GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: כך יכולנו לתקן עיוותים שאני לא בטוח שנצליח עד הסוף, אבל לפחות זו התחלה טובה ואני בטוח שכל מי שימשיך לטפל בחוקים האלה יאפשר שכמה שיותר יגיע לנזקק.
אלי אלאלוף: אמרו לי שלפי השעון, אתם רואים שם, מר סולומון, אתה רוצה לסכם?
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): כן.
Adrian Solomon: פגישה מאוד מעניינת.
Adrian Solomon: ראשית כל היו לי הרבה דברים ללמוד, מי שדיבר על כסף ועל כוח קנייה, אם נאמר שההשוואה בין השקל לליי זה אחד על אחד, כאן המשכורת הבסיסית היא 5,300 אצלנו זה 1,900 ליי.
Adrian Solomon: יש פער עצום.
אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אבל המחיה פה זה לא כמו המחיה ברומניה.
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית):
Adrian Solomon: עשינו השוואה מה המחיר של היין במסעדה אתמול בערב והגענו למסקנה שזה אותו מחיר כמו בעיר העתיקה בבוקרשט.
Adrian Solomon: בהחלט יש עשרות שנים של ניסיון, מה שקשור לפעילויות של העמותות וגם האומנה וגם הסיוע לקשישים.
Adrian Solomon: אצלנו הדברים הלכו בדרך הקשה מכיוון שמי שטיפל בעמותות לא היו האנשים הכי ישרים והם ניסו לנצל את המשאבים ולא התמקדו במי שהיה צריך את העזרה באמת.
Adrian Solomon: היו כל מיני אינטרסנטים כדי לקבל מימון מהממשלה כדי להעביר כסף מתקציב המדינה לכיס הפרטי.
Adrian Solomon: חוסר האמון של הממשלה מצד אחד ושל האוכלוסייה מצד שני זה דבר בולט.
Adrian Solomon: יש גם עמותות שפועלות ואנדראה באה מאזור של רומניה ולפי הקהילות הפרוטסטנטיות, הן יותר חזקות והעמותות הדתיות של הכנסייה הקלוויניסטית עשו דברים מצוינים בטרנסילבניה.
Adrian Solomon: יש מעבר לקהילות העירוניות קהילות דתיות שפיתחו כל מיני תכניות ושירותים לילדים ונבנו בתי אבות ברמה הגבוהה ביותר, גם מבחינת אחריות וגם מבחינת שירות.
Adrian Solomon: באמצעות החבר'ה של אנדראה בקדנציה הקודמת אנחנו קידמנו חוק בהקשר לסוג השירות הזה בעניין דתות, גם לכיוון חינוך, גם לכיוון השירות החברתי, גם הקהילה היהודית נהנית מהחוק הזה.
Adrian Solomon: והראיה, שהחוק הסופי, אנחנו שנינו פיתחנו אותו ויישמנו אותו.
Silviu Vexler: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אולי בדרך הזו של העמותות בהקשר לקהילות הדתיות תהיה הצלחה.
Silviu Vexler: בניגוד למה שעמותות אחרות עשו ב-30 השנים האחרונות.
אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): ואיפה האחריות של המדינה?
Adrian Solomon: תרגום חופשי מהשפה הרומנית): במימון של השירות מהסוג הזה.
Adrian Solomon: המדינה משלמת כ-90% מהשירות, השאר זה השתתפות עצמית של המוסדות האחרים.
אילן גילאון: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): זה לא יותר פשוט לשלם כסף לאוכלוסייה מאשר לכנסייה?
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): זו ההתחלה של ההפרטה של שירות מהסוג הזה מכיוון שלממשלה, למדינה, יש שירות מפותח ברמה של המוסדות הציבוריים, אבל יש יותר ויותר קשישים באוכלוסייה ויותר ויותר אנשים קשישים זקוקים לעזרה מהסוג הזה.
Adrian Solomon: בגלל המסים, שזה לא סוג פרוגרסיבי של תשלום מסים עכשיו משלמים פחות מסים, יהיו פחות הכנסות למדינה והצרכים מבחינת עלויות יהיו יותר גבוהים.
Adrian Solomon: יש כמה שנים שהממשלה גובה כסף, אחר כך ההכנסות יורדות, אז יש פה בעיה.
Adrian Solomon: אני מאוד מקווה שההעברה של שירות מהסוג הזה, בוא נקרא לזה הפרטה, תעזור לנו כי גם אנחנו נהיה קשישים בסופו של דבר.
Adrian Solomon: לסילביו יש משהו להוסיף?
Silviu Vexler: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): החקיקה שהיושב ראש הזכיר, שמדברת על האפשרות של הכנסייה לקבל תקציב כדי להעניק סיוע מהסוג הזה זה אחד הדברים שהיינו צריכים לשנות בחוקה של העזרה לקשישים מכיוון שלעמותות הייתה גישה להרבה כסף ולא עשו הרבה דברים.
Silviu Vexler: אני אתן לכם דוגמה עם הקהילה היהודית.
Silviu Vexler: 60% מהתקציב של הקהילה היהודית מגיע מהקהילות היהודיות הלאומיות, יותר מ-80% מחברי הקהילה היהודית זקוקים לעזרה שהקהילה היהודית משלמת לעצמה.
