין תקני קהילה לבין תקני בתי חולים.
אפרת ברון הרלב: הכללית עושה את זה באיזשהו מנגנון פנימי של הכללית, ושמחנו לשמוע שמשרד הבריאות תיאר שיהיה איזשהו מנגנון כזה שיאפשר עוד תקנים ורבים, 300 ומשהו נאמר קודם, להתמחויות שונות שיהיו משולבות בין הקהילה לבתי חולים.
אפרת ברון הרלב: זה חשוב וזה טוב, אבל זה גם לא מספיק.
אפרת ברון הרלב: צריך לזכור שלאנשים האלה יש בני זוג, יש להם ילדים.
אפרת ברון הרלב: אמנם אנחנו מדברים פה רק בריאות, אבל כשצריך לבוא רופא לקריית שמונה, או רופאה, מה יעשה בן הזוג של אותו רופא?
אפרת ברון הרלב: איזו תעסוקה תהיה לו?
אפרת ברון הרלב: מה אנחנו מציעים לו בתור ארגון כמו כללית?
אפרת ברון הרלב: מה אני מוצאת בשבילו?
אפרת ברון הרלב: איזה פתרונות?
אפרת ברון הרלב: אני יכולה לנסות, ואני מנסה, והכי קל לי כששני בני הזוג הם רופאים, או כשאחד רופא ואחד אחות, ויש כאלה ואנחנו מוצאים פתרונות.
אפרת ברון הרלב: אבל כשלא, באמת אין לנו דרך.
אפרת ברון הרלב: אנחנו נמצאים עם כל ראשי היישובים וראשי המועצות ומנסים למצוא פתרונות כאלה ואחרים, ולמצוא באמת יש מעין.
אפרת ברון הרלב: קשה מאוד למצוא יש מעין.
אפרת ברון הרלב: הנתונים מביאים לכך שלמעשה, אם שוב חוזרים לנקודה הבסיסית, שהמטופלים הם חס וחלילה לא שבויים שלנו, אנחנו צריכים למצוא להם פתרונות.
אפרת ברון הרלב: אז הפתרונות שאנחנו מוצאים להם, חלקם זמינים מאוד כשאנחנו מייצרים שיתופי פעולה.
אפרת ברון הרלב: אני יכולה לספר שרק אתמול חתמנו מול בית חולים העמק – סליחה, מול בית חולים פורייה, הסכם שילוב של רופאה גניקולוגית שתסיים את ההתמחות שלה בבית החולים.
אפרת ברון הרלב: אנחנו משלמים את ההתמחות שלה, והיא גם נותנת שירות באזור עמק הירדן, יבנאל ודרום רמת הגולן.
אפרת ברון הרלב: זה מסוג השיתופים שהוא שיתוף נפלא.
אפרת ברון הרלב: הוא נותן לרופאה אופק, הוא נותן לנו שירות - - -
אלי אלאלוף: אולי גם נציין לנו שיתופים בין הקופות?
אפרת ברון הרלב: בין הקופות?
אפרת ברון הרלב: השיתוף היחידי שאני מכירה היום בין הקופות זה שהמנכ"ל שלנו יזם יצריה של איזשהו איגוד ראשי הקופות, על מנת לייצר שיח.
אפרת ברון הרלב: האיגוד הזה הוקם, לדעתי, לפני איזה חודשיים, משהו כזה.
אפרת ברון הרלב: אם אתה שואל אותי, אני מאוד מקווה שייווצר כזה שיח בין ארבעת המנכ"לים.
אפרת ברון הרלב: זה דורש את זה.
אפרת ברון הרלב: לצערי הרב, בצפון, ואני מאוד מקווה שלא נתנסה בימים הקרובים, אנחנו רואים שזה עובד מצוין בשעת חירום.
אפרת ברון הרלב: אבל בשעת רגיעה, אנחנו לא רואים שזה עובד בכלל, אלא להפך.
אפרת ברון הרלב: גם על זה דיברנו קצת בדיון הקודם.
קריאה: אני מנסה לפגוש את כל הצוות אז זה קצת קשה.
יעל גרמן: אני מאוד מעריכה את אפרת.
יעל גרמן: עוד בכהונתה כסגנית בית חולים שניידר.
יעל גרמן: אני חושבת שיש לה עתיד גדול.
