GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: אנחנו בעד מסים יותר גבוהים ואנחנו רוצים לחלק יותר לאנשים מכיוון שאנחנו מאמינים שלכל אזרח במדינה, זו אחריות של המדינה שלא יהיה לו קר בחורף ושלא יהיה לו חם בקיץ ושיהיה לו מספיק אוכל בבית ושלא יצטרך לחשוב אם הוא רוצה לקנות לחם, הוא לא צריך לדאוג לזה, וצריך שיהיה לו משהו בכיס כדי לקנות מתנות לנכדים.
אילן גילאון: מדינה כמו המדינה שלנו וכמו המדינה שלכם, אנחנו צריכים גם לפעול, לא רק לדבר.
אילן גילאון: המדינה למעשה היא חברת ביטוח לכל אזרח, מי שמקבל וכמה, על המדיניות הזו אנחנו עובדים.
אילן גילאון: אני מכיר את כל המפלגות, נכון לעכשיו אני יותר קרוב לסוציאל דמוקרטים ואני רוצה להזכיר לכם שאנחנו חיים רק פעם אחת, אנחנו לא צריכים להילחם על כל דבר ובעיקר על הדברים הברורים מאליהם, לא צריכים להילחם על הדברים הטבעיים, כמה שיותר צדק יהיה פחות מאבק.
אילן גילאון: אנחנו לא בעד המאבק, אנחנו בעד הצדק, פחות גרידיות ויותר נכונות לתת, למי שיש לא יהיה חסר להם, אבל גם אלה מהצד התחתון של האוכלוסייה לא צריכים לדאוג לקיומם, הדאגה לקיום זה הדבר הכי מפחיד.
אילן גילאון: לכן ברוכים הבאים, הכבוד כולו שלי לקבל אתכם בוועדה שלנו ביחד עם חברים שלי וביחד עם אלי אלאלוף.
ג'מעה אזברגה: בין היתר אני רוצה לברך את החברים מהמשלחת הרומנית.
ג'מעה אזברגה: אני לא כל כך מסכים עם מה שנאמר פה, כאילו רומניה, אנחנו, ייצור של הרופאים, הרבה רופאים לומדים דווקא ברומניה.
ג'מעה אזברגה: בן אחי שהוא רופא למד ברומניה והוא מומחה לרפואת ילדים היום, הגיס שלי, הבעל של הבת שלי, גם למד ברומניה והוא מומחה פנימאי.
ג'מעה אזברגה: הרבה רופאים דווקא באים מרומניה, במיוחד במגזר הערבי.
ג'מעה אזברגה: אני באתי מהנגב, אני למדתי ניהול מערכות הבריאות במערכת הבריאות ועבדתי בזה בסביבות 18 שנים והיום אני מנסה לגבי הנושא של הוועדה שלנו, בראשותו של אלי אלאלוף, למען האמת הוא עושה הרבה בתחום העוני.
ג'מעה אזברגה: זה דבר מבורך, זו גם אחת הסיבות שהצטרפתי לוועדה הזו כי היא עוסקת בתחום שאני מבין בו יותר והוא עושה הרבה גם בתחום הבריאות.
ג'מעה אזברגה: היום הקמנו, יחד עם אלי אלאלוף, את ועדת המשנה לעניין של האוטיזם, שהוא נושא כאוב ונושא שיש בו הרבה מחסור, גם בכוח אדם וגם בהכשרה.
ג'מעה אזברגה: יש מחסור בכל המגזרים, אבל במיוחד במגזר הערבי.
ג'מעה אזברגה: חלוקת המשאבים, כמו שאמר ידידי גילאון, השוויון הוא לא נוסחה כמו מתמטיקה, הרבה משאבים חסרים, במיוחד במגזר הערבי ובמיוחד בדרום ויש מאבק כל הזמן על הנושא של חלוקת המשאבים.
ג'מעה אזברגה: חלוקת המשאבים במדינת ישראל עדיין לא שווה, היא רחוקה מלהיות שווה, ובטח גילאון יסכים איתי, יש עוד הרבה דברים לשפר, אבל בשביל זה אנחנו נמצאים פה, על מנת לשפר ולנסות לעשות סוויץ', שינוי בתפיסה, של הממשלה הזאת.
ג'מעה אזברגה: זה מה שרציתי להגיד ובהמשך אני אדבר.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.
מיכאל מלכיאלי: בוקר טוב.
מיכאל מלכיאלי: אני קודם כל מברך אתכם בברכת ברוכים הבאים, גם לירושלים, לכנסת, לוועדה של אלי אלאלוף.
מיכאל מלכיאלי: אלי הוא אחד מהחברים הטובים של כולנו, על אף שהוא חבר קואליציה, גם כחתן פרס ישראל, אדם שהוא קונצנזוס בתוך הכנסת.
מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה לברך אתכם לקראת בואכם לוועדה.
מיכאל מלכיאלי: אני רוצה מאוד לשבח, כמו שהזכיר המכובד מקודם, שממשלת רומניה רואה את החשיבות בשמירה על בתי הכנסת כדבר שהוא מובן מאליו.
