GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה בן לולו: חמישה ימים, אכלתי את - - -
אלי אלאלוף: אדון בן לולו, תירגע בבקשה.
אלי אלאלוף: לבי אתך, אבל עכשיו זה לא - - -
משה בן לולו: הוא דיבר אתך, הוא אמר לך שקיבלתי מעל ומעבר.
משה בן לולו: ישבתי עם גרושתי, עם הילדים שלי, עם כולם.
משה בן לולו: עד עכשיו גם ממך לא קיבלתי תשובה.
אלי אלאלוף: אין לי מה לתת לך תשובה.
אלי אלאלוף: אל תצפה ממני.
משה בן לולו: אז בשביל מה ישבת אתי?
אלי אלאלוף: מפני שאתה ביקשת.
אלי אלאלוף: בבקשה, שב.
משה בן לולו: אני לא אשב, אני רוצה תשובה.
משה בן לולו: אני רוצה שראש האגף יקום ויגיד שהוא לא הבטיח.
אלי אלאלוף: אם אתה יושב ומאזין לנו - - -
משה בן לולו: אני לא יושב.
אלי אלאלוף: אז בבקשה, תצא מהחדר.
משה בן לולו: אני לא יוצא.
משה בן לולו: שיוציאו אותי.
אלי אלאלוף: חברים, בזמן האחרון, כמה שמנסים להתקדם בישיבות האלה חוזרים אחורה.
אלי אלאלוף: אף אחד לא מוכן להיות אחראי ולראות בארגון שמייצג את נכי צה"ל כארגון שמייצג אותם.
אלי אלאלוף: אז אני יכול לעשות דבר מאוד פשוט: לא לאפשר לאף אחד להיכנס, רק אם אקבל רשימה של ארגון נכי צה"ל שיגיד לי: א', ב' ו-ג' מייצגים את הארגון.
אלי אלאלוף: שימו לב: הפכתי לדיון על אי-שביעות רצון של המטה; אחר כך לפי אזורים – זה מאשדוד, זה מחיפה, זה מתל אביב, זה מבאר שבע.
אלי אלאלוף: מה קרה פה?
אלי אלאלוף: אי-אפשר להתקדם ככה.
אלי אלאלוף: תאמינו לי, אם לא היתה לי עקשנות אישית, אף אחד לא היה לוקח את התיק הזה לטיפול.
אלי אלאלוף: לא במקרה אני מבין ששבע שנים דשים בו.
אלי אלאלוף: אם אתם רוצים - תגידו לי, לא אקדם אותו.
אלי אלאלוף: חבל על הזמן, יש לי עשרות חוקים.
אלי אלאלוף: זו ישיבה 17 היום, וכל אחד מחפש איך להכניס לשני נקודות.
אלי אלאלוף: אז תלכו לכדורגל, תעשו את זה בכדורגל.
אלי אלאלוף: זו כבר בדיחה.
אלי אלאלוף: לא אתן לאף אחד לפגוע בעובד מדינה.
אלי אלאלוף: כל מי שחושב שעובד מדינה זה matching ball שאפשר להכניס לו בפרצוף – אני לא אתן לו.
אלי אלאלוף: אני מוכן להתווכח עם עובד מדינה, אבל לא אפגע בו.
אלי אלאלוף: עובד מדינה, כולם מטפסים עליו?
אלי אלאלוף: תכבדו אותם, זו עבודה מטורפת מה שיש להם לעשות.
אלי אלאלוף: כל דבר אתם חושבים שבא עם כוונת זדון.
אלי אלאלוף: אז אפשר לתקן.
אלי אלאלוף: אני בעד ואני עושה הערות, ואנחנו מבינים יותר אחד את השני.
אלי אלאלוף: עכשיו כל אחד יביא את המקרה האישי שלו?
אלי אלאלוף: אל תפריע לי עכשיו, ואל תפריעו לי בדיונים ואל תרימו ידיים באמצע המשפט.
אלי אלאלוף: תכבדו אחד את השני, הכול מותר לכם בזכות הכאב שאתם סובלים, אבל יש גבול.
אלי אלאלוף: מה זה, כל אחד יכול לקבוע פה סדר-יום?
אלי אלאלוף: הוא בא עם הערה, אני רושם אותה ונדון בה.
אלי אלאלוף: אתם חושבים שכל פעם הוועדה הזאת תשנה את סדר-היום שלה בהתאם להערה או רעיון חדש שהתעוררתם אתו?
אלי אלאלוף: תנו לנו לעבוד, להתקדם.
אני אומר לכם: אני חושב שאחרי החוק הזה - ואמרתי את זה פעמיים - צריך לקחת אותו ולעבוד עליו מחדש, ולעבוד גם על המערכת הארגונית של אגף השיקום, כן, כי צריך לעשות להם סדר.
אני אומר לכם: יעשו לעצמם סדר, המלצתי שעם צוותים חיצוניים, כי מי שחי את התחום הזה כל כך שנים נשחק, קשה לו אחר כך להתמודד.
אני אומר לכם: הנושא הרפואי, זה ברור שזה דורש - - - גם בוועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי, ראיתם שמישהו יצא משם מרוצה?
אני אומר לכם: לא הכול בגלל הרופאים, זה מפני שהמערכת בנויה לא נכון.
ענת ברקו: אין רופאים פה.
ענת ברקו: זו הבעיה.