יעל גרמן: עם כל ההערכה שלי, אני בכל זאת אקשה עלייך.
יעל גרמן: את מייצרת כאן תמונה, אמנם לא ורודה בגלל המחסור וכולי, אבל את מתעלמת למעשה מעובדות שקיימות בשטח.
יעל גרמן: העובדות מראות שאנשים עם בעיות כרוניות, עזבי כרגע את האונקולוגי, לא מקבלות את מה שאת אומרת.
יעל גרמן: אני מחזיקה בידיי כאן מכתב של בחור שדיבר אפילו היום ברדיו, אבל אני לא יודעת אם הוא רוצה שימסרו את שמו.
יעל גרמן: בואי נקרא לו ע'.
יעל גרמן: יש לו אבא בקיבוץ אילון ששוכן בגליל המערבי, שחלה במחלה מסוימת שנקראת גופיפי לואי.
יעל גרמן: הוא צריך טיפול יום-יומי.
יעל גרמן: הוא ביקש מכם שתתנו לו את האפשרות לקבל את הטיפול בנהריה.
יעל גרמן: אתם לא נתתם לו.
יעל גרמן: אדם שחולה באלצהיימר ובפרקינסון וזקוק לטיפול יומי, נשלח על ידכם קופת חולים כללית, יום יום, למרחק של שעה.
יעל גרמן: אכזריות לשמה, אני לא יודעת איך לקרוא לזה.
יעל גרמן: אז באמת, אנחנו יכולים לבוא ולומר כל הכבוד על מה שאתם עושים, וכל הכבוד, אבל אני כן מבקשת שתיקחו לתשומת לבכם שישנם מקרים כאלה.
יעל גרמן: זה לא אחד ולא שניים.
אפרת ברון הרלב: אני לא אומרת את זה בהתחמקות, רק אני אציין שהיישוב שציינת הוא של מחוז חיפה, ולכן אני לא מכירה את המקרה.
אפרת ברון הרלב: אני כן יכולה לציין ברמת המאקרו.
אפרת ברון הרלב: קיימת אצלנו במחוז צפון יחידה מיוחדת ששמה היחידה לתיאום שירותים.
אפרת ברון הרלב: מקרים בדיוק מהסוג הזה זה תפקידה, כל יום.
אפרת ברון הרלב: אחד, למצוא את הפתרון האיכותי, הזמין והשירותי.
יעל גרמן: אני קוראת לכם למצוא פתרון לאדם הזה.
אפרת ברון הרלב: כל מקרה כזה נידון לגופו, ספציפית.
אפרת ברון הרלב: שוב, זה לא המחוז שלי, אבל במחוז חיפה בהחלט צריך לעסוק בזה.
אפרת ברון הרלב: כל מקרה כזה נידון לגופו.
אפרת ברון הרלב: שוב, אנחנו ממלאים 80% ממי שנמצא כרגע בבית חולים פורייה, בבית חולים זיו ובנצרתיים.
אלי אלאלוף: אפשר לקבל הודעה ממשרד הבריאות, בבקשה, בנושא הזה?
גילי גבעתי: אני מחטיבת בתי החולים שמפעילה את בתי החולים הממשלתיים.
גילי גבעתי: אז קודם כל, אני רוצה לפתוח שאנחנו בהרבה תחומים עובדים בשיתוף פעולה עם שירותי בריאות כללית, בטח בגיוס רופאים, שאנחנו רוצים לשלב להם תעסוקה של רפואה בקהילה ורפואה בבתי חולים.
גילי גבעתי: זאת אומרת, אנחנו כן יודעים וכן מבססים שיתופי פעולה.
גילי גבעתי: אנחנו עשינו מאמצים רבים בשנים האחרונות לפתוח שירותי רפואה איכותיים, כוללניים, בבתי חולים גם קטנים באזורים מרוחקים.
גילי גבעתי: גם בבית החולים זיו, בבית החולים פורייה, בית החולים בנהריה.
אלי אלאלוף: מה זה אומר מרוחק?
אלי אלאלוף: ממה מרוחק?
גילי גבעתי: יחסית, בתי חולים קטנים ומרוחקים ממרכז הארץ.
גילי גבעתי: אני גם תושבת הפריפריה.
גילי גבעתי: אני לא כל כך אוהבת את המילה הזאת.
גילי גבעתי: אני מתייחסת למחוזות.