מיכאל מלכיאלי: בהרבה מאוד באירופה, לצערנו, זה לא קיים, אנחנו רואים בתי כנסת שצריכים לממן בעצמם, אם זה שמירה ואם זה שיפוץ ואם זה פיתוח, וכשאני שמעתי את זה זה מאוד מאוד חימם את הלב.
מיכאל מלכיאלי: אני חושב שזו נקודת פתיחה מאוד טובה לקשר חם ואוהב בינינו לבין רומניה ואני רוצה לברך אתכם על ההחלטה החשובה הזאת ואני מקווה שגם מדינת ישראל ילמדו להשקיע יותר גם במקומות האלה, ובאמת שיהיה לכם ביקור טוב בארץ ישראל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מברך את בואכם לוועדה, ברוכים הבאים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: למדנו מההקדמות ששמענו דברים שהם מעניינים והייתי רוצה להעלות, אנחנו ברשימה המשותפת מייצגים את האוכלוסייה הערבית, שהיא מונה כ-20% מאזרחי המדינה פה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוועדה הזו היא ועדת עבודה, רווחה ובריאות, היא מנהלת את שלושת התחומים האלה שעדיין יש בהם בעיות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בהקדמה חברי יושב ראש הוועדה, אלי אלאלוף, העלה את הנושא של תאונות עבודה בבניין, אנחנו לא רואים היום את העובדים הרומנים שעבדו בבניין, אני מהנדס במקצועי, נפגשתי בעבר עם עובדים רומנים שעבדו בבנייה פה בארץ, היום הם לא נמצאים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שמחתי לשמוע על השמירה על בתי הכנסת כי אנחנו היינו רוצים גם שממשלת ישראל תלמד ממה שאתם עושים עם בתי הכנסת ותשמור גם על המסגדים שנמצאים פה, שהיא מחללת חלק גדול מהם וגם בתי קברות של מוסלמים שנמצאים פה, שהם תושבי המקום, היסטורית גם, ובנושא הזה אני אומר שגם הסטודנטים שמגיעים אליכם היינו רוצים לראות בכם כתובת שלנו במקרה של בעיות וזה יכול לקרות עם סטודנטים שלומדים אצלכם ברומניה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני מברך את כולכם, תודה.
אלי אלאלוף: תרשו לי להוסיף כמה מילים אישיות.
אלי אלאלוף: אני הגעתי לחיים הפוליטיים רק לפני שלוש שנים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כמוני.
אלי אלאלוף: חלק מהחברים פה.
אלי אלאלוף: האמת שהגעתי לפוליטיקה רק בשביל נושא אחד, המלחמה בעוני.
אלי אלאלוף: הייתה לי הזכות שחבר הכנסת מאיר כהן, חבר של קארין בסיעה, הציע לי פעם לעשות משהו, 'בוא תעשה לי משהו בשבילנו' כשר הרווחה, ואז אמרתי לו, 'אני מוכן להירתם להכין יחד עם חברים דוח על העוני בישראל' כי ליד המדינה המדהימה שיש לנו, עם כלכלה מצוינת, עם ידע אדיר בכל תחומי החיים, כולל ברווחה, לצערנו אנחנו מחזיקים 22% מהאוכלוסייה שלנו מתחת לקו העוני.
אלי אלאלוף: אסור לנו שזה יישאר.
אלי אלאלוף: אני חושב שליד הביטחון הדגל השני שאנחנו חייבים להתמודד איתו זה המצב החברתי של המדינה שלנו.
אלי אלאלוף: אני יליד פז במרוקו, באתי לארץ בגיל 22 וכל חיי מאז, ואני בן 73 היום, כל החיים שלי עסקתי בנושאים חברתיים.
אלי אלאלוף: זה האובססיה, אם מותר לדבר על אובססיה חיובית, זו האובססיה החיובית שלי, כי אפשר לתקן.
אלי אלאלוף: אני בעצמי בא ממשפחה של עשרה ילדים, אני מספר תשע, לפי ההגדרות של היום אמא שלי הייתה חד הורית כי אבי נפטר בגיל צעיר ולא היינו בעוני.
אלי אלאלוף: זה אומר שאם מדינה חזקה כמו שיש לנו אנחנו חייבים להוציא את הילדים, שכמעט מיליון מתוכם חיים מתחת לקו העוני, את הקשישים שלנו, את המשפחות, את העובדים שעובדים וחוזרים הביתה עם שכר של שני מפרנסים מתחת לקו העוני ולמרות זאת אנחנו לא עשינו מספיק.
אלי אלאלוף: היום הבאנו לכם דוגמאות של תחומים שהוזנחו מבחינה חברתית, לדון איתכם ולהביא בצורה הגונה ביותר, הגלויה ביותר, את העובדות שלנו, כי אין לנו מה להתבייש כי אנחנו עושים למען ונעשה יותר וחייבים לעשות יותר.
אלי אלאלוף: דבר נוסף, כל מה שהוחלט בוועדה הזאת, כל הפעילות, כל החוקים, אם זה בנושאים של תחומי רפואה או נושאים של קצבאות או אם זה התערבויות שונות בצורה של טיפול בקשישים או בסיעודיים, הכול נעשה בגישה אוניברסלית.
אלי אלאלוף: אין לנו שום חוק שיצא מהשולחן הזה שמפלה אוכלוסייה זו או אחרת, ההיפך.