אלי אלאלוף: יש רופאים, זה מה יש כרגע; ואם אין – תביאו, אבל תאפשרו דיון שנוכל להתקדם פה.
אלי אלאלוף: לשמוע את ירושלים, אחר כך לשמוע דרום, אחר כך לשמוע את אדון גולן שהוא היושב-ראש של בית העם הזה – מה פה?
אלי אלאלוף: או שנעשה דיון מסודר או שאני אומר לכם שאני מרים ידיים מהחוק הזה עכשיו ואף אחד לא יכול לבוא להזיז לי את הפופיק.
אלי אלאלוף: החוק הזה והדיונים האלה מתקיימים רק בגלל העקשנות שלי.
אלי אלאלוף: תגידו לי שאתם לא רוצים חוק – יאללה.
אלי אלאלוף: אתם יודעים כמה חוקים מחכים לי?
אלי אלאלוף: וכולם זקוקים לחוקים האלה.
אלי אלאלוף: אז please, תיכנסו קצת להבנת המצב.
אלי אלאלוף: אי-אפשר שכל אחד יעשה פה הצגות.
אלי אלאלוף: זה לא תפקידי, זה לא מעניין אותי.
אלי אלאלוף: אני פה כדי לשרת אתכם, לשרת את החוק הזה, להביא את החוק לסיום, אז תעזרו.
אלי אלאלוף: כל אחד רוצה רק את הנקודה האישית שלו?
אלי אלאלוף: אז איך נתקדם?
אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע בפעם האחרונה את העמדה לגבי הביגוד ונעבור הלאה, ברשותכם.
אחזור שוב: לגבי ההערה שנאמרה לגבי פגועי גב, נאמר לי בהפסקה שפגועי גב שיש להם מכשירים אורתופדיים מקבלים את הזכאות לדמי ביגוד.
אחזור שוב: בכל מקרה, כל בקשה להרחבה או אם יש אוכלוסיות נוספות שזקוקות - - -
יעל סלנט: כוויות?
אלי אלאלוף: גם כוויות?
פזית תדהר: לא.
פזית תדהר: היום כוויות לא נמצאות בהוראה.
פזית תדהר: זה נושא שהעלה ארגון נכי צה"ל במסגרת המשא ומתן הארוך מאוד שהיה על הצעת החוק הזאת וזה אחד הנושאים שנקבע לגביהם שיידונו בהמשך.
פזית תדהר: אני גם מזכירה שמ-2012 - - -
אלי אלאלוף: כמה זמן ייקח לדון בזה שפגועי כוויות זקוקים לביגוד הולם?
פזית תדהר: זה עדיין לא נדון.
פזית תדהר: אני רוצה להזכיר לפרוטוקול שמ-2012 יש החלטת ממשלה שקבעה שאגף השיקום לא יכול יותר להרחיב הטבות, אלא בחקיקה.
אלי אלאלוף: פזית, בבקשה תני לי תשובה הגיונית, לא תשובה של בית-המשפט.
אלי אלאלוף: יש פה אנשים עם כוויות; מגיע להם ביגוד מיוחד?
פזית תדהר: אני לא הגורם שיכול לתת לך תשובה כי נדרשת על זה עבודה רפואית.
ענת ברקו: איזו עבודה רפואית?
אלי אלאלוף: אז אשאל את ראש האגף.
חזי משיטה: אדוני היושב-ראש, נדון בעניין הזה ונחזור אליך עם תשובה בדיון הבא.
אגיד שוב: אבל אני רוצה לגשת לנושאים העקרוניים שדובר עליהם.
אגיד שוב: נושא אחד הוא של ה-100% פלוס של פגועי ראש.
אלי אלאלוף: אמרנו שנדון על זה בישיבה הבאה.
חיים בר: דנו בזה, אני רק אומר לך מה אמר ראש האגף.
חיים בר: אני מברך – ובירכתי גם בישיבה הקודמת - על העשייה הזאת, של ה-20 איש האלה.
אלי אלאלוף: אבל אמרתם שתחכו לדיון נוסף.
חיים בר: חיכו.
חיים בר: כי אני לא רואה בתפיסה הגדרה של נכה 100% פלוס, פלוס 100% פלוס.
חיים בר: הוא 100%, הזכאות צריכה להיות זהה לכל ה-100% פלוס, למעט סוגי הפגיעות - לא רוצה עיוור עם כיסא גלגלים ולא רוצה נכה בכיסא גלגלים עם כלב נחייה.
חיים בר: זכאות אישית.
חיים בר: 100% פלוס הוא 100% והוא זכאי בהתאם לפגיעה שלו – אלה חילוקי הדעות.
חיים בר: לגבי דמי הביגוד – ישבנו עם אגף השיקום של משרד הביטחון על דמי הביגוד ושמנו אנשים שבאמת לא מגיעים לשום פרמטר בתביעה לקבל את זה, והם זכאים.
חיים בר: למשל, עיוורים.
חיים בר: למה עיוור צריך לקבל פחות דמי ביגוד מאדם עם כיסא גלגלים?
חיים בר: הרי כל כף שניה שהוא לוקח לפה היא על הבגדים; הבגדים של נכה בכיסא גלגלים נשחקים.
חיים בר: אז היה מכשירים, עכשיו עשו מכשירים פלסטיק ואומרים שמכשירי פלסטיק הם לא.
חיים בר: זה צריך להיות ברור.