Silviu Vexler: המימון שאנחנו מעבירים לחברי הקהילה, הם מקבלים מכל מקום שאפשר כדי לעזור לקהילה היהודית, כל כסף נוסף שהקשישים היהודים יקבלו יעזור להם.
Silviu Vexler: לא מדובר בסכומים אדירים, לא יהיו סכומים אדירים, אבל כל סכום של כסף שעוזר לקשישים של הקהילה היהודית בא כדי לעזור.
Silviu Vexler: לפעמים, באמצעות ההתארגנות העצמית שעשינו בתוך הקהילה היהודית, הצלחנו להעניק להם יותר כסף מאשר מדינת רומניה הייתה יכולה להעניק להם בתכנית הלאומית שלה.
Silviu Vexler: למעשה זו הפעילות המורחבת ביותר שלנו כקהילה.
Silviu Vexler: רציתי לבקש זמן מסוים כדי לדבר גם על החוק של ניצולי השואה, זה היה מאבק גדול ביותר בשבילי.
Silviu Vexler: אני יכול להוסיף עוד כמה דברים ואני מרגיש פה כמו בבית ולחוק הזה הייתה התנגדות גדולה מסיבות כספיות, לא מסיבות אחרות.
Silviu Vexler: החוקה ברומניה מכירה בסבל של הקהילה היהודית ברומניה, לאלה שסבלו והמדינה מעניקה קצבה בהתאם לסבל שנגרם לאותו בן אדם בתקופת השואה.
Silviu Vexler: אבל הקצבה הגדולה ביותר שמישהו יכול לקבל זה סביב ה-500 שקל לכל שנה של סבל אם נעשה חישוב, בהתאם למסמכים שיש לאותו בן אדם.
Silviu Vexler: החוק שאנחנו קידמנו בתחילת המנדט הביא לקצבה של ניצולי השואה והגיעו לאותה רמה של אלה שהיו בתקופה הקומוניסטית.
Silviu Vexler: מי שסבל בתקופה הקומוניסטית קיבל כסף במשך הזמן, ניצולי השואה לא כל כך קיבלו כסף.
Silviu Vexler: זה לא פותר את כל הבעיות, אבל לפחות זו עזרה לאותם האנשים.
Silviu Vexler: היות שביטלנו גם את החובה שחלה על אותם אנשים, עד שנה שעברה הם היו חייבים להיות אזרחים רומנים.
Silviu Vexler: מכיוון שהרבה מהיהודים שעזבו את רומניה בתקופה הקומוניסטית נאלצו לוותר על האזרחות הרומנית, הם לא היו חייבים עכשיו לעבור את כל התהליך של השבת האזרחות ורק אחר כך לקבל את הקצבה.
Silviu Vexler: אני לבד לא יכולתי לעשות את כל המהלך הזה ללא עזרתו של מר סולומון, הוא בן אדם מאוד רגוע, אני מתעצבן מהר מאוד כשמדובר בנושא שמאוד חשוב לי והוא זה שהצליח להרגיע אותי ואמר לי משפט שגם עכשיו אני שומע אותו בראש, 'שב בשקט', ברומנית זה נשמע מאוד מצחיק, כל פעם הוא היה אומר לי 'שב בשקט'.
Silviu Vexler: אני הייתי מתעצבן, הייתי צועק, הייתי יוצא החוצה, הוא היה רגוע.
Silviu Vexler: זו השאיפה שלי גם בעתיד והתמיכה המוסרית שקיבלתי ממנו, בוא נגיד ככה, לפחות במקרה שלי, זה מצד שלי, שאתם רואים שם, שהייתה סגנית השגריר ברומניה, אני מקווה שהיא תחזיר אותו לרומניה בקרוב.
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): אם יש עוד דברים לפתור, נדבר עוד היום וגם ביום חמישי, אבל במסגרת הרשמית הזו אני רוצה שבלו"ז שלכם הקרוב, בעתיד, תבואו לבוקרשט, שנמשיך את הדיונים.
Adrian Solomon: יש הרבה דברים שעליהם נוכל לדבר.
Adrian Solomon: כפי שראיתי, זה מקרב אותנו יותר ממה שציפינו ומה שחשבנו אולי מהתחלה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהייתי קצת בלחץ אתמול בלילה, לא ידעתי איך זה יהיה ועכשיו אני מצטער שזה נגמר ויש לנו מה ללמוד, באופן הדדי, ואני בטוח שנוכל.
אלי אלאלוף: אותי לא צריך הרבה לשכנע כדי להגיע לרומניה הבן שלי לומד בקונסטנצה, אז מתי שאתה רוצה אני בא.
אלי אלאלוף: אני רוצה רק לסיים ולהגיד לכם שיש פרטנר מאוד מרכזי בכל מה שקשור לנושא הרווחה, זה העולם הפילנתרופי.
אלי אלאלוף: העולם הפילנתרופי בארץ, הרווחה זה אחד התחומים שהוא מאוד חזק בתמיכה.
אלי אלאלוף: הייתי 18 שנה בראש קרן רש"י, שהיא אחת הקרנות הגדולות.
אלי אלאלוף: היתרון של הפילנתרופיה זה שהיא לפעמים מושכת את המדינה במקום שהמדינה לא רוצה להתחיל.