גילי גבעתי: מבחינתי, מחוז הצפון, אזורי הגליל, יש להם אוכלוסייה יותר נמוכה מאשר אוכלוסיית מרכז הארץ, ולכן התאמת השירותים שם היא קצת יותר מורכבת.
גילי גבעתי: אנחנו מדברים על נפחים יותר קטנים.
גילי גבעתי: אנחנו עושים כל מיני שיתופי פעולה של יחידות משותפות, לדוגמה, שהרופא נמצא חצי מהשבוע בפורייה, חצי מהשבוע בזיו, כדי לתת שירותים מונגשים לאנשים כמה שיותר קרוב לבית שלהם.
גילי גבעתי: אנחנו מדברים גם על שירותים מאוד מורכבים כמו טיפולים אונוקולוגיים וטיפולים ממושכים, אבל גם באירועים קצרים כמו ניתוח בריאטרי שהוא חד פעמי, MRI, ופתחנו שירותים בזמינות מאוד גבוהה בהרבה בתי חולים.
גילי גבעתי: אני לא צריכה להגיד פה כמה קשה לגייס רופאים טובים לפריפריה.
גילי גבעתי: אנחנו מדברים על אנשים שבאים, זה מעבר לשכר.
גילי גבעתי: השכר שמוצע - יש מענקים, והשכר הוא ראוי, אבל כשרופא עובר לפריפריה או כשרופאה עוברת לפריפריה, היא זקוקה לתעסוקה של בן הזוג שלה, היא זקוקה לחינוך טוב לילדים, מגורים איכותיים, כמו שרוצים בכל מיני מקומות אחרים.
גילי גבעתי: כמו שאנשים מעדיפים – אני גרה באזור קריית גת, לא לגור בקריית גת אלא לעבור לגור בהרצליה בתור רופאים, אז ככה גם הרבה אנשים לא רוצים להגיע להיות רופאים בקריית שמונה, אלא מעדיפים לגור ברמת השרון ולעבוד באיכילוב, לצורך העניין.
גילי גבעתי: מאוד קשה לגייס.
גילי גבעתי: עד שאנחנו מצליחים לגייס ולפתוח שירותים, אנחנו מגיעים למצב שהם לא מקבלים הפניות.
גילי גבעתי: פתאום יחידות קטנות, יחידות ש – זה כמו אוויר לנשימה.
גילי גבעתי: זאת אומרת, אם יחידה תעשה 30 ניתוחים - - -
אלי אלאלוף: לשמוע אותך, גברת, אני חייב להגיד.
אלי אלאלוף: במיוחד שאת גרה בקריית גת.
אלי אלאלוף: זה דיכאון.
אלי אלאלוף: זה אומר שהמצב הוא לא ישתנה.
אלי אלאלוף: כל מה שאתם עושים זה בסוף אם אין תעסוקה לאישה או לגבר, אז אין רופא.
גילי גבעתי: אני לא אומרת שזה לא אפשרי, אני אומרת שזה מורכב.
קריאה: את אומרת משהו חמור על העניין של הרופא.
קריאה: משרד הבריאות קבע 70 ומשהו מיליון.
קריאה: קיבלתם החלטה לתת מענקים לרופאים שמגיעים צפונה.
קריאה: היה ביקוש, הכסף נגמר, התחייבתם לשים כסף על מנת – ולא שמתם.
גילי גבעתי: בתי החולים הממשלתיים נמצאים בחסר של תקנים.
גילי גבעתי: זאת אומרת, יש לנו עודף ביקוש על היצע.
גילי גבעתי: לשמחתנו, דופקים לנו בדלת ורוצים להתקבל.
גילי גבעתי: לגבי רפואת משפחה, מכיוון שההתמחות היא בקהילה, היא לא בבתי החולים, אז זה לא כל כך קשור להכשרה בבתי החולים.
גילי גבעתי: אנחנו נמצאים היום בעודף ביקוש.
גילי גבעתי: הבאנו רופאים טובים שיש להם מה להדריך, אבל אנחנו מגיעים למצב שקופות החולים מייבשות את בתי החולים ולא שולחות הפניות.
קריאה: הם לא אחראיים על תקנים, את אחראית.
קריאה: משרד הבריאות אחראי לתת להם תקנים.
אפרת ברון הרלב: איפה רואים את הנתון הזה?