אלי אלאלוף: אני גאה שאני שייך לפרלמנט הזה, לוועדה הזו ודאי ובכלל למדינה שיכולה לאשר ולעשות וחייבת לעשות למען כל אזרחיה.
אלי אלאלוף: זה מה שהביא אותי ואני בטוח שאת רוב החברים, בכלל זו תופעה מוזרה, בסוף כשאגמור פה אני אעשה מחקר על כמה פעמים הייתה אופוזיציה בהצבעות בוועדה הזאת ואפילו במליאה.
אלי אלאלוף: הנושא הכי קשה שאילן עבד כמו מטורף בשבילו, המעמד של הנכים, גמרנו אותו וחשבתי שאולי יהיה לנו רוב וזה נגמר בהצבעה, כפי שאתם יודעים, אנחנו פרלמנט של 120 חברים, זה נגמר ב-84 בעד אפס נגד.
אלי אלאלוף: אפילו לא היו נמנעים, זאת אומרת כל מי שהיה באולם הצביע.
אלי אלאלוף: זה אומר שכשנאבקים בצורה צודקת בעקרונות שציינו החברים שלי, שהם גם העקרונות שלי, אפשר לעשות למען האוכלוסיות החלשות ביותר ולשמחתנו הכלכלה שלנו היום מאפשרת לנו לטפל בצורה בלתי רגילה לתקן את העיוותים של שנים רבות אחורה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שבדוח שהכנסת, לא אני, יש לנו יחידה ששמה כת"ף, שהיא בדקה כמה השקענו בשלוש השנים האחרונות בתחומים שקשורים לעוני, אתם יושבים טוב?
אלי אלאלוף: אני לא יודע לתרגם את זה ללאו, אבל הליי והשקל זה אותו דבר, הבן שלי אומר לי כי הוא לומד בקונסטנצה, 'אבא, שלח לי שקלים', אז המדינה השקיעה בשלוש השנים האחרונות 34 מיליארד שקל לכל האוכלוסיות ולכן אתם תשמעו עכשיו מהחברים שלי סקירה על הדברים האלה ותראו שאלה סכומים אדירים.
אלי אלאלוף: אני אגנוב לאילן רק נתון אחד, תקציב הנכים היה 9 מיליארד שקל, תקציב הנכים ב-2019 יתווספו לו כמעט 50% נוספים, דהיינו הוא יהיה בסביבות 13.5 מיליארד שקל לנכים.
אלי אלאלוף: זו קפיצה אדירה, זה מאבק אדיר, וזה לא מספיק.
אלי אלאלוף: תמיד אני חוזר ואומר וגם הדברים שאני פותח בהם בכנסת, במליאה, אני אומר זה הרבה וזה לא מספיק, כי אנחנו חייבים להביא את כל האוכלוסייה לשכר מינימום כדי שלפחות מה שקבענו, שהמדינה צריכה לתת לכל האוכלוסייה שלה אפשרות לשכר מינימום, גם בקצבאות היא צריכה להגיע.
אלי אלאלוף: לכן אני שמח שבאתם לשמוע אותנו, אבל אנחנו גם רוצים לשמוע אתכם, למרות שהחברים שלנו עשו קצת בילוש ולמדו עליכם כמה דברים שאנחנו צריכים ללמוד מכם, אז נעשה את זה ביחד.
אלי אלאלוף: ברשותכם, נתחיל בסקירה של חברתי, היוזמה שלה, להתמודד עם נושא שלא היה לו חוק עד לפני ארבעה-חמישה חודשים.
קארין אלהרר: שנתיים.
אלי אלאלוף: לא, מתי גמרנו את ההצבעה פה?
אלי אלאלוף: בשבילי זה היה אתמול.
אלי אלאלוף: אז הנושא של האומנה, שזה מושג שאני לא יודע, יתרגמו החברים, אבל זה נושא שמטפל בילדים שלא יכולים להמשיך ולחיות בביתם המקורי וצריך למצוא להם אלטרנטיבה חיצונית.
אלי אלאלוף: היא ממש הבוסית של זה ועשתה את זה בצורה מדהימה, אז בבקשה, קארין.
קארין אלהרר: אני רוצה להצטרף אל החברים שלי ולברך אתכם.
אלי אלאלוף: סליחה, אני מתנצל, דני סידה, חבר כנסת חדש שהחליף את חבר הכנסת מלכיאלי.
אלי אלאלוף: אנחנו מצטערים שהוא עוזב אותנו, אבל שמחים לקבל אותך.
אילן גילאון: מה, הוא כבר עוזב אותנו?
אילן גילאון: הוא רק בא.
אלי אלאלוף: הם רוצים לגדול, תעזור להם לגדול כסיעה.
אילן גילאון: אני עוזר להם, תאמין לי, כי אני צריך את הקיזוזים שלהם.
קארין אלהרר: שוב אני רוצה לברך אתכם על ההגעה לכאן ועל שיתוף הפעולה.
קארין אלהרר: אני חושבת שהלמידה המשותפת המפרה בין פרלמנטרים, ניסיון שונה, יכול להביא באמת לתוצאות הטובות ביותר.
קארין אלהרר: אני רוצה להציג בקצרה את חוק האומנה.