חיים בר: אנשים עם בעיות עור, כוויות – אלה אנשים שהולכים עם שומן על הגוף, מורחים את עצמם בקרמים ושמנים כדי שזה לא יתפוצץ – אין סיבה בעולם שלא יקבל.
חיים בר: אמרו לי שאי אפשר להכניס את זה לתזכיר עכשיו.
חיים בר: ייגמר התזכיר, נשב על זה וכל הדברים יהיו - או הכול או כלום.
ענת ברקו: צריך להיכנס לתזכיר הזה.
חיים בר: זו היתה הישיבה האחרונה שדנו על זה.
חיים בר: אני מחכה לתזכיר.
אלי אלאלוף: זו הישיבה שקבעתם שתוך שבועיים דנים מחדש.
חיים בר: נכון, נכון.
אלי אלאלוף: אוקיי, אז אתם דנים בתוך שבועיים על נושא הביגוד.
אלי אלאלוף: זה לא הזמן לדון בו, אי-אפשר לסגור את זה?
ערן יוסף: מה שאמר חיים בר, שזה נושא שסוכם איתם שיידון אחרי התזכיר.
ערן יוסף: זה מה שהוא אמר.
אלי אלאלוף: למה לא תדונו ותביאו את זה כחלק מהתזכיר?
חזי משיטה: אדוני, אני מבקש את הזמן לדון בעניין הזה כנושא עקרוני ולחזור עם תשובה.
חזי משיטה: נדון בנושא נכה עם כוויות ויהיו לנו נכויות אחרות שיגידו שהן מוצדקות לא פחות.
חזי משיטה: נדון ונחזור עם תשובה עקרונית.
אלי אלאלוף: לא לא, זה בדיון שם.
מאיר חלבי: נכה צריכה לקבל יותר.
מאיר חלבי: תדונו בזה.
אלי אלאלוף: לא, מאיר, ברשותך.
אלי אלאלוף: יש גבול, אני לא יורד יותר לפרטים.
אלי אלאלוף: בבקשה, אדון גולן.
אבנר גולן: למען הגילוי הנאות, לגבי דמי ביגוד לנשים, הסוגיה שעלתה פה - - -
אלי אלאלוף: יש לך נציג בדיון?
אבנר גולן: אהיה.
אלי אלאלוף: אז תהיה בדיון, תבואו עם המלצות סגורות ואז נדון פה.
אלי אלאלוף: כרגע אני לא דן בדברים הקונקרטיים.
אבנר גולן: אני חייב לחדד דבר אחד - - -
אלי אלאלוף: תחדד את זה אתם ותבואו לפה עם הצעה סגורה.
אלי אלאלוף: אתם יכולים להסתייג בדיון, אבל כשתגמרו את הדיון ביניכם, בבקשה.
אלי אלאלוף: אנחנו מדלגים על נושא הביגוד.
אלי אלאלוף: תבואו אחרי דיון מסכם ביניכם.
יעל סלנט: משרד הביטחון, אם תוכלו להסביר מה זה בדיוק המענק הזה ואיך זה משתנה עם ביגוד.
אפרת רונן: אני מאגף השיקום.
אפרת רונן: המענק הזה מיועד לנכים שיש להם בעיות של שליטה בסוגרים והפרשות וכתוצאה מזה הם צריכים להחליף את הביגוד התחתון ואת כלי המיטה בתדירות גבוהה יותר.
אפרת רונן: יש בלאי מואץ יותר, ולכן הם מקבלים המענק כדי שיוכלו מדי תקופה לרכוש את הפריטים שהם צריכים.
אלי אלאלוף: מה זה חד-פעמי שאפשר לחדש?
אפרת רונן: בשנה הראשונה הם מקבלים את המענק הראשון ולאחר מכן מענק מידי שנה, כמו שמפורט פה.
אלי אלאלוף: זה לא חד-פעמי.
אלי אלאלוף: מתחילים, ואז ממשיכים.
ערן יוסף: זה נכנס אחר כך למסלול שנתי.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה בעיה של טרמינולוגיה.
ענת ברקו: זה סכום אחר מאשר השנתי.
ערן יוסף: הסכום הגבוה הוא חד-פעמי, וכל שנה יש להחלפה.
אלי אלאלוף: וזה סכום אחר.
יעקב זכאי: אם נכה סובל מאי-שליטה בסוגרים, התוצאה של זה היא אחידה בין אם יש לו 40% נכות או 80% נכות.
יעקב זכאי: זאת אומרת זה לא תלוי אחוז הנכות שלו, התוצאה היא אותה תוצאה.
יעקב זכאי: אז אם הוא אמור לקבל סכום כלשהו בגין התוצאה שנובעת מנכותו, למה צריכה להיות אבחנה בין נכים מדרגות נכות שונות?
יעקב זכאי: הנזק לביגוד התחתון הוא אותו נזק.
אלי אלאלוף: זו קושיה לדף תלמוד.
יעקב זכאי: אני פשוט לא מבין את זה.
יעקב זכאי: אם זו לא הטבה אלא זכאות שנובעת מהנכות שלו, מה זה קשור אחוזי הנכות שלו?
יעקב זכאי: הוא לא שולט בסוגרים אז הוא לא שולט בסוגרים, התוצאה היא אותה תוצאה.
אפרת רונן: נכון, אבל אין בדיקה של כמה פעמים ביום הוא מחליף או מה התדירות שבה הוא מחליף.