אלי אלאלוף: אני יכול להגיד לכם מהניסיון שלי, ביום חמישי הייתי במשרד החינוך, אילן, לא האמנתי למה שהראה לי מנכ"ל משרד החינוך, יוזמה שהתחלנו בקרן רש"י.
אלי אלאלוף: אני כבר לא שם חמש שנים, לא מדבר איתם, לא עושה כלום איתם, אז אין ניגוד אינטרסים.
אלי אלאלוף: התחלתי במפעל אחד, שזה מפעל הזנה לבתי ספר, ארוחת צהריים לכל ילד שזקוק לה, התחלנו עם 1,500 ילדים בכסף של הקרן, היום 358,000 אוכלים כל יום, 100% מכסף מדינה.
אלי אלאלוף: זה אומר שלפעמים מה שחשבנו פעם שזה רק מצווה, זו שיטה להביא את הממשלה למלא את ההתחייבויות שלה.
אלי אלאלוף: אני לא כלכלן, אני אחרון הכלכלנים, שר האוצר שלנו, יש לו סיסמה, תוריד את המסים יהיה יותר כסף במדינה וזה קורה.
אלי אלאלוף: זה קורה כי יש דינמיקה מסוימת שזה לא אוטומטית.
אלי אלאלוף: הורידו מסים מחברות, זה לא מה שאילן ואני אוהבים, היינו רוצים שיורידו מסים מהאזרח, אבל כשמורידים מהחברות יש להם גם דינמיקה שמאפשרת לעשות יותר עסקים והמדינה מחכה להם בתחנה הבאה כדי לעשות.
אלי אלאלוף: אל תקבלו אוטומטית את כל ההמלצות של הכלכלנים, אחרת העולם היה כולו ורוד ואנחנו יודעים שהמשברים הגדולים, גם החברתיים וגם הביטחוניים, יש להם מרכיב כלכלי מאוד מרכזי, הם לא תמיד ייעוץ מוצלח.
אלי אלאלוף: אז באמת תחזרו אלינו, אנחנו נשמח מאוד, אבל גם תודה על ההזמנה ונבוא אליכם.
Adrian Solomon: (תרגום חופשי מהשפה הרומנית): נחכה לכם בשמחה.
Adrian Solomon: מכיוון שגם לנו יש שר אוצר שחושב באותה שיטה אולי לפילנתרופיה תהיה גישה גם בחברה הרומנית.
Adrian Solomon: יש לנו כמה מתנות, המדליה של חבר הנבחרים.
מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, לא התכנסנו הרבה זמן אז אני שמחה לראות את כולכם.
מירב בן ארי: אני אפתח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה והרווחה לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית.
מירב בן ארי: זו ישיבת מעקב אחר ביצוע התכנית של משרד האוצר ומשרד הרווחה, לטיפול בחסרי בית צעירים על ידי הרשויות המקומיות.
מירב בן ארי: נתחיל במשהו אופטימי, כמו שאני אוהבת.
מירב בן ארי: ביום ראשון היינו בביקור ב-"הגג הורוד", השֶלטֶר הייעודי החדש לצעירים וצעירות בקהילה הלהט"בית שנפתח בשכונת התקווה בתל אביב.
מירב בן ארי: הוא בעצם יהיה ההמשך של "בית דרור", שאתם כולכם מכירים.
מירב בן ארי: מקום מקסים, יפה, בלב שכונת "התקווה".
מירב בן ארי: נכון שיש בעיות עם השכנים, אתם מכירים את זה טוב אבל בסך הכול, המקום מאד יפה ומאד מזמין, נקי, מסודר עם צוות מקסים שפגשנו והכרנו.
מירב בן ארי: עשינו במקום סיור יחד עם משרד הרווחה ויחד עם הרשות המקומית, עם שרון מלמד.
מירב בן ארי: חוץ מהעובדה שהמקום מאד יפה ומזמין, הופתענו ממספר המתאכסנים.
מירב בן ארי: זאת אומרת, השֶלטֶר פתוח חודשיים בסך הכול, אנחנו מדברים על מאות שכבר עברו אפילו לשלש-ארבע שעות, שאתם מכירים גם, למקלחת, להתארגן, לאכול משהו ולצאת.
מירב בן ארי: הופתענו, מאות.
מירב בן ארי: זה גם יכול להיות אותו צעיר שחזר פעם שלישית להתארגן אבל 12 מיטות מלאות כמעט תמיד כל לילה וזה כל פעם מפתיע אותי, הצריכה.
מירב בן ארי: זאת אומרת, אנחנו לומדים בכלכלה על הצריכה הגבוהה של צעירים, גם אם זה לכמה שעות, גם אם זה לבוא לדבר עם מבוגר.
מירב בן ארי: חשוב לומר שכמובן לפני חודשיים הייתי גם בהוסטל שנפתח בחולון, שהוא בעצם המענה הטיפולי-שיקומי לצעירים להט"בים גם הוא.
מירב בן ארי: "אותות" לא נמצאים פה אבל הם יגיעו.
מירב בן ארי: הם היו אתי ביום ראשון.
מירב בן ארי: ממש חשוב לפרגן להם.
מירב בן ארי: הקימו, גם שֶלטֶר, גם הוסטל, הכול מיועד לקהילה הלהט"בית וגם בהוסטל היינו.
מירב בן ארי: גם מלא, מלא.