אפרת ברון הרלב: איפה רואים את הדבר הזה שאת כרגע אומרת?
אלי אלאלוף: אתם יכולים לתת לה לסיים את דבריה?
גילי גבעתי: אני באה ואומרת, אוכלוסיית הצפון היא ברובה המוחלט בקופת חולים כללית, ולכן הם רוכשים הכי גדולים של השירותים.
גילי גבעתי: אם אנחנו נתקשר עכשיו למישהו תושב הצפון, תתקשר ל-*2700 ותבקש הפניה למיון, יתנו לו הפניה למיון העמק ולא למיון פורייה.
אפרת ברון הרלב: זה ממש לא נכון.
גילי גבעתי: יש הפחתת הפניות.
גילי גבעתי: בתי החולים באים ואומרים: אנחנו עשינו X פעילות, הנפח שלנו הולך ויורד.
גילי גבעתי: ה-MRI שלנו עומד ריק, יש לנו זמינות ואין לנו אנשים שבאים ודופקים על דלתנו.
גילי גבעתי: מעדיפים לשלוח אותם לבלינסון.
גילי גבעתי: אז יפה מאוד שאנחנו מנגישים שירותים לפריפריה, אבל קופות החולים צריכות לרכוש שירותים.
אפרת ברון הרלב: כל מה שהיא אמרה לא נכון, מצטערת.
אלי אלאלוף: תני לאחרים גם לסיים את דבריהם.
גילי גבעתי: אני מאוד שמחה על תחום הסדרי הבחירה שחברת הכנסת גרמן העלתה, כי זו סוגיה שכואבת לנו בבתי חולים ממשלתיים.
גילי גבעתי: אנחנו מפתחים שירותים, אנחנו מעלים את הזמינות עם רופאים איכותיים.
גילי גבעתי: אתה פתחת פה בזה שאמרת שרפואה בפריפריה פחות טובה.
גילי גבעתי: אני חולקת עליך.
גילי גבעתי: יש רופאים מצוינים בפריפריה.
אלי אלאלוף: מספיק עם הסיסמאות.
גילי גבעתי: מה שאני אומרת, שוב, יש לנו - - -
אלי אלאלוף: אני אתן לך דוגמה אישית.
אלי אלאלוף: אין לי תחום אחד שאני מעז להתערב ולעשות פרוטקציות, חוץ מאחד.
אלי אלאלוף: זה שנים רבות, לפני שהייתי חבר כנסת.
אלי אלאלוף: כשלא התעסקתי בפרוטקציה, ראיתי את אחותי הולכת, ואת אמא שלי הולכת.
אלי אלאלוף: מאז אני חי בפרוטקציות רפואיות.
אלי אלאלוף: שיהיה לכם ברור.
אלי אלאלוף: מי שלא ניתן פרוטקציה בתחום הבריאות, היא ייתן לאנשים להתדרדר במצבם הבריאותי.
אלי אלאלוף: אני לא מדבר על דברים לפני מאה שנים, אלא עד דברים של שבוע שעבר.
אלי אלאלוף: מי שמסתפק במצב של מערכת הבריאות היום, או שהוא רשלן, או שתוסיפו את המילה הוא נעימה שקשורה ליושר האישי.
אלי אלאלוף: מערכת הבריאות זקוקה, כל יום, גם מחר וגם בעוד מאה שנים, לשיפור מתמיד.
אלי אלאלוף: אין סוף למערכת בריאות תקינה.
אלי אלאלוף: היום אנחנו במערכת בריאות שהעשירים מצליחים לקבל את השירות האופטימלי, הפרוטקציונרים מקבלים את השירות.
אלי אלאלוף: אז כדאי שתדעו.
אלי אלאלוף: אנחנו כאנשי ציבור נעשה הכל לעזור לכם.
אלי אלאלוף: כרגע, לצערי, השעון מתקתק בכיוון הלא נכון, אז יהיה קשה לעשות את זה, אבל נתמודד עם זה.
מרדכי יוגב: ברשות אדוני היושב ראש וכל חבריי פה שבאו.
מרדכי יוגב: זו נקודה שאין חולק עליה, והיא גורם ראשוני לעזיבה היום בצפון.
מרדכי יוגב: שירותי הבריאות בפריפריה הם קשים יותר, הם בעיתיים יותר.