אפרת רונן: יש איזושהי חומרה של הנכות שיודעים שגורמת ליותר תופעות או לפחות, ומכאן בא המקום לתת לו את הסכום שישמש אותו ובזה הוא יוכל לקנות.
יעקב זכאי: - - - הייתי עונה לך, אבל זה פשוט לא לעניין.
אלי אלאלוף: נראה לי שזה מאוד לעניין.
אלי אלאלוף: בפעם הראשונה הוא מקבל מענק לפי מצב הנכות, ואחר כך יש לו סכום - - -
יעקב זכאי: גם אז הסכומים משתנים.
יעקב זכאי: אני אומר שלא צריך להבחין בסכומים בין הנכים לפי דרגות הנכות שלהם.
יעקב זכאי: אם שניהם סובלים מאי-שליטה בסוגרים אז הם עושים מה שהם עושים ונגרם נזק לציוד האישי שלהם.
אלי אלאלוף: זה מתחיל להיות פלפול מיותר.
אלי אלאלוף: את רוצה להתבטא, חברת הכנסת?
ענת ברקו: אני מבינה שאי-אפשר לתת לכולם את אותו הדבר, אבל אם יש בעיה כזו שחוזרת על עצמה, ואל אנשים שאין להם שליטה על הסוגרים הבלאי הוא אותו בלאי ללא קשר לנכות שלהם, אז - - - מצד שני, אני מניחה שלא רוצים לפרוץ את זה.
ענת ברקו: אני לא יודעת מה להגיד לכם, פשוט אי-אפשר לצאת מהעניין הזה.
אלי אלאלוף: אתם מכירים אנשים שסובלים מחוסר בגלל שיטת התקצוב הזאת?
מאיר חלבי: כן.
מאיר חלבי: למשל, מצמצמים בתחתונים חד-פעמיים, וכמו שהיא אמרה, לא מביאים פקיד שיעמוד שם 24 שעות כדי לראות אם הוא מחליף פעמיים או שלוש ויש כאלה שאפילו ארבע פעמים ביום.
מאיר חלבי: הוא צריך להיות סטרילי.
מאיר חלבי: על הדברים הקטנים האלה, אדוני היושב-ראש - - -
אפרת רונן: אבל אלה לא הנושאים פה.
מאיר חלבי: אני מנסה לומר שעל הדברים הקטנים האלה לא צריכים להיתפס מכיוון שכל הנכים האלה זה דו-ספרתי.
מאיר חלבי: ריבונו של עולם, מדינת ישראל לא יכולה לעזור לנכים כאלה, אם זה ארבע או חמש פעמים ביום?
מאיר חלבי: דו-ספרתי.
חזי משיטה: על כל סעיף וכל נכות אתה אומר דו-ספרתי - זה מצטבר ל-57,000 נכי צה"ל.
מאיר חלבי: אבל לא לכל ה-57,000 יש - - -
חזי משיטה: אני רק אומר שלכל סוג נכות יש עשרות.
אלי אלאלוף: בדקתם אם זה כן מספיק או לא מספיק?
חזי משיטה: ההערה שלו לא קשורה לסעיף.
חזי משיטה: אני מציע שתשמעו את אפרת.
אפרת רונן: אני רוצה לציין שני דברים.
אפרת רונן: הראשון הוא שחומרת הנכות מכתיבה את חומרת אי-השליטה.
אפרת רונן: אני רוצה להתייחס לנושא שציינת, של תחתונים חד-פעמיים: כל מה שקשור לציוד ההגייני, כמו תחתונים, סופגנים, תחבושות וכל דבר אחר - הוא לא פה, לא למטרה הזו נועד המענק.
אפרת רונן: אנחנו נותנים את זה בפועל דרך ספק של ציוד מתכלה, שהנכה מקבל את כל מה שהוא צריך ובכמויות שהוא צריך, שלא יחסר לו.
אפרת רונן: זה לא כאן.
יעל סלנט: אז מה זה הסעיף הזה?
חזי משיטה: זה מה שהוא קונה.
יעל סלנט: אז אולי כשכתבנו "בכלל זה בגדים תחתונים" – זה מה שיצר את הבלבול.
ערן יוסף: זה בגין בגדים תחתונים שהם לא מתכלים וזה בגין כאלה שכן מתכלים.
ערן יוסף: הוא דיבר על מתכלה, וזה משהו אחר.
ערן יוסף: ציוד נשחק זה ציפיות, שמיכות וכו'.
יעל סלנט: עכשיו אנחנו מגיעים לסעיף 9נא, שכמו שאתם רואים הנחנו בפני הוועדה נוסח קצת שונה.
יעל סלנט: יש לנו את סעיף 7ב שמדבר על עזרת הזולת האוטומטי, ואנחנו מציעים להעביר את ההוראות של 9נא, עם השינויים שאקרא, להיות יחד עם סעיף 7ב.
יעל סלנט: זה אחרי סיג ושיח שעשינו עם משרד הביטחון, והבנו שהמענק מכוח 7ב הוא מענק שניתן באופן אוטומטי למימון צרכים מיוחדים, יותר מה שנוגע למעטפת של הנכה, וזה שונה מהמלווים שהם מלווים רפואיים.
יעל סלנט: מדובר יותר על כל מה שקשור לעזרה בבית וכדברים כיוצא באלה.