מירב בן ארי: ומצד אחד זה מאד יפה, מצד שני, אני אומרת לעצמי: איפה הם היו עד היום?
מירב בן ארי: איפה הם היו?
מירב בן ארי: הרי משתמשים, הצריכה גבוהה, איפה הם היו עד היום?
מירב בן ארי: כנראה הם ברחו, או לצערי במה שנקרא, באותן תכניות שנותנים משהו בתמורה כדי לקבל מיטה, אתם בטח מבינים.
מירב בן ארי: היה מעניין גם לשמוע על חוסר הרצון לשימוש בגגונים וכאלה, הם לא מוצאים את עצמם במקומות של מבוגרים.
מירב בן ארי: הם מעדיפים להיות ברחוב, או אצל חבר או חברה, או לצערי, בתמורה לכסף, אז היה מעניין לשמוע על הייחודיות של השֶלטֶר.
מירב בן ארי: אנחנו תיכף נדבר גם על שאר הרשויות אבל זה היה מעניין לשמוע, על כמה השֶלטֶר חשוב להם, אל"ף, כי הם לא מתחברים לגגונים של המבוגרים ובי"ת, כי בעצם סוף סוף יש להם קורת גג שלהם, ייעודית שלהם.
מירב בן ארי: אז זהו, משהו אופטימי.
מירב בן ארי: יש שם בעיה גם, יש מדריך אחד בלילה, זה מאד מאוד בעייתי.
מירב בן ארי: מדריך אחד, 12 חוסים שישנים.
מירב בן ארי: זה מאד מאוד בעייתי, אני אקח את זה לטיפול.
מירב בן ארי: דבר נוסף אופטימי וכמובן, רות כאן, ממשרד השיכון, נגיד על התכנית לסיוע לצעירים חסרי בית שאת תתייחסי אליה גם.
מירב בן ארי: המשכנו את זה גם השנה.
מירב בן ארי: תכנית טובה מאד.
מירב בן ארי: אני אתן לרות גם להציג קצת מספרים אבל גם זה חלק מאותו רצף טיפולי מהשֶלטֶר לקורת הגג, לדירת המעבר והדיורית או כל אופציה של דירה, משם לתכנית לסיוע בשכר דירה ומשם לעצמאות.
מירב בן ארי: תראו, הוועדה הזו היא ועדה שהמטרה שלה לעקוב אבל כמובן, אנחנו גם יוצאים לסיורים.
מירב בן ארי: הסיור בהוסטל, נגיד, היה סיור של הוועדה, ממש, עם פרוטוקול.
מירב בן ארי: הסיור ב"הגג הוורוד" היה סיור שלי, עם משרד הרווחה והרשות המקומית, כך שאם יש דברים שאתם רוצים שאני אראה, אתם מוזמנים כמובן לומר לי.
מירב בן ארי: דבר נוסף לפני שנעבור גם לרשויות וגם למשרד.
מירב בן ארי: אני קצת מרגישה שברגע שייפתחו ותיכף נשמע מחיפה וחסר לי עדיין את תל אביב, שהבנתי שהצעירים כבר ממש בשלבים אחרונים, הצעירות עוד לא, תיכף נשמע את ירושלים, אני מרגישה שביום שבירושלים יפתח סופית ובתל אביב, אנחנו נחליט אם להמשיך לקיים את הוועדה.
מירב בן ארי: אני כתובת בשבילכם תמיד, לכל דבר, ואנחנו צריכים להחליט ביחד אם להמשיך את הוועדה כוועדת משנה, או פשוט להמשיך את ההתקשרות שלי אתכם, עם העמותות, עם המשרדים.
מירב בן ארי: אני אתן לזה זמן את המושב הזה ואם באמת נראה צורך אז נמשיך במושב הבא ואם לא אז נעשה כינוס כאן לסיום של הוועדה.
מירב בן ארי: אמנם אין הנחתום מעיד על עיסתו אבל הוועדה הזו באמת עשתה שינוי בנושא של צעירים חסרי בית.
מירב בן ארי: אני מרגישה את זה, אני לא רוצה לדבר על עצמי, אני מדברת על הוועדה, כי יש כאן כמה גורמים, יש את משרד הרווחה, יש את משרד האוצר ששם כסף, יש את הרשויות, משרד השיכון אבל אנחנו צריכים להחליט יחד אם הוועדה אם עדיין צריך אותה או פשוט להמשיך בתקשורת שלי אתכם, שהיא תימשך כל עוד אני בכנסת ואתם יכולים להיות בוודאות.
מירב בן ארי: לא סתם לקחתי על עצמי את העניין הזה, חשוב לי בלי קשר לוועדה.
מירב בן ארי: הוועדה היא טובה כי המשרדים באים, כי אתם מרגישים נוח לבוא ולשטוח כאן את הדברים.
מירב בן ארי: שוב פעם, במושב הקיץ יהיה עוד כינוס אחד, אני מניחה באזור סוף יוני תחילת יולי ואז נחליט יחד אם אנחנו ממשיכים או נשארים.
מירב בן ארי: את זה היה לי חשוב להעיר לפרוטוקול.
מירב בן ארי: לפני שנתחיל עם הרשויות, אני רוצה רגע את רות, שהגיעה ממשרד השיכון, לתת לנו כמה מלים על התכנית לסיוע.