קארין אלהרר: זה חוק שאני חייבת לומר שחשבתי עליו לפני שהגעתי לכנסת, לא ידעתי אם אני אבחר לכנסת או לא.
קארין אלהרר: לפני שהגעתי לכנסת הענקתי סיוע משפטי לאוכלוסיות מוחלשות במסגרת מרכז כזה שמעניק סיוע משפטי ואחד הנושאים שהגיע לפתחי היה נושא האומנה והבנתי שזה נושא שאולי יחסית הוא פרוץ, היו אמנם כל מיני הנחיות במשרד הרווחה שנגעו לתחום האומנה, אבל לא היה משהו מאוד מוסדר ומאוד נוקשה.
קארין אלהרר: אני גם באופן אישי מאמינה שבסוף צריך לחוקק דברים כדי לקבע אותם, כדי ליצור מצב שזה לא אם יש כסף או אין כסף, אלא משהו קבוע.
קארין אלהרר: אומנה זה בעצם מסגרת שהיא יותר רכה מאימוץ, מדובר בילדים שהמדינה החליטה שהם לא יכולים להישאר ולשהות עם ההורים הביולוגיים שלהם, מכל מיני סיבות, הסיבות הקיצוניות ביותר זה באמת התעללות, חוסר כשרות הורית מכל מיני סיבות.
קארין אלהרר: למרבה הצער הרבה פעמים מוציאים ילדים בגלל היעדר יכולת כלכלית קיצונית וזה דבר שצריך לטפל בו בהחלט בהמשך.
קארין אלהרר: מכל מקום למדינה יש אחריות מוגברת, ברגע שילד יוצא מבית הוריו הביולוגיים בעצם זה ילד של המדינה ולכן חשבתי שיש חובה לחוקק ולהיות מאוד מאוד נוקשים ולוודא שהילדים האלה מקבלים בדיוק את אותן הזדמנויות שמקבל ילד אחר שחי במשפחה ביולוגית נורמטיבית.
קארין אלהרר: החוק מבחינתי וגם מבחינת מומחים שהתייעצתי איתם לפני שהגשתי את הצעת החוק מגשים את ההוראות של האמנה הבינלאומית בדבר זכויות הילד שישראל חתמה על האמנה וגם אשררה אותה ובעצם מדובר בחוק שמכניס לדין הלאומי שלנו את מה שהתחייבנו אליו ברמה הבינלאומית.
קארין אלהרר: ישבה ועדה מסודרת לפני המון שנים, בראשות שוטפת, סביונה רוטלוי, שדיברה על הוצאת ילדים מבתיהם ובעצם החוק הזה התחיל להתגלגל.
קארין אלהרר: אני חייבת להודות שכשהגשתי אותו הוא היה בגרסה מאוד מאוד צרה והרבה בזכות היועצת המשפטית של הוועדה וכל האנשים שישבו סביב השולחן, החוק התעבה וקיבל הרבה יותר נפח.
קארין אלהרר: במסגרת החוק, מעבר להסדרה של מערכת היחסים בין הורי האומנה, ההורים הביולוגיים והילד, ניתנו גם הרבה מאוד זכויות לילדים מתוך ראייה של הילד.
קארין אלהרר: אחד הדברים היותר משמעותיים שקרו בחוק זה שהוקמה נציבות תלונות ילדים שתהיה נגישה לילדים, תדבר בשפתם של ילדים, הרבה פעמים מתוך דאגה לילד.
קארין אלהרר: יש עמותה שמפעילה את שירותי האומנה, יש הורי האומנה, יש הורים ביולוגיים, לכולם יש אינטרסים, אבל איפה הילד בכל הסיפור?
קארין אלהרר: הנציבות הזו, שלשמחתי כבר החלה לפעול אמורה לטפל בתלונות של הילדים ולשמוע את הקול שכולנו אמורים לדאוג לו וכולנו אמורים לטפל בו.
קארין אלהרר: דבר נוסף שהוסדר זה רישיון לאומנה.
קארין אלהרר: אמרנו שהמדינה אחראית אחריות מוגברת ולכן אנחנו מחויבים לעשות את הדברים בצורה מסודרת, לא להפקיד את הילד כמו באיזה מדף, אלא לדאוג שמדובר בסטינג הנכון ביותר עבור הילד ולכן יש רישיון לאומנה, נדאג שהמשפחה היא המשפחה נורמטיבית שיש לה יכולות ואת זה מסדירים בתחום הרישיון.
קארין אלהרר: עוד דברים שהוסדרו זה נושא של ילדים עם צרכים מיוחדים שהם מוצאים לאומנה.
קארין אלהרר: אז כל הזכויות של ילדים עם צרכים מיוחדים יישמרו גם כשהורי האומנה מטפלים בהם ולא ההורים הביולוגיים.
קארין אלהרר: דבר נוסף זה פטור ממס למשפחות האומנה.
קארין אלהרר: משפחות האומנה בארץ מקבלות תשלום מאוד קטן, מאוד לא מתמרץ וזה דבר שבהחלט נצטרך לטפל בו בהמשך, אבל עדיין, לפחות שעל זה לא יהיה מס, שהוא יגיע בזמן, זה דבר שהיו איתו בעיות.