אלי אלאלוף: העוזרים הרפואיים לא עוזרים בבית.
יעל סלנט: לא מדובר פה על מלווים מכוח סעיף 43.
יעל סלנט: משרד הביטחון, תפרטו גם אתם למה הכוונה.
יעל סלנט: חשבנו לשלב את ההוראה הזאת, שמדברת על בחינה פרטנית של המצב הרפואי של הנכה ולפי זה מתן סיוע לפי משקולות, עם הסעיף שמדבר על עזרת הזולת האוטומטית ולהפריד ביניהם, כי עזרת הזולת האוטומטית ניתנת לפי סוגי הדגימות והמשקולות וזה לפי בחינה פרטנית רפואית של הרופא.
יעל סלנט: נשמח, משרד הביטחון, שתסבירו ותחדדו בדיוק את הכוונה במה שמוצע.
פזית תדהר: חשוב לעשות את האבחנה בין עולם המלווים לנכה - שזה צורך התפקוד האישי של הנכה, משהו שהוא מעין סיעודי - שלא נמצא כאן.
פזית תדהר: נושא המלווים מוסדר בסעיף 43 לחוק הנכים כבר היום, שעוסק בטיפול הרפואי.
פזית תדהר: זה חלק מהטיפול הרפואי ואנחנו לא דנים בו.
פזית תדהר: הסעיף כאן מדבר על סיוע כספי שניתן לנכה במסגרת התגמול החודשי שלו.
פזית תדהר: היום, מכוח סעיף 7ב רבתי לחוק הנכים, הותקנו תקנות שמפרטות את מספר המשקולות להן זכאי כל נכה לפי דרגת הנכות, סוג הנכות ומצב משפחתי.
פזית תדהר: לזה אנחנו קוראים בסלנג אגף השיקום "עזרת הזולת האוטומטית".
פזית תדהר: מעבר לזה, מכוח הוראות האגף, ניתנה סמכות לרופאים להוסיף משקולות כשיש לזה הצדקה רפואית לנכים, אם זה באופן זמני, אם יש החמרה בנכות שבגללה הוא צריך עוד סיוע בבית - עזרה בבישול, בקניות, דברים שקשורים למעטפת ולהחזקת הבית.
פזית תדהר: לרופאים יש סמכות לתת תוספת משקלות, בין אם לתקופה זמנית אם זו החמרה זמנית, ויש אפשרות לתת את זה גם באופן קבוע אם יש איזושהי החמרה שלא באה לידי ביטוי בדרגת הנכות, כי הוא קיבל את דרגת הנכות המקסימלית שהוא יכול לקבל לפי הכללים של הוועדות הרפואיות.
פזית תדהר: זה הסעיף, ואותו אנחנו מבקשים לעגן.
אלי אלאלוף: זה תמיד בכסף?
פזית תדהר: כן, זה בכסף.
פזית תדהר: כל משקולת, ערכה עומד על 86 שקלים נכון להיום.
פזית תדהר: כמו שאמרתי, הנכה מקבל את הזכאות האוטומטית שלו מכוח התקנות, ועל זה יש מדרגה נוספת, שהרופאים, לפי שיקול דעתם, רשאים להוסיף.
רינת גולד גזית: אבקש להקדים ולהגיד שהזכאות הזאת מוגדרת כטיפול רפואי בהוראה עצמה.
רינת גולד גזית: מבחינה מהותית, מדובר בשיקול דעת של רופא והכללים למתן התוספת הזאת הם אותם כללים שמפעילים אותם כאשר בודקים זכאות לליווי.
רינת גולד גזית: מבחינה מהותית זה מאוד דומה לליווי.
רינת גולד גזית: משתמשים בזה היום כטיפול רפואי למצבי ביניים.
רינת גולד גזית: למשל, נכה שנכנס לניתוח וצריך תוספת עזרה לחודש שאחרי הניתוח לא יכניס מלווה הביתה, הוא לוקח עזרה בצורה אחרת.
רינת גולד גזית: העיגון של זה בחוק והוצאת הזכאות הזאת מקטגוריה של טיפול רפואי, יש לה הרבה משמעויות.
רינת גולד גזית: למשל, אי-אפשר יהיה לתת את זה לנכה שרק מגיש תביעה.
רינת גולד גזית: אם נכה הגיש תביעה ויש לו זכאות לטיפול רפואי - עדיין אין לו דרגת נכות, אין לו זכאות לתגמול לפי 7ב, אבל הוא עבר ניתוח - נכון להיום, בתקופה של הבירור הוא זכאי לניתוח והוא זכאי גם לתוספת של עזרת זולת לתקופה הזאת.
יעל סלנט: אבל זה גם אם זו זכאות נוספת.
רינת גולד גזית: לא לא, אם זו זכאות נוספת אין לו בכלל זכאות לדבר הזה.
רינת גולד גזית: זה דבר אחד.
יעל סלנט: אם זו זכאות נוספת זה באותה בעיה.
רינת גולד גזית: לא לא.
רינת גולד גזית: אני אומרת שזה לא צריך להיות זכאות נוספת בכלל, זה צריך להיות חלק מטיפול רפואי.
רינת גולד גזית: זה לא צריך להיות בחוק, לא ב-7ב ולא בחוק כזכאות נוספת.
יעל סלנט: אז מה זה שונה מעזרה אוטומטית?