מרדכי יוגב: ילד מקריית שמונה, ולא צריך לספר, צריך לנסוע, מסיבות שונות.
מרדכי יוגב: לי יש תחושה, ואני אומר אותה בכאב.
מרדכי יוגב: אנחנו גם נהיה יחד אצל המנכ"ל ואחרים, ואנחנו עובדים לגבי פערים בשירותים בדרום, ששם הפער הרפואי הוא יותר קשה.
מרדכי יוגב: כיושב ראש וועדת משנה לשירותים בצפון, יש לי תחושה שאין מי שכואב לו הראש במשרד הבריאות וחש את האחריות.
מרדכי יוגב: אני אמנה רק את רשימת המכולת הקטנה בתמצית.
מרדכי יוגב: בנושא של עידוד רופאים לעבור לפריפריה, אם יש כסף והוא ניתן, אבל זה לא הצליח, מחקר קטן, מה כן יצליח?
מרדכי יוגב: אמרו סטודנטים של מנדל, תניעו רופא קטר בכסף אחר, הוא כבר יניע את האחרים איתו.
מרדכי יוגב: אינני יודע אם זה הפתרון או לא, אבל לא חשתי שיש מישהו במשרד שאכן שם את הבעיה ואומר איך לפתור אותה, ושם באופן חריג, כזה ואחר, את הסיפור.
מרדכי יוגב: שנית, המחסור במקומות ותקנים להתמחות בבתי החולים, לא ידעתי אם להציף את זה קודם.
מרדכי יוגב: זו בעיה אקוטית שכתוצאה ממנה לא מצליחים ליצור את אותה התמחות.
מרדכי יוגב: אם זו בעיה שנושבת לפתחינו כבר כמה שנים, אני עליתי עליה רק השנה, אז תפתרו אותה.
מרדכי יוגב: אתם חייבים לפרוץ את תקרת הזכוכית וליצור מקומות להתמחות של רופאים במקצועות השונים.
קריאה: אנחנו קיבלנו שיש תוספת תקנים של 370 תקנים.
מרדכי יוגב: לא לא, אני לא יודע את זה מהאוצר.
מרדכי יוגב: לא שמענו את זה מהאוצר.
איתי קלטניק: יש הבדל בין חטיבת בתי החולים - - -
מרדכי יוגב: הדבר השלישי, קיצור תורים באופן אפקטיבי, ופה זה האוצר.
מרדכי יוגב: מי נציג האוצר?
קריאה: הוא המקשיב, הוא הרגולטור.
מרדכי יוגב: הנושא השלישי הוא נושא קיצור התורים.
מרדכי יוגב: האופן האפקטיבי של הדבר.
מרדכי יוגב: אני מודה שאני שנה מתעסק בדבר, ולא הצלחתי להבין את האפקטיביות.
מרדכי יוגב: ביקשנו סיוע של סטודנטים ממנדל, הם הביאו לאוצר נוסחה של מטריצה כלשהי.
מרדכי יוגב: אנחנו נביא גם אותה אליך.
יעל גרמן: מוטי, כל עוד שלא תמדוד, אתה לא תוכל לפתור.
מרדכי יוגב: נכון, אני איתך לגמרי יעל.
מרדכי יוגב: אני איתך לגמרי.
מרדכי יוגב: אני למדתי חלק ממך ואני חושב שעבודה ביחד תביא את התשובה לעניין.
מרדכי יוגב: איחוד שירותים, אינני יודע, אני שם סימן שאלה.
מרדכי יוגב: אם זה עובד בחירום – ואני אומר, ממה שנתקלתי, לצורך העניין, אצל מנהלת המחוז במשרד הבריאות.
מרדכי יוגב: אני לא ביקשתי כן או לא.
מרדכי יוגב: אני מבקש שתשימו יתרונות וחסרונות.
מרדכי יוגב: יכול להיות שאי אפשר ויכול להיות שהתחרות טובה מזה.
מרדכי יוגב: אבל שימו יתרונות וחסרונות וניתן יהיה לבחון האם איחוד שירותים בפריפריה באצבע הגליל, שהרופא של מכבי כרופא ילדים בקריית שמונה ייתן גם שירותים – הרי בפזומט בסונול כבר יש כרטיס שמאפשר את המעבריות הכלכלית בין אחד לשני.