קארין אלהרר: גם היום זה עדיין לא מושלם, אבל זה בהחלט עולה על שהם פסים נכונים וטובים.
קארין אלהרר: כל ההסדרה במשולש הזה של הורי אומנה, הורים ביולוגיים וילד, אני אתן דוגמה.
קארין אלהרר: בעבר, לפני החוק, ילד אומנה שרוצים לעשות לו תספורת, לקצר לו את השיער, צריך היה את אישור ההורים הביולוגיים.
קארין אלהרר: הרבה פעמים ההורים הביולוגיים הם פשוט מנותקי קשר, הם מסוממים, שיכורים, לא ניתן לאתר אותם בצורה קלה ואז כולם צריכים לחכות.
קארין אלהרר: להוציא דרכון לילד, הרי אנחנו שמים את הילד במשפחת אומנה ואנחנו רוצים שהוא ירגיש שזו משפחה.
קארין אלהרר: נכון שזה לא אימוץ ונכון שזה עדיין אמור לשמור על קשר עם הורי האומנה, אבל אם זו המשפחה שלו הוא אמור לעשות את כל הפעילויות עם משפחת האומנה כמו כל ילד אחר במשפחה, לרבות לצאת לחופשה שנתית.
קארין אלהרר: הרבה מאוד ילדים לא יכלו לצאת עם משפחת האומנה לחופשה שנתית ובהכרח הם מרגישים פחות משפחתיות והמשפחה הייתה צריכה לבחור בין לתת לילד להרגיש מצוין כמו כולם ואז לוותר על החופשה השנתית, או כל סוג של חופשה, או פשוט להשאיר את הילד במסגרת אחרת ולצאת לחופשה בלעדיו.
קארין אלהרר: הדבר הזה לא יכול להתקיים יותר וכן ניתנו יותר סמכויות בעניינים מסוימים למשפחות האומנה, צומצמו הסמכויות בעניינים אחרים, הם לא יכולים להגיש תביעות בשם ילד האומנה, זה נשאר להורים הביולוגיים.
קארין אלהרר: אני אסכם ואומר שיש באמת כמה נושאים שבגללם הגעתי לכנסת, חוק האומנה מבחינתי הוא אחד הנושאים החשובים, בכלל זכויות ילדים, ילדים בסיכון.
קארין אלהרר: יש עוד הרבה עבודה הלאה, בעיניי הנושא של הסדרת תחום צעירים חסרי עורף משפחתי, שזה השלב הבא, מגיעים לגיל 18, מה קורה איתם?
קארין אלהרר: המטרה היא שוויון הזדמנויות, שיהיה לכל ילד את אותה הזדמנות כדי שהוא יוכל להגיע למימוש הפוטנציאל המלא שלו, בלי קשר למי היו ההורים שלו, איפה הוא נולד, כמה כסף יש להם בחשבון הבנק.
קארין אלהרר: זו המטרה ויש עוד הרבה מאוד עבודה, נקווה שיהיו מספיק שנים לעבוד כאן כדי לקדם את הנושא.
קארין אלהרר: ותודה רבה, אדוני היושב ראש.
אלי אלאלוף: אתם רוצים לשאול שאלות הבהרה או יותר מאוחר?
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): יש לנו שתי נשים שמטפלות בנושא הזה בוועדה שלנו, אבל לפני שנבקש מהן לשאול את השאלות לי יש שאלה.
Adrian Solomon: האם נושא האומנה הוא תחת הפיקוח של משרד הרווחה ומשרד העבודה או תחת פיקוח העירייה?
קארין אלהרר: לא, אני אומַר, זה עובד בשיתוף פעולה, האחראי הוא משרד הרווחה, השר הממונה הוא שר הרווחה, שירותי האומנה ניתנים בשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות, עם הרשות המוניציפלית.
קארין אלהרר: בעצם הילד רשום בתחום של הרשות המוניציפלית שבה הוא מתגורר והכספים מועברים אחרי שהרשות נתנה אישור שהילד מתגורר ויש סנכרון ביניהם.
קארין אלהרר: זה, דרך אגב, נקודה שיש איתה בעיות כי הרבה פעמים הסנכרון בין הרשות המקומית לבין השלטון המרכזי לא עובד כל כך טוב וזה עשוי לפגוע בילד.
קארין אלהרר: למשל, אני אתן דוגמה, בהעברת הכספים.
קארין אלהרר: אם הניירת לא הגיעה בזמן המשפחה פשוט לא תקבל את הכסף בזמן.
קארין אלהרר: אז יש לזה יתרונות ויש לזה חסרונות.
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): וחוץ מהכסף שניתן לפי האומנה, יש כסף שהילד מקבל, כלומר כסף לבגדים?
Adrian Solomon: כסף לקנות מחברות, ציוד או כל מיני דברים אחרים?
קארין אלהרר: קצבת האומנה היא קצבה שאמורה לתת מענה לכל ההוצאות של הילד.
קארין אלהרר: אני יודעת משיחות עם אין ספור הורי אומנה שהקצבה שמשתלמת לא באמת מספיקה.
קארין אלהרר: המדינה אפילו לא קוראת לזה תשלום עבור האומנה, זו השתתפות.