רינת גולד גזית: כי זה ניתן לפי צורך רפואי נקודתי, לפי שיקול דעת רופא.
רינת גולד גזית: שיקול דעת רופא אי-אפשר לעגן בתקנות, אי אפשר לעגן בחוק.
רינת גולד גזית: דוגמה נוספת שזה יביא לפגיעה: ברגע שזה טיפול רפואי זה ניתן לפי הנכות הכוללת; נכים שמוכרים באופן חלקי, אם באים לתת להם טיפול מסתכלים על כל המצב הרפואי שלהם ולא רק על הנתח המוכר.
רינת גולד גזית: אם אתה מסתכל על זה כזכאות לפי חוק אתה - - -
אלי אלאלוף: תתמקדי.
רינת גולד גזית: המשמעות היא שאם מוציאים את זה מקטגוריה של טיפול רפואי זו פגיעה משמעותית לעומת המצב הקיים.
עידן קלימן: זה כן רפואי.
אלי אלאלוף: למה זה רפואי?
עידן קלימן: יש עזרה לזולת מטעמים רפואיים.
אלי אלאלוף: עזרה לזולת מטעמים רפואיים?
קריאה: זה כסף.
ערן יוסף: ודאי.
ערן יוסף: יש את עזרת הזולת, שאנחנו קוראים לה "אוטומטית", שניתנת ללא קשר למצב הרפואי העדכני אלא לפי דרגת הנכות; ויש עזרת הזולת, שגם היא ניתנת בכסף, לפי החלטת הרופאים, לצורך סיוע נקודתי.
ענת ברקו: כתוב שזה מטעמים רפואיים?
אלי אלאלוף: כן, זו תוספת.
אלי אלאלוף: אם זו תוספת, מה זה מפריע לך?
יעל סלנט: זה לא המלווה בעין.
פזית תדהר: לא רע בזה, זה מצוין, זה רק צריך להישאר כטיפול רפואי ולא כזכאות רפואית, כי אז זה מצטמצם.
פזית תדהר: זה צמצום הזכאות לעומת המצב הקיים.
אלי אלאלוף: אם האדם זקוק לעזרת הזולת בגלל בעיה רפואי ומוסיפים כסף, אז מה רע בזה?
פזית תדהר: זה מצוין, רק שאם קוראים לזה "טיפול רפואי" זה שינוי המצב הקיים.
יעל סלנט: למה זה שינוי המצב הקיים?
פזית תדהר: כי היום זה מוגדר כטיפול רפואי.
יעל סלנט: את מתכוונת שהיום כתוב בהוראה שמסתכלים על זה כטיפול רפואי.
יעל סלנט: אבל משרד הביטחון הסביר, לפי מה שאני מבינה, שהדבר הזה בהוראה הוא לא העניין.
יעל סלנט: מדובר על המלווה עצמו, מה שניתן בעין.
יעל סלנט: מה שניתן בכסף אמור להיות המעטפת של הנכה – לא מי שסועד אותו, מי שמאכיל, מי שמקלח ומי שמחליף.
יעל סלנט: זו עזרה כספית, לא עזרה בעין.
ערן יוסף: לעוזרת בית, לקניות, לטיפול.
יעל סלנט: לעניין השינוי מהמצב הקיים – משרד הביטחון, אולי תחדדו.
יעל סלנט: היום המצב הקיים שונה?
ענת ברקו: אז למה לא להמשיך את זה?
אלי אלאלוף: בסדר, מה רע בזה?
אבנר גולן: זאת אומרת, היום אסור לקחת את ההוראה הזאת ולהכניס אותה לתזכיר.
אבנר גולן: היא צריכה להישאר מכוח סעיף 43 לחוק.
אבנר גולן: אם אנחנו משקפים מצב קיים – תשקפו מצב קיים, תפרקו את כל הסמכויות של הרופא - - -
יעל סלנט: - - - כתבתם על התזכיר.
אבנר גולן: סליחה, אתם מבלבלים ואתם גם מטעים את הוועדה בנושא הזה.
אבנר גולן: התוספת עזרת זולת רפואית ניתנת מכוח חוק טיפול רפואי, מכוח סעיף 43 או מכוח תקנות טיפול רפואי, ואין להכניס אותן לתוספת שניתנת מכוח סעיף 7ב.
אבנר גולן: אלה שני דברים שונים לחלוטין.
אבנר גולן: את עזרת הזולת הרפואית צריך להשאיר כפי שהיא.
אלי אלאלוף: כחלק מסעיף 43.
אבנר גולן: כן, לא לגעת בזה.
אלי אלאלוף: ואז מה זה עושה?
אבנר גולן: אז הרופא המוסמך יודע, בהתאם למצב הרפואי הנתון של הנכה, אם הוא עבר איזושהי פרוצדורה רפואית ונותן לו לתקופה קצובה.
ערן יוסף: אין פה ליווי.
ערן יוסף: זה כסף.
אלי אלאלוף: במקרה הקודם זה גם כסף, אז במקום שייתנו תחת כותרת א' נותנים תחת כותרת ב'?
אלי אלאלוף: אותו סכום?
אלי אלאלוף: מה קורה לכם, חבר'ה, תסבירו לי מה המשחק הזה.
אלי אלאלוף: כל דבר שהם אומרים, אתם מחפשים איך להפוך אותו.
אבנר גולן: לא, ממש לא.