מרדכי יוגב: יכול להיות שזה לא טוב.
מרדכי יוגב: הדבר האחרון שאני אומר פה לגבי עוד יצירת מרכזים רפואיים מקצועיים, אני מקבל פה את הגישה של הביצה והתרנגולת, כי בסוף אתה רוצה ללכת, לצורך העניין, למוהל שכבר מהל אלף ולא למוהל שזה השני או השלישי שלו.
מרדכי יוגב: סתם, אני לוקח ממקום אחר.
מרדכי יוגב: זה העיקרון ברפואה.
מרדכי יוגב: יחד עם זאת, יכול להיות שיש מקום של העדפה פריפריאלית לכיוונם של באר שבע בדרום, לכיוונם של משהו בצפון.
מרדכי יוגב: אתם תגידו מה הוא המשהו הזה, איפה המטרופולינים, אם זה צפת או אם זה טבריה, אינני יודע להגיד את זה.
מרדכי יוגב: כדאי לייצר עוד מרכזים רפואיים כדי לא לטלטל את האזרחים במקצועות חשובים כמו שבית החולים בטבריה, בית החולים השיקומי, אנחנו עוד לא רואים תכנית עבודה.
אלי אלאלוף: לא, אל תיתן לנו את כל הידע הזה שלך עכשיו, בבקשה.
אלי אלאלוף: אבקש שהשר קצר, ואחר כך יתחיל שמולי.
אלי אלאלוף: קצר, חברים.
סאלח סעד: אני חושב שבעניין בתי החולים בצפון, משרד הבריאות במיוחד, לצערי אני אומר את זה.
סאלח סעד: כל דבר שקשור לצפון יש לנו שם בעיות.
סאלח סעד: חברים, העניין של החולים, של הרפואה, זה לא משחק ילדים של אף אחד.
סאלח סעד: מדובר כאן בבני אדם.
סאלח סעד: מדובר כאן בחיי אדם, בחיי אנשים שצריכים טיפול.
סאלח סעד: לא יכול להיות שכל מה שקשור בצפון יש לו תקלות.
סאלח סעד: אני, מי שאני, מטפל בכמה נושאים.
סאלח סעד: גם בעניין בית חולים פורייה ומחלקת השיקום שדורשים משרד הבריאות והממשלה דורשת מהם לשלם 110 מיליון שקלים.
סאלח סעד: בושה וחרפה.
סאלח סעד: אמרתי את זה בכל מקום.
סאלח סעד: גם בבית חולים העמק, מחלקת היולדות מוכנה כבר 7-8 חודשים, והם צריכים רק אישור אחד ממשרד הבריאות בשביל לפתוח אותה.
סאלח סעד: יעל, המיטות מוכנות, המפתח רק לפתוח ולהתחיל לטפל בזה.
סאלח סעד: בית חולים זיו, אני יודע, יש לנו רופאים מצוינים שם ויש חוסר תקנים רציני ביותר.
סאלח סעד: חברים, לא מספיק שאני צרוד, אתם גם מפריעים.
סאלח סעד: אני אומר, ככל שזה קשור לצפון, משרד הבריאות לוקח את הדברים.
סאלח סעד: זה לא יכול להיות.
סאלח סעד: הדברים האלה צריכים להיות – לפחות קופת החולים או קופות החולים לא צריך לתעתע בחולים, אם זה בטפסי התחייבות.
סאלח סעד: אני חבר כנסת, מהר אני מטפל כל יום, כמעט כל יום מול – מול המנכ"ל בעצמו, על טופס התחייבות של חולה, להעביר אותו לבית חולים זיו או לבית חולים פורייה או לבית חולים רמב"ם.
סאלח סעד: זו העבודה שלנו?
סאלח סעד: אתם צריכים כבר להגיע – אתה יודע מה, לשמחתי, המנכ"ל הוא מנכ"ל רציני.
סאלח סעד: אני אומר לכם, מנכ"ל קופת חולים הוא רציני.
סאלח סעד: לפחות נתן לי עזרה בשני יישובים, בית ג'אן ופקיעין.
אלי אלאלוף: אז הוא רציני מאוד.
אלי אלאלוף: אם זה שניים, זה יותר רציני.
אלי אלאלוף: אם זה היה רק אחד זה פחות.
סאלח סעד: זה פשוט סבל נוראי של עשרות חולים שלא מקבלים בבית חולים זיו.