קארין אלהרר: כשמדובר בילדי אומנה עם צרכים מיוחדים אז יש תשלומים נוספים לטיפולים שזקוקים להם, אבל אני תמיד אומרת שהורים שבוחרים להיות הורי אומנה הם חצי קדושים כי באמת אין דרך בלי לממן את זה גם מהכיס.
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): ברומניה יש מערכת דומה.
Adrian Solomon: ההורה שבאומנה עובד דרך הרשויות המוניציפליות, יש לו את כל הזכויות לפי חוק ובנוסף הילד מקבל קצבה, סכום כפול ממה שהאומנה מקבלת, הוצאות יומיומיות לבגדים, לציוד ולכל מיני צרכים אחרים.
Adrian Solomon: זאת אומרת זה לא פוגע בתקציב של האמא.
Adrian Solomon: האומנה, היא עובדת של הממשלה, אבל היא בכל זאת אמא בסופו של דבר.
קארין אלהרר: ומי מנהל את הכספים שהילד מקבל?
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): האמא, האומנה.
Adrian Solomon: כל חודש היא צריכה להוכיח על סמך חשבוניות שכל הכסף הזה ניתן לצרכים של הילד.
קארין אלהרר: כמה ילדים, אתה מעריך, שיש באומנה ברומניה?
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): קרוב ל-23,000 ילדים.
Adrian Solomon: הרבה מאוד.
Adrian Solomon: מערכת האימוצים מאוד קשה ברומניה, מאוד מסובכת, החל מ-2003 אין אפשרות לאימוץ בינלאומי.
Adrian Solomon: ב-2001.
Adrian Solomon: מנסים עכשיו לשחרר את הנושא הזה, למרות שזה נושא מאוד רגיש מכיוון שהאוכלוסייה ברומניה היא יותר ויותר מצומצמת, אין יותר ילדים ברומניה, ומתחילים להרגיש את זה באוכלוסייה, לכן סביר להניח שהמדיניות צריכה להיות יותר בכיוון של להחזיק את הילדים ברומניה ולספק להם את כל התנאים הנדרשים ולא במוסדות.
Adrian Solomon: יש מקומות מסוימים שאין להם בכלל מוסדות לאומנה.
Adrian Solomon: המחוז שבו אני נולדתי זה מחוז פיילוט, החל מהשתתפותה של רומניה באיחוד האירופי.
Adrian Solomon: אמה ניקולסון, שהייתה קשורה גם לנושא של ילדים מאומצים ברומניה נתנה דוגמה של המחוז שלי, מחוז וסלוי, כמחוז הכי עני באזור שלנו וכל הילדים שנשלחו לאומנה חיים יותר טוב מאשר הילדים שחיים אצל משפחות ביולוגיות.
Adrian Solomon: נבנו בתים שבהם היו גרים גג שישה ילדים, היה בן אדם אחד שדואג לילדים האלה.
Adrian Solomon: נכון לעכשיו הם ילדים מעל גיל 14, הם למדו לחיות לבד, הם למדו שיהיו להם חיי משפחה עכשיו, עוזרים להם אחר כך מעל גיל 18 להיכנס לשוק העבודה, להתאקלם.
Adrian Solomon: אני מקווה שביום חמישי נראה סוג אחר של פרויקט שיש לכם, נראה את זה בבאר שבע, מה קורה עם הילדים שמעל גיל 18.
Adrian Solomon: תכנית פסרלה, הממשלה מעניקה לילדים כאלה משכורת מינימלית לתקופה בת שנתיים בתנאי שהעובד יישאר שם שלוש שנים.
Adrian Solomon: יש תכניות להכשרה מקצועית, הממשלה, המדינה, מנסה, למרות שהילדים עדיין רואים במערב את ארץ הקודש וכולם רוצים לעבור לגור במערב אירופה, לחיים יותר טובים, לחיים יותר טובים מידיים, ללא מאמץ מצדם.
Adrian Solomon: ידיעת העבודה הסיסטמתית לצערי הלכה לאיבוד ברומניה.
Adrian Solomon: במרכאות זה אחד ההישגים של הדמוקרטיה.
קארין אלהרר: עד איזה גיל מסייעים לבוגרים של אומנה?
Adrian Solomon: עד גיל 18 ואחר כך, מעל גיל 18, עד גיל 26, אם הם לומדים להשכלה גבוהה או נמצאים במסגרת מסוימת של מערכת החינוך וזה הגיל שגם ההורה הביולוגי חייב לעזור לילד על פי חוק.
Adrian Solomon: הייתה בעיה ברומניה לילדים שעברו את גיל 18 כאשר היו המוסדות, בתי היתומים הגדולים, מעל גיל 18 היו זורקים אותם לרחוב, לא הייתה להם עבודה.
Adrian Solomon: אנחנו עלינו על הבעיה ויש רצון ואחריות למדינה לפתור בצורה מסוימת ומוצלחת את הבעיה הזו כי זה המקור לזנות, לסמים, כל הילדים האלה שהיו עוזבים את בתי היתומים.
Adrian Solomon: זו בעיה שמצטמצמת בתקופה האחרונה בזכות המדיניות הפעילה של הממשלה.