אלי אלאלוף: אם אתה מקבל תחת כותרת "בטטה" או "בטטה אדומה" – זה אותו דבר, העיקר שאתה מקבל.
אבנר גולן: התוספת שניתנת מכוח סעיף 7ב היא לא מסמכות של רופא מחוזי, היא ניתנת לפי קריטריונים של מצב משפחתי - - -
אלי אלאלוף: מה מקבל הנכה – זה הכי חשוב.
אבנר גולן: אגיד לך מה המשמעות.
אבנר גולן: מחר הנכה עובר פרוצדורה רפואית, הרופא לא נותן לו מלווה אבל יש לו סמכות לתת לו משקולות – כסף – לתקופה של שלושה חודשים - - -
קריאה: למה הוא ייתן לו אם הוא עוד לא מוכר?
אבנר גולן: הוא נותן לו כסף שהוא יכול לרכוש בו סיוע רפואי שהמלווה לא נותן.
פזית תדהר: זה מה שכתוב.
אלי אלאלוף: בשני המקרים הוא מקבל כסף.
אלי אלאלוף: הוא יכול לתת את זה לבן שלו או לתת את זה למישהו אחר.
אבנר גולן: אבל מכוח סעיף 7ב זה כללים אחרים בכלל.
אלי אלאלוף: החלק האדמיניסטרטיבי גדול מדי בשבילי.
אלי אלאלוף: אתם רוצים - תשאירו את המצב הקיים.
יעל סלנט: אבל זה המצב הקיים.
קריאה: לא, זה לא המצב הקיים.
אבנר גולן: למחוק את הסעיף הזה מהתזכיר.
אבנר גולן: צילום מצב קיים.
ערן יוסף: ההצעה משקפת את המצב הקיים.
ערן יוסף: ארגון הנכים טוען שלחלק כסף במצב הזה זה טיפול רפואי; אנחנו חולקים על זה, ולכן זה נכנס לחוק.
ערן יוסף: אם לא יהיה את הסעיף הזה, להבנתי, לא יהיה בסיס להוראה הזו, כי אני לא חושב שתחת סעיף 43 שמדבר על טיפול רפואי יכול רופא לחלק כסף.
אבנר גולן: בהוראה כתוב שההוראה הזו - - -
אלי אלאלוף: הרופא מחלק כסף או שהרופא אומר שזקוק לעזרה?
אלי אלאלוף: מה הקשר לכסף?
אלי אלאלוף: הרופא יכול להגיד שהאדם צריך שבוע של עזרה נוספת.
אלי אלאלוף: הוא לא יכול להגיד את זה?
ערן יוסף: זה בדיוק היום.
ערן יוסף: אם יעבירו את זה, זה לא יהיה אפשרי.
אבנר גולן: אני חושב שאפשר לדון בנושא הזה - - -
אלי אלאלוף: אדון זכאי, בבקשה.
יעקב זכאי: הכול בסופו של דבר נמדד בכסף.
יעקב זכאי: ליווי – אני חושב שאין מחלוקת שזה טיפול רפואי, והיום הנכה יכול להחליט שבמקום ליווי באמצעות מלווה שהוא מקבל ממשרד הביטחון דרך חברת כוח אדם הוא ממיר את זה בכסף.
יעקב זכאי: אז מה, אז זה כבר לא טיפול רפואי?
יעקב זכאי: הקביעה של הרופא היא לא לכמה כסף הוא מקבל, הקביעה של הרופא היא האם הוא זקוק - - -
פזית תדהר: ממש כן.
פזית תדהר: הוא קובע את מספר המשקולות.
יעקב זכאי: סליחה, תנו לי להשלים.
יעקב זכאי: בראש ובראשונה הוא קובע את הצורך שלו, אחרי זה הוא קובע את מספר המשקולות שהוא יקבל.
יעקב זכאי: המשקולות מתורגמים לכסף, אבל זה תמיד כך.
יעקב זכאי: כאשר מדובר על טיפול רפואי לפי סעיף 43 – הסל לא מוגבל; כאשר מדובר על משהו שמעוגן פה דרך זכאויות שאינן טיפול רפואי – תמיד יש את השאלה התקציבית.
יעקב זכאי: כאן זה פתח גם לפעולות אחרות שיצמצמו את הזכאות הזאת.
אלי אלאלוף: בבקשה, אדון גולן השני.
2245: אני נכה צה"ל משנת 70'.
2245: קיבלתי רכב חריג, בקשר - - -
אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על הרכבים?
אלי אלאלוף: זה לא הדיון, אני מצטער.
2245: תן לי לדבר.
2245: הגעתי לפה במצב קשה, אחרי ניתוחים.
אלי אלאלוף: לא לא לא, זה לא.
אלי אלאלוף: אל תעשה לי אותו דבר.
אלי אלאלוף: מספיק, אדוני.
אלי אלאלוף: אני מכבד אותך - - -
2245: אני כתבתי - - -
אלי אלאלוף: אתה גומר לדבר עכשיו.
2245: - - - שיקבל אותי, והוא לא מקבל אותי.
אלי אלאלוף: אין יותר ישיבות עם הציבור, אני מודיע לכם.
אלי אלאלוף: הישיבה נעולה היום.
אלי אלאלוף: לא אהיה פה עם טרוריזם כזה.
אלי אלאלוף: מספיק, חבר'ה, יש גבול.
אלי אלאלוף: אני נועל את הישיבה.