אלי אלאלוף: אני מבקש ממך לסיים.
איציק שמולי: תראו, אני חושב שכאן כל המושג של פריפריה יצא לגמרי מאיזון.
איציק שמולי: גם אם הולכים לפי ההיגיון שקבעה פה נציגת משרד הבריאות וגם נציגת הכללית, שרוצים למקסם מצוינות במרכזים מסוימים, על הכיפאק, אני מסכים.
איציק שמולי: השאלה היא איפה שמים את הגבול.
איציק שמולי: לפי ההיגיון של מה שאתם אומרים וגם מה שאמר מוטי יוגב, לא יהיה רגע בחיים שבו הפריפריה תצבור מספיק מאסה קריטית כדי לעלות כיתה.
איציק שמולי: לא יגיע הרגע הזה.
איציק שמולי: אתם מקבעים את הפריפריה בתוך הבינוניות.
איציק שמולי: בואו נזכור, בפריפריה אנשים גם חולים יותר וגם מתים יותר.
איציק שמולי: היום הדיון הוא על הפריפריה הצפונית, אבל יש פרמטרים, סעיד יצא, יש פרמטרים שבהם המצב בפריפריה הדרומית הרבה יותר גרוע.
איציק שמולי: בסופו של דבר, אני חושב שאת ההיגיון הזה של לבוא ולהגיד גם על הסדרי הבחירה וגם על מקסום השירותים במקומות מסוימים, אני יכול להבין את זה ככל שמדובר בדברים שהם אלקטיביים, דברים שהם באמת לא נוגעים בדבר הכי קדוש.
איציק שמולי: עלתה פה הדוגמה על ידי חברת הכנסת גרמן, של הטיפולים האונקולוגיים, על הכיפאק.
איציק שמולי: את בעצמך אומרת שבאונקולוגיה שיניתם את הסדרי הבחירה, על הכיפאק.
איציק שמולי: למה זה לא נכון לתחומים אחרים?
איציק שמולי: זה נכון וחצי.
איציק שמולי: אתם בצפון לא יכולים להתנהג כאילו אתם עוד קופת חולים.
איציק שמולי: אתם לא.
איציק שמולי: אתם למעשה משרד הבריאות של הצפון, זאת האמת.
איציק שמולי: אתם יותר דומיננטיים ממשרד הבריאות שם.
איציק שמולי: את יודעת מה?
איציק שמולי: אני כבר התרגלתי, אני הבנתי את השיטה של משרד הבריאות.
איציק שמולי: זה קרה גם היום בבוקר.
איציק שמולי: משרד הבריאות רואה שיש מצב חמור, מוציא דו"ח, מדליף איזה דו"ח, ואז אומר אני לא אשלים עם זה.
איציק שמולי: המצב מעורר דאגה.
איציק שמולי: על הכיפאק, ממש ממש נוגע לליבי.
איציק שמולי: אתם האחראיים, תתחילו לטפל בדברים האלה.
איציק שמולי: אתם קוברים את הפריפריה בבינוניות שלה.
איציק שמולי: אתם לא נותנים לה לזוז קדימה.
איציק שמולי: אין שום הצדקה למצב הזה.
איציק שמולי: מה שאמר היושב ראש פה מקודם, תאמינו לי, זה נכון לגבי כל חברי הכנסת.
איציק שמולי: אנחנו יכולים לפתוח פה לשכה של פרוטקציות.
איציק שמולי: כל יום אנחנו מתעסקים עם הדברים האלה.
איציק שמולי: תעביר את החולה הזה מפה לפה – ואתה כאילו צריך להתחנן, לרדת על ארבע, לבקש ממנכ"ל קופת חולים – זה שמנכ"ל קופת חולים עוזר לנו, לא עושה עליי רושם.
איציק שמולי: הוא עושה את העבודה שלו.
איציק שמולי: הוא עושה את העבודה שלו בגלל שהמערכת לא מתנהלת בצורה נכונה.
איציק שמולי: אז אלה שיש להם אומץ, תעוזה וחוצפה להתקשר אלינו לטלפון הסלולרי, ותמשיכו לעשות את זה, על הכיפאק, אנחנו עוזרים.
איציק שמולי: אבל בסוף יש עשרות או מאות אלפים שלא יודעים בכלל להגיע אלינו.