מירב בן ארי: אני גם אשמח לדעת מה הסטטוס, מה המצב כי בשנה שעברה נגמר הכסף והוספנו עוד, אז בואו נראה מה המצב, כמה צעירים נעזרים.
מירב בן ארי: כולכם מכירים את התכנית לסיוע בשכר דירה לצעירים חסרי בית, של משרד השיכון ביחד עם הרווחה, נכון?
מירב בן ארי: רק שם ותפקיד לפרוטוקול.
רות מנע: שמי רות מנע, אני מנהלת האגף לטיפול בחריגים במשרד השיכון.
רות מנע: בתחילת 2016, ביוזמה מאד מבורכת של חברת הכנסת מירב בן ארי, פרסמנו תכנית מיוחדת למסלול מהיר, לצעירים וצעירות בסיכון.
רות מנע: התכנית הייתה בשילוב עם משרד הרווחה, אשר באמצעות העמותות מאפשר את ההגדרה של הצעיר בסיכון ואנחנו הגורם שמשלם לו את הסיוע בשכר דירה.
רות מנע: התכנית הזו, מ-2016, מתוקצבת באופן ייעודי לתכנית.
רות מנע: ב-2016 קיבלנו תקציב של 2.4 מיליון וזה נתן מענה ל-200 צעירים.
רות מנע: ב-2017 קיבלנו עוד קצת כסף באמצעות מירב, עוד 2 מיליון שקל, זה נתן מענה ל-166 צעירים ול-2018 קיבלנו עוד 6 מיליון לעוד166 צעירים.
רות מנע: סך הכול התכנית עד עכשיו תוקצבה ב-8.4 מיליון שזה אומר 166 ועוד 166 ועוד 200, סדר גודל של 520 צעירים.
מירב בן ארי: מהו המצב ב-2018?
רות מנע: ב-2018, עד עכשיו יצאו אישורים ל-42 צעירים.
מירב בן ארי: 42 שאושרו על ידי המשרד וקיבלו את הסיוע.
מירב בן ארי: כמה יש לך מונח?
רות מנע: עוד 120 לנצל עד סוף שנה.
מירב בן ארי: אבל יש לך כאלה שבטיפול עדיין, או שעוד לא הגיעו?
רות מנע: בצנרת תמיד יש, כי ציפי נחשון משחררת, המכון שלי מקבל ואני התחנה האחרונה.
רות מנע: אני מניחה שיש עוד בצנרת אישורים אבל אולי ציפי נחשון תוכל להגיד לך.
נרד בראון: ציפי לא פה.
מירב בן ארי: הנציגה שלה כן תגיע.
נרד בראון: אני כאן.
נרד בראון: ממשרד הרווחה.
נרד בראון: אני כפופה לציפי נחשון.
נרד בראון: זה אמנם לא תחום הפיקוח הייעודי שלי אבל - - -
מירב בן ארי: את לא מכירה כמה?
נרד בראון: מספרים לא אבל אני יודעת שתמיד יש בצנרת.
רות מנע: כן, כן, גם לנו יש.
רות מנע: בירושלים ואני יודעת שבשנה שעברה הייתה לנו בכלל בעיה כי חלק חיכו, צעירים חיכו ולא יכלו.
רות מנע: המכסה הסתיימה יחסית מהר.
מירב בן ארי: אז הבאנו כסף, תזרימו בקשות.
מירב בן ארי: בפעם שעברה הסתיים והבאנו עוד בתוך השנה ועודפים.
מירב בן ארי: מה עם "הלל"?
יאיר הס: לא כל הבקשות שלנו מתקבלות אבל - - -
מירב בן ארי: אבל כל מי שצריך שלחתם לו.
יאיר הס: כן, אנחנו שולחים כל הזמן.
יאיר הס: שלום לָך, בואי, בואי, שבי לידי, שלום לחברת הכנסת קארין אלהרר.
יאיר הס: בדיוק התחלנו לדבר, התחלנו בתכנית לסיוע בשכר דירה לצעירים חסרי בית.
יאיר הס: יש כרגע 42 שכבר הגישו להם ויש אפשרות לעוד 120 לקבל.
יאיר הס: חיפה, תגישו.
אריה דרזי: אנחנו מגישים, חיכינו עם שנה ב', כלומר, עם השנה השנייה שבתחילה זה לא אושר בגלל בעיות תקציביות.
רות מנע: רגע, אנחנו לא נוכל לתקצב שנה שניה, הסיוע הוא לשנה אחת.
מירב בן ארי: סיוע לשנה, כן.
רות מנע: זה לא - - -
אריה דרזי: שנה ב', כן אנחנו מגישים כשיש.
מירב בן ארי: תראה, המטרה היא בסוף, שאחרי שהוא עובר את השֶלטֶר, אחרי שהוא עובר את ההוסטל, ואחרי שהוא עובר את דירת המעבר, אחרי שהוא נכנס לסיוע בשכר דירה אנחנו רוצים לתת לו שנה ומהשנה שאחרי זה שתהיה לו עצמאות, שיפתח עצמאות ויצליח לשכור דירה.
מירב בן ארי: השאלה היא האם אלה שנמצאים אצלכם, כולם הגישו את הבקשה.
אריה דרזי: כל מי שהגשתי.
אריה דרזי: אני חושב שהגשנו לארבעה צעירים אצלנו שכן הסתייעו.