אלי אלאלוף: אנחנו שמחים לקיים דיון היום על ירושלים, יום ירושלים זה שמחה גדולה.
אלי אלאלוף: היום ה-14.5.2018 גם בירושלים, כ"ט באייר תשע"ח, השעה 13:30.
אלי אלאלוף: לכל אחד יש ירושלים שלו.
אלי אלאלוף: קודם כל זו הבירה שלנו גם בלי ההכרזה של אף אחד, היא הייתה הבירה שלנו היא הייתה בחלומות שלנו, כאחד שנולד במרוקו וגדל שם עד גיל 20, אמא שלי הייתה אומרת "בשביל ירושלים" הכל נעשה עם הכוונה לירושלים.
אלי אלאלוף: אם אכלנו, זה אוכל מירושלים, למה לא לצבוע את הבית כי - - - ניסע לירושלים, אז גדלנו על ירושלים.
אלי אלאלוף: אף אחד לא יצליח למחוק לנו את זה.
אלי אלאלוף: דבר שני, עליתי לארץ לחיפה.
אלי אלאלוף: התחלתי ללמוד בטכניון וביום האזכרה לאבי אמרתי, אבי לא זכה להיות בישראל אז אלך בשבילו להתפלל בכותל.
אלי אלאלוף: בדרך לכותל, אני זוכר את הפינה המדויקת, זה היה שער ציון, קסום כזה.
אלי אלאלוף: אז החלטתי להיות ירושלמי.
אלי אלאלוף: מאותו רגע, בינואר 1968, גרתי בירושלים 18 שנה ב-16 או 17 כתובות שונות, כתפרן עברתי מחדר לדירה, מדירה לחדר משותף, וכל הדברים מסוג זה.
אלי אלאלוף: אמרו לי "תצא" הסוכנות הבטיחה לי לשלוש שנים רק להיות בבאר שבע, אז אני אחרי 35 שנה עוד לא גמרתי, אבל ירושלים, אין כמו ירושלים.
אלי אלאלוף: אני מצטער לשמוע את הנתונים הקשים של איבוד האוכלוסייה, הירידה באוכלוסייה, עזיבת העיר.
אלי אלאלוף: לא חשוב איזו אוכלוסייה עוזבת, זה כאב גדול, והעוני.
אלי אלאלוף: לא הייתי צריך את דו"ח העוני אבל גם שם דנו בזה, וירושלים זקוקה ליותר ויותר ויותר ויותר, ואין סוף עשייה, כדי להביא אותה למרכז המדינה, ללב המדינה, כולל הכלכלי בוודאי החברתי והיהודי.
אלי אלאלוף: זו גם עיר של שלום אמיתי.
אלי אלאלוף: כמו שמה היא.
אלי אלאלוף: היא צריכה להיות.
אלי אלאלוף: ירושלים זה גם שלום.
אלי אלאלוף: אז אני מאחל לכם שתעשו הרבה, הרבה מאוד, כי אנחנו זקוקים לירושלים אדירה.
אלי אלאלוף: זו הזכות שבשבילה אנחנו פה.
אמנון מרחב: קודם כל תודה לך אדוני היושב ראש על קיום הדיון היום, באמת יום חג לירושלים.
אמנון מרחב: אמנם היום הוא יום אחרי יום ירושלים, השנה חוגגים פעמיים את יום ירושלים גם בגלל האירוע היום אחר הצהריים של חנוכת שגרירות ארצות הברית בשכונת ארנונה בירושלים.
אמנון מרחב: לפני שנצלול ברשותך, אדוני היושב ראש, נמצא איתנו כמובן חבר המועצה, חבר הנהלת העיר, יעקב הלפרין שמחזיק תיק הרווחה אצלנו ונמצאים פה גם עובדי עירייה שעוסקים בתחומי הקהילה והרווחה.
אמנון מרחב: יו"ר המינהל כאן.
אמנון מרחב: לפני שנצלול גם לנושא שרצינו להציג בפניכם, חייבים לדבר בשבחה של ירושלים, להמשיך את מה שאדוני היושב ראש התחיל.
אמנון מרחב: ירושלים בתקופה טובה, תודה לאל.
אמנון מרחב: העיר פורחת ומשגשגת, כל מי שעובר היום ברחובות העיר רואה את ירושלים ביופיה, רואה את כמות התיירים האדירה שמטיילת ברחובות, נכנסת לאתרים, בתי המלון מלאים ושוקקי חיים, גם כל תחום התרבות והתיירות הוא נמצא בתנופה גדולה מאוד ואנחנו רואים ברכה גדולה מאוד גם בפיתוח הכלכלי של העיר.
אמנון מרחב: הולך ונבנה בימים האלה רובע עסקים גדול מאוד בכניסה לעיר, שיחזיק 1,600,000 מ"ר.
אלי אלאלוף: איפה בכניסה לעיר?
אמנון מרחב: ממש מול בנייני האומה, בין בנייני האומה לתחנה המרכזית, זה רובע העסקים הראשי של העיר ירושלים.
אלי אלאלוף: איזו צפיפות תהיה שם?
אמנון מרחב: יהיו שם 24 מגדלים גבוהים מעל 30 קומות.
אמנון מרחב: ממש הולך ומוקם בימים האלה מבנים, גם קריית משרדי ממשלה שהולכת ונבנית במקום.
אלי אלאלוף: מה זה, מגדל על מגדל?