פנינה רוזנצווייג: אני רוצה להגיד – שמי רוזנצווייג פנינה, ואני מנכ"לית של עמותת נאמן נפגעי אירוע מוחי.
פנינה רוזנצווייג: אני מודה למשרד הבריאות שעושה דברים נפלאים בנושא של שבץ.
פנינה רוזנצווייג: כשאתה חוטף שבץ, בכל דקה מתים 2 מיליון תאים.
פנינה רוזנצווייג: יש לך 4.5 שעות כדי לקבל את הטיפול המיטבי.
פנינה רוזנצווייג: אז אם אתה גר בכפר תבוא או בכפר קיש ואתה מגיע להעמק, אתה בבעיה מאוד קשה.
פנינה רוזנצווייג: אני היום ביטלתי פגישה בבית חולים העמק עם הנהלת בית החולים ,בדיוק על הנושא הזה.
פנינה רוזנצווייג: זאת אומרת כאן, זה לא עניין של – יש לך זמן לקבוע תור ואתה יכול להגיע לאיכילוב בזכות בחירה.
פנינה רוזנצווייג: יש לך 4.5 שעות.
פנינה רוזנצווייג: ברוב בתי החולים ובחלק גדול מבתי החולים בפריפריה בצפון, אין מחלקות נוירולוגיות, אין נוירולוגים בסקולריים.
פנינה רוזנצווייג: זאת אומרת, אם אתה מגיע - - -
קריאה: יש שלושה בכל הארץ.
פנינה רוזנצווייג: הוא לא יכול לתת לך TPA למוח.
פנינה רוזנצווייג: זאת אומרת, הנושא הזה הוא נושא שלדעתי הוא אקוטי.
פנינה רוזנצווייג: אם אתה לא מגיע בזמן, אז אולי כדאי גם לא להגיע לבית החולים בכלל.
אלי אלאלוף: בבקשה אדוני, ואני אסכם.
קריאה: את יודעת שבסורוקה לא מבצעים השתלות מח עצם ושולחים את כל הדרום ל- - -
אלי אלאלוף: את יכולה לאפשר לאחרים לדבר?
ישראל אייליג: דוקטור ישראל מבית חולים סורוקה לשעבר, היום אני גמלאי.
ישראל אייליג: נאמרו פה מספר נתונים.
ישראל אייליג: מענקים כמעט ואין.
ישראל אייליג: בבתי החולים אין.
ישראל אייליג: תקנים, אין.
ישראל אייליג: כל התקנים סגורים.
ישראל אייליג: בכל פעם שפונים לבית החולים, ויש מועמדים, אין קליטות.
ישראל אייליג: התחייבויות של הממשלה לא מקיימים.
ישראל אייליג: לסורוקה חייבים מאז 2014 מאה מיטות.
ישראל אייליג: מי כמוך יודע, כבר היינו אצלך במספר וועדות.
ישראל אייליג: מועמדים יש.
ישראל אייליג: הדרך לפתור את מצוקת הרופאים בפריפריה היא אחת.
ישראל אייליג: להחזיר את המענקים, לפתוח את התקנים ותראו כמו ב-2011-2014, מאות רופאים יגיעו.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות רצה למסור הודעה לגבי הרופאים המתמחים.
אלי אלאלוף: אתה רצית?
איתי קלטניק: משרד הבריאות מוציא - - -
איתי קלטניק: איתי קלטניק, אני מנהל את כל מה שקשור לזכאויות הגבייה והשב"ן באגף לפיקוח קופות חולים.
איתי קלטניק: משרד הבריאות יפרסם בשבוע-שבועיים הקרובים, אני מאריך, קיבלנו כבר אישור ממשרד המשפטים, מבחן תמיכה לתמיכה ברופאים – בהתמחות לרופאים בקהילה, מעל 370 תקנים במשך שלושת השנים הבאות.
איתי קלטניק: 370 תקנים.
אלי אלאלוף: לתקופה של?
איתי קלטניק: 3 שנים.
איתי קלטניק: 3 שנים תחילת התמחות.
איתי קלטניק: כמובן, לכל תקופת ההתמחות של אותו רופא.
אלי אלאלוף: זאת אומרת זה 3 שנים שכל שנה 100 נכנסים.
איתי קלטניק: 125 תקנים, פחות או יותר.