רות מנע: חבל, הכסף הזה ילך ואני לא יודעת - - -
מירב בן ארי: לא, אל תדאגי, הוא יהיה.
מירב בן ארי: אנחנו ננצל אותו.
מירב בן ארי: שנה שעברה נגמר לנו גם הכסף באמצע והשגנו עוד.
מירב בן ארי: אנחנו ננצל את הכסף.
אריה דרזי: דיברת על משהו תהליכי, כן, אחר כך אני אפרט כי אנחנו רוצים להתחיל ממקום שהוא לא ישירות לשכר דירה.
מירב בן ארי: התכנית לסיוע בשכר דירה צריכה להיות אחרי הרצף הטיפולי שאותו צעיר עובר.
מירב בן ארי: בטח לא נתחיל אתה, כי אם נתחיל אתה אז הוא יצטרך גם שנה שניה.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים שזו תהיה השנה של ה- "פיק" שלו, שהוא כבר עבר דיורית או דירה וכבר היה עצמאי.
יהודית גבאי: אני רק רוצה לומר לגבי אופן ההתקשרות עם המשכיר, כלומר, הפרוצדורה היא מאד מקשה.
יהודית גבאי: מהבחינה זו שבעצם הרבה פעמים הצעירים לא רוצים להיות מוגדרים או להיות באיזו תפיסה שהם בסיכון, כבר היו משכירים, יש לנו עכשיו למשל איזה משכיר שביקש מאתנו לדעת מי זה, מהן הבעיות שלו, זה כתנאי לעשות את ההתקשרות.
יהודית גבאי: לדעת מה, מי, מאיפה הוא מקבל את הסיוע.
רות מנע: המשכיר לא צריך לדעת מאיפה הוא מקבל את הסיוע?
מירב בן ארי: הזכאי מקבל אליו את הסיוע.
מירב בן ארי: מה קשור המשכיר?
מירב בן ארי: זה לא שהכסף עובר למשכיר.
רות מנע: הם כן עושים את זה.
רות מנע: הכסף אמור לעבור למשכיר ובמקרים חריגים, שאתם משקפים לנו קושי, אז אנחנו באופן חריג משלמים את הכסף לפקודת הזכאי.
רות מנע: אנחנו מעדיפים וחושבים שזה יותר נכון, שזה יעבור לבעל הדירה.
יהודית גבאי: זו הבעיה.
מירב בן ארי: לא, אבל מה - - -
רות מנע: אני רק אומרת שיש אפשרות כזאת.
רות מנע: יש לנו עכשיו - - -
מירב בן ארי: היה לנו עם זה כבר עניינים וכבר בשנה שעברה אמרנו שבעניינים מיוחדים שתפנו מטעמים מיוחדים, יהיה אפשר להעביר לשוכר.
מירב בן ארי: את טיפלת בזה.
קארין אלהרר: זה משהו שאני מוכרחה להגיד, שלא נעביר את זה - - -
רות מנע: אבל בואו, במינון, ורק באותם מקרים שמאד קשה.
רות מנע: זו לא תכנית, זה חריג מאד.
רות מנע: אותם מקרים שאתם מזהים קושי.
קארין אלהרר: אני מבינה למה וסליחה שאני מתפרצת.
מירב בן ארי: לא, לא, תרגישי חופשי.
קארין אלהרר: אני מבינה למה רוצים להעביר את זה ישירות למשכיר אבל אני גם מאד מבינה למה משכיר פוטנציאלי בסך הכול רוצה לעבור את החודש ולקבל שכירות בזמן, וגם רוצה שוכר שהוא לא מוגדר כבעייתי.
קארין אלהרר: למה זה יהווה אצלו בעיה זו שאלה - - -
רות מנע: דווקא שכירות בזמן, זה כסף בטוח.
קארין אלהרר: כסף בטוח זה בסדר אבל ברגע שאדם מוגדר או מתויג כאדם בסיכון, אז אני לא יודעת - - -
מירב בן ארי: לא, הוא לא מגדיר, כי יש לך גם את החד הוריות שמקבלות סיוע בשכר דירה, גם מקבלי אבטחת הכנסה, בסוף לא באים ואומרים: אוקיי, הצעיר הזה הוא צעיר חסר בית אלא באים ואומרים שהוא מקבל סיוע, שהוא זכאי לסיוע.
ציפי לפלר: במקרים האלה הכסף לא עובר למשכיר.
ציפי לפלר: חד הוריות או - - -
רות מנע: במסלולים הרגילים - - -
מירב בן ארי: איזו עוד קבוצה שבה עובר הכסף ישר למשכיר?
קריאה: רק צעירים בסיכון.
רות מנע: עד עכשיו זה עבד, היו לי חריגים בודדים מאד.
יהודית גבאי: אנחנו לא הגשנו.
יהודית גבאי: אני יכולה להגיד שיש צעירים שלא קיבלו, אחד או שניים, חמש.
מירב בן ארי: אל תשכחי שהעמותות שלכם מגישות לציפי.
מירב בן ארי: אתם הרשות אבל "עלם", שיושבות, נגיד, סתם, כי יש לי שם את ריקי, אז ריקי, לדוגמה, היא מ"גלגל" והעמותה הגישה עליה, היא שוכרת בירושלים, גם ראיתי את התמונות של הדירה, מאד יפות.