Eva-Andrea Cspe: ברצוני להגיד לכם בוקר טוב ותודה רבה על הזמנת
Eva-Andrea Cspe: כם ועל ההזדמנות לשוחח סביב השולחן הזה, אנשים שמתעניינים באותם הנושאים ורוצים לשנות דברים שמאוד מדאיגים אותנו כמו העוני, ואנחנו פוליטיקאים חדשים בענף, זה המנדט הראשון שלנו, לחלק מאיתנו.
Eva-Andrea Cspe: בקשר לאומנה, זה נושא מאוד חשוב, גם לרומניה, מכיוון שכל שנה ברומניה 9,000 ילדים נכנסים לתכנית הזו של האומנה.
Eva-Andrea Cspe: יש כאלה שאחרי תקופה מסוימת אפשר גם לאמץ אותם.
Eva-Andrea Cspe: אם אנחנו מדברים על אומנה ברומניה, נכון לעכשיו, עליכם לדעת שמי שעובד בענף הן בעיקר אימהות שיש להן ילדים נכים והן מנצלות את ההזדמנות הזו כדי להישאר עם אותו הילד.
Eva-Andrea Cspe: המשכורת שמקבלים זו המשכורת המינימלית.
Eva-Andrea Cspe: אנחנו לא יכולים להגיד שאפשר לחיות עם זה ושיהיה להם כסף גם לדברים אחרים.
Eva-Andrea Cspe: מה שחסר ברומניה זו הגמישות של המוסדות האלה, מכיוון שזה מאוד חשוב שבמקרים כאלה עובדי האומנה, וגם הילדים, יוכלו לקבל זכויות שיוכלו ליהנות גם מאווירה אחרת, שיקבלו תשומת לב וגם יוכלו להתיידד עם אנשים אחרים ולראות שבאותה חברה יש גם אנשים נכים כמוהם, ילדים אחרים שיש להם את אותן בעיות.
Eva-Andrea Cspe: זה מאוד חשוב שגם אנשי האומנה וגם ההורים האלה ייהנו מחופשה.
Eva-Andrea Cspe: לעובדי אומנה ברומניה יש 21 יום חופש.
Eva-Andrea Cspe: אותו הורה בהסכמת רשות החסות יכול לקחת את הילד עם ההורה, אבל לעובדי אומנה יש זכות לקבל חופש.
Eva-Andrea Cspe: מצד שני אם מדברים על זכויות על הילד, יושב ראש הוועדה המחוזית הוא הבן שיש לו את - - - זה המוסד שמעניק את כל הזכויות לילדים, אבל ילד זה לא כמו בגד ששוטפים, מגהצים וזורקים אותו למשפחה מסוימת.
Eva-Andrea Cspe: לילד הזה יש רגשות והוא צריך לדעת מה קורה בסביבתו וצריכים להתייחס אליו בתשומת לב.
Eva-Andrea Cspe: אנחנו מנסים לייצר כל מיני תרגילים כדי להביא את הילד למשפחה הביולוגית שלו וכשאנחנו הגענו למסקנה שהילד כבר לא יכול לחזור למשפחה הביולוגית שלו ואפילו לקרובי משפחה מדרגה רביעית, אז אפשר לאמץ אותו.
Eva-Andrea Cspe: זה תהליך מאוד מסובך והצעירים האלה שכבר לא יכולים לחזור למשפחותיהם ועד גיל 18 הם נמצאים במסגרת אומנה, מעל גיל 18 הילדים האלה יכולים להתמודד מאוד קשה עם חיי היום יום שלהם.
Eva-Andrea Cspe: יש לנו הרבה בתי יתומים שהם בעצם מוסדות גדולים עם 50-40 ילדים.
Eva-Andrea Cspe: עכשיו רומניה קיבלה החלטה שעד 2020 רומניה תבטל את כל בתי היתומים האלה ולהעביר את הילדים האלה לאומנה.
Eva-Andrea Cspe: הילדים האלה צריכים להגיע לבית הספר, צריכים לחזור למשפחה, יש גם מומחים שעוזרים לאותם הילדים, יש גם פסיכולוגים שעוזרים להם וצריכים לדאוג לצרכים שלהם, אבל יש עבודה שאנחנו צריכים לבצע, עד 2020 לבטל את כל בתי היתומים האלה.
Eva-Andrea Cspe: הילדים האלה בבתים גדולים, בבתי יתומים לא מבינים מה זה לעשות קניות, מה זה לחסוך כסף, מה זה לשלם חשבונות, מה זה לקנות נעליים או משחת שיניים.
Eva-Andrea Cspe: הילדים האלה צריכים ללמוד איך זה לחיות בחיי היומיום.
Eva-Andrea Cspe: מעבר לתכנית הזו צריכים להכין תכניות מסוימות איך ללמד את הילדים עם מומחים שילמדו את הילדים, להכין אותם לחייהם מעל גיל 18.
Eva-Andrea Cspe: אני חושב שזה האתגר הכי גדול שלנו.
Eva-Andrea Cspe: תודה.
קארין אלהרר: אני רוצה רק להוסיף דבר ששכחתי בדברים הקודמים שלי.
קארין אלהרר: אחד הדברים הבאמת גדולים והכי תקציביים שנכנסו לחוק האומנה היה היכולת של בני משפחה לשמש משפחות אומנה.