מירב בן ארי: זאת אומרת, חשוב לזכור שהרשות אמנם כאן צריכה קצת יותר אולי להגיש, אבל בסוף גם יגאל מ"החוט המשולש", גם "הלל" שיושבים בירושלים, הייתי בדירה שלכם בירושלים, הם מגישים.
מירב בן ארי: זאת אומרת, אם את לא מגישה וגם חשוב לומר שאלה שכבר הגישו קיבלו את הסיוע.
מירב בן ארי: זאת אומרת, היו לנו מקרים בודדים, כי בואי, עם הכסף גמרנו עם השנים, זאת אומרת שזה הולך אליהם.
רות מנע: 400 צעירים קיבלו כסף והיו לי בודדים חריגים.
ציפי לפלר: אני רוצה להגיד חצי מילה.
מירב בן ארי: עירית ירושלים.
מירב בן ארי: תגידי רק שם ותפקיד.
ציפי לפלר: ציפי לפלר, ממונה על מחלקת ילד נוער ומשפחה באגף הרווחה בעירית ירושלים.
ציפי לפלר: אני מברכת על היוזמה, גם של מירב, גם שלכם משרד השיכון, בעצם של כל המערכת וכל צעיר שיכול ליהנות מזה יבורך.
ציפי לפלר: את אומרת שיש איזושהי חריגות.
ציפי לפלר: נעביר לציפי את החריגות ונתקדם.
יהודית גבאי: מעולה.
קארין אלהרר: אני רוצה לשאול, מה תקציב ה - - -
מירב בן ארי: היא אמרה לפני שבאת.
מירב בן ארי: עד היום 8.4 מיליון שקל סיוע בשכר דירה לצעירים חסרי בית.
קארין אלהרר: רק לשנה אחת?
רות מנע: זה תקציב שאנחנו מקבלים בפתיחת כל שנה, זו לא תכנית.
רות מנע: ב- 2016 קיבלנו 2.4 מיליון ב- 2017 עוד 2 מליון וב- 2018 עוד - - -
קארין אלהרר: ומה גובה הסיוע?
מירב בן ארי: אלף שקל לחודש.
מירב בן ארי: רות, מה בעניין של התכנית לסיוע?
רות מנע: זהו, אנחנו - - -
מירב בן ארי: אני רוצה רק לעשות כאן, לאור זה שאני מעורבת בתכנית, אני מבקשת תרשמי לך תזכורת, בספטמבר להגיש לי "מצב", כי אני לא רוצה שנגיע לדצמבר בלי מיצוי.
מירב בן ארי: שנה שעברה נגמר לי התקציב והוספנו, ב-16' נגמר התקציב והוספתי עוד 2 מיליון באמצע.
מירב בן ארי: אל"ף, תנצלו את הכסף, אל תחששו מחסר, אני קצת מכירה את שר השיכון אבל בלי קשר לזה, תעדכני אותי אם לא מנוצל, חייבים לנצל את הכסף.
אריה דרזי: בנושא, אם אני יכול בקשה?
אריה דרזי: לשקול אפשרות למקרים חריגים של צעירים או צעירות שנמצאים בשרות לאומי.
אריה דרזי: עד עכשיו הם - - -
מירב בן ארי: אי אפשר, אני כבר אומרת.
מירב בן ארי: אני התעסקתי גם עם צעירים בסיכון בשרות לאומי, ואגב, הגדלנו ב-300 תקנים את תקני הדיור.
מירב בן ארי: אני זוכרת גם את הסיור שעשינו אצלך, פגשנו את הבן של השרות לאומי, אני גם ליוויתי את החוק של השרות לאומי, עשינו את זה גם עם ציפי נחשון, אגב, את ההגדלה של התקנים, אני יכולה להגיד לך שמה שיש לשרות הלאומי זה: א' - תקני דיור, ב' - אלה שמסיימים שרות לאומי יש להם את התכנית לסיוע בשכר דירה של משרד הביטחון, שהיו כאן בישיבה והם אמרו לי שזה גם שרות לאומי וגם חיילים בודדים.
מירב בן ארי: זאת אומרת, מי שמסיים שרות לאומי שהוא חסר עורף, יכול לקבל גם תכנית לשנה, לסיוע בשכר דירה ממשרד הביטחון.
מירב בן ארי: יש להם תכנית ייעודית, שמו על זה מיליונים, גם לסיוע בשכר דירה - - -
רות מנע: חיילים בודדים אנחנו משלמים, זה נכון.
מירב בן ארי: גם עבור אלה של השרות לאומי.
מירב בן ארי: תראה, אם יש לך בעיה עם צעיר חסר בית מהשרות הלאומי, אתה יכול לפנות אליי, אני אחבר אותך למי שצריך.
נרד בראון: אתה יכול לפנות אליי, אני במקרה המפקחת על השרות הלאומי לנוער - - -
מירב בן ארי: גם משרד הרווחה וגם אצלי, בסדר?
מירב בן ארי: עירית ירושלים, בואי, תתחילי לספר.
מירב בן ארי: אגב, רק משהו לגבי התכנית לסיוע, הרי צעירים חסרי בית שנמצאים אצלך, נמצאים במסגרות של העמותות – כולם?
יהודית גבאי: לא, ממש לא.