קארין אלהרר: בכלל אומנה הכוונה היא שבסופו של דבר הילד יחזור למשפחה הביולוגית, שבתקופת האומנה יעשו בעצם איזה שהיא עבודה עם המשפחה הביולוגית ויש חשיבות מאוד מאוד גדולה שלמשפחה, סבא וסבתא, דודים, כן תהיה יכולת לגדל את הילד בתקופת האומנה כי זה יקל על חזרה מלאה, אם תהיה כאשר תהיה, וזה דבר שהיה היקר ביותר בכל החוק ולשמחתי הוא עבר וזה באמת מתכתב עם מה שאת דיברת עליו, העובדה שילד חי במשפחה, ביולוגית או אומנה, אבל באמת שיבין איך משפחה מתנהלת, איך מתנהל משק בית באמת, זה גם חינוך לעתיד שלו כבוגר.
אלי אלאלוף: הייתי רוצה להוסיף רק שתי הערות בקיצור רב.
אלי אלאלוף: אצלנו אנשי האומנה הם לא עובדי מדינה.
אלי אלאלוף: זו נקודה מאוד מרכזית.
אלי אלאלוף: אצלכם הם עובדי מדינה, עובדי משרד זה או אחר, אצלנו זה לא כך.
אלי אלאלוף: היום אפילו משפחות האומנה מופעלות על ידי עמותות, לא על ידי המדינה בכלל.
אלי אלאלוף: אלה עמותות שלוקחות מהמדינה את הסמכות להפעיל את תכנית האומנה במשפחות כאלה ואחרות.
אלי אלאלוף: לעומת זאת יש לנו מסגרות עם פנימייה ולפעמים במספרים גדולים יותר מ-50, אבל אלה מסגרות שאין בהן חוק האומנה, זה לאפשר, ואתם תראו את זה ביום חמישי, כשנהיה בדרום, לאפשר לילד לקבל חינוך עם כל הנקודות שציינת, הכרת העולם, סביבה, שתשלב אותו, אבל במסגרת מה שנקרא או כפר ילדים, או פנימייה.
אלי אלאלוף: הילד יודע שפעם בשבוע או פעם בשבועיים מקסימום הוא חוזר הביתה, לבית הרגיל שלו.
אלי אלאלוף: אין שום התערבות של פונקציונר על תפקוד הילד.
אלי אלאלוף: חוץ מעובדי הכפר שהם מדריכים או שומרים או דברים כאלה, אין אומנה שהיא ממוסדת באמצעות מוסדות מדינה וזה חד משמעי.
אלי אלאלוף: לכן ההחלטה שלכם, ואני אומר את זה אינטואיטיבית, היא נפלאה שאתם סוגרים את בתי הילדים.
אלי אלאלוף: הנקודה השנייה, אני רוצה שתציינו את קארין, היא צנועה, היא לא אומרת, משרד הרווחה התנגד כל הזמן לחוק האומנה כי זה גם דרש מהמשרד לתפקד אחרת.
אלי אלאלוף: אתה לא מבקש מעובד שעובד במשרד ויודע הכול, 'תשנה את ההתנהגות שלך', לכן זו יוזמה אזרחית, היא לא הייתה חברת כנסת, ששכנעה את הכנסת לחייב את הממשלה לשנות את ההתנהגות שלה.
אלי אלאלוף: שימו לב איזה תהליך מדהים מבחינה דמוקרטית, שהאזרח הפשוט, והיא לא פשוטה, היא מדהימה, יכול לשכנע את כל המערכת לשנות תפיסה בחינוך.
אלי אלאלוף: רואים את זה גם בחינוך הרגיל.
אלי אלאלוף: זאת אומרת יש פה פונקציה מאוד מרכזית, וכדאי שתחשבו על זה, אל תיבהלו מהמילה הפרטה, למרות שהחבר שלי אילן יתפוס אותי בגרון בחוץ, יש צורך היום, המדינה לא חייבת להפעיל תכניות כאלה, עדיף שזה יהיה בחלק הוולונטרי של האזרחים.
אלי אלאלוף: היא אמרה, אני חשבתי שלא תרגמו אותה טוב, משפחות האומנה זה צדיקים, כי כלכלית הם מפסידים, הם לוקחים אחריות גדולה מאוד, אז תבינו שאומנה של משפחות זה הרבה יותר אפקטיבי, טוב לילד, עדין יותר עם הילד, גם אם יש מדי פעם טעויות כאלה ואחרות.
אלי אלאלוף: אז תחפשו לא כל הזמן שהממסד חייב להיות המפעיל של התכנית להצלת ילדים, כי הילדים האלה, אם יישארו במסגרת המשפחתית ידוע מראש שזה יהיה להם מאוד קשה.
אלי אלאלוף: יש לה יתרון, היא במפלגה שלי והיא גם שכנה שלי כי היא בנגב, כמוני, אז זה טוב.
אלי אלאלוף: עוד משהו לנושא האומנה או אפשר לקפוץ לחברי אילן גילאון?
עבד אל חכים חאג' יחיא: לנושא האומנה אולי אפשר להוסיף משפט אחד?
אלי אלאלוף: בבקשה, חאג' יחיא.