מירב בן ארי: אוקיי, זאת אומרת שאלה שעוברים אצלך אחרי שהם עברו מסגרות טיפוליות, את בעצם צריכה לכתוב לציפי - - -
יהודית גבאי: יש לנו צעירים שגרים גם במחסנים, אחד גר באוטו, זאת אומרת, אנחנו מדברים על אוכלוסייה - - -
מירב בן ארי: רק שלכם, שלא קשורה לעמותות.
יהודית גבאי: נכון, נכון.
מירב בן ארי: קודם כל, בואי נתחיל עם הצעירות, עם השֶלטֶר, שהבנתי שהבעיות שם עם השכנים הסתיימו, נכון?
מירב בן ארי: תעדכני אותי רק על השֶלטֶר ואחרי זה נעבור לשמוע על - - -
ציפי לפלר: אני רוצה רק לתאר את התמונה הכוללת בכמה מלים ואז יהודית תמשיך.
ציפי לפלר: יש לנו בעצם היום בירושלים את השֶלטֶר של הבנות, שמופעל באמצעות "עלם", יצא חוק חדש, חוק המכרזים, שמחייב היום, המשרד כבר לא יכול להעביר - - -
מירב בן ארי: כסף לעירייה שתעביר לעמותה.
מירב בן ארי: זה לא חוק, זו תקנה, של המשרד ואני רוצה לשמוע גם מה דעתכם עליה.
ציפי לפלר: מקשה מאד.
ציפי לפלר: בעייתי מאד.
ציפי לפלר: מנכ"ל משרד הרווחה הוציא הנחיה חד משמעית שאי אפשר להמשיך - - -
מירב בן ארי: זה לא חוק, זו הנחיה של המנכ"ל.
מירב בן ארי: אתם כתבתם לו?
מירב בן ארי: שרון מלמד, כשהיינו ביום ראשון בגג הוורוד, היא אמרה שהיא הולכת להיפגש אתו.
מירב בן ארי: אתם, חיפה – תיכף נגיע גם אליהם – ירושלים, חייבים לקבוע פגישה עם המנכ"ל.
מירב בן ארי: אני, דרך אגב, אשב גם עם אלין מ"אלול" אבל אתם חייבים לעזור לי.
מירב בן ארי: זו הנחיה מאד מאוד בעייתית, מאד בעייתית.
מירב בן ארי: אתם צריכים - - -
ציפי לפלר: אני הבנתי שזה חוק, שזה בחוק המכרזים.
מירב בן ארי: זה לא חוק, זו תקנה של המנכ"ל, זה לא חוק.
מירב בן ארי: אם זה היה חוק אני וקארין כנראה היינו יודעות על זה.
מירב בן ארי: זה לא חוק, אלו תקנות.
מירב בן ארי: אתם חייבים לטפל בזה מול מנכ"ל המשרד.
ציפי לפלר: אני שמחה לשמוע כי זה תוקע אותנו, סליחה על הביטוי, בצורה מאד רצינית, במקרה הזה ובמקרים אחרים באותה מידה.
מירב בן ארי: זה מהחודש האחרון.
ציפי לפלר: נכון.
ציפי לפלר: לפני שבועיים.
מירב בן ארי: תסבירי בדיוק לפרוטוקול במה מדובר.
ציפי לפלר: מדובר על זה שבעצם אם עד היום, אקח למשל את השֶלטֶר של הבנות ש"עלם" מפעיל, משרד הרווחה היה הולך לוועדת מכרזים ומוציא בעצם פטור ממכרז שאותו העביר אלינו ואנחנו יכולנו להתקשר, במקביל אני הלכתי לוועדה אצלנו של ספק יחיד והמשכתי עם הפטור ממכרז, היום אני לא יכולה לעשות את זה.
ציפי לפלר: מה שציפי נחשון עומדת לעשות עכשיו, היא הולכת להארכת החוזה אתנו, כי לפרסם מכרז - - -
מירב בן ארי: זה שנה לפחות.
ציפי לפלר: זה מינימום שנה והמשמעות של זה הייתה פשוט לסגור את השרות, זו הייתה המשמעות.
ציפי לפלר: ציפי מנסה עכשיו להאריך את חוזה ההתקשרות אתנו, שאנחנו נוכל להאריך את חוזה ההתקשרות עם "עלם" - - -
מירב בן ארי: אבל לא עשיתם חוזה לחמש שנים עם "עלם"?
ציפי לפלר: חוזה לשנה, אין חוזה לחמש שנים.
מירב בן ארי: כל הבנייה, כל השיפוץ של השֶלטֶר שלקח חודשים.
ציפי לפלר: כלום.
ציפי לפלר: בעצם היא מנסה עכשיו לעשות את זה ובמקביל – ואני פה כן מכניסה עוד משהו – במקביל, לשנות את התעריף.
ציפי לפלר: התעריף היום של השֶלטֶר לא מספיק - - -
מירב בן ארי: לא קשור למציאות.
ציפי לפלר: לא נותן מענה, אם קודם דיברתם על ההוסטל של הלהט"בים שיש מדריך אחד, גם אצלנו יש מדריך אחד.
יהודית גבאי: ו- 18 צעירות.
מירב בן ארי: בלילה מלא אצלכם.
ציפי לפלר: זו אוכלוסיית קצה.