GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת מימון: כתוב בטוחה אחרת.
ענת מימון: אף אחד לא מצפה שייתנו לו בטוחה על בטוחה.
רון עוזרי: לדוגמה, אם יש לדיירים ערבות בנקאית בתוקף לעוד שנה אבל בינתיים מסיימים את רישום המשכנתה, צריך להיות מוסכם על כולם שבאותו רגע הדייר מחזיר את הערבות הבנקאית ולא תישאר, גם לא לעוד חודשיים ולא לעוד שנה.
אלי אלאלוף: האזהרה שלך כלולה.
ענת מימון: סעיף 57 מדבר על התחילה והתחולה של החוק הקודם שהיה, לא על התחולה של החוק הזה.
דפנה זינגר: אני רוצה להעלות עניין שנוגע לסעיף קטן (ב).
דפנה זינגר: יש מסלול מקובל, שנקרא מסלול דמי כניסה, שבו מדובר על סכום שמשולם על-ידי הדייר והוא נשחק בתקופה מאוד קצרה, בדרך כלל של שלוש שנים.
דפנה זינגר: זה סכום שבמרבית המקרים לא מושב לדייר.
דפנה זינגר: אורך החיים של הדייר בבית עולה על פרק זמן של שלוש שנים ועדיין, בגלל איזשהו ניסוח שלדעתי לא התכוון לזה בהוראות החוק, ניתן לחשוב שדמי הכניסה נכללים בהגדרת הפיקדון.
דפנה זינגר: אני חושבת שבהזדמנות הזאת צריך לעשות סדר ולהוציא את מסלול דמי הכניסה מהגדרת הפיקדון.
אלי אלאלוף: נציג משרד הרווחה, אתה יכול להגיב בבקשה?
נועם פליק: גם אם הכסף נשחק בתקופה שהיא יותר קצרה, עדיין יש את התקופה שבה הדייר בסכנה שאם הבית לא מתפקד או נמצא בפשיטת רגל הוא לא יוכל לקבל את הכסף חזרה.
נועם פליק: זה יכול לקרות גם אם זה שנתיים, שלוש שנים או חמש שנים.
נועם פליק: כלומר אנחנו לא רואים הבדל בין דמי כניסה לגבי הפיקדון לגבי הבטוחות שצריכות להינתן לדייר.
נורית קורן: אני רוצה להדגיש שגם דמי כניסה שנשחקים הם כמו פיקדון, ולא משנה המילה.
נורית קורן: חשוב לשים לב לזה, כי זה אותו דבר.
גולן רובינשטין: אני הבעלים של בית גיל הזהב ובית שבעה כוכבים.
גולן רובינשטין: בעניין של דמי כניסה, אני מבין את האמירה שחלק עדיין חייבים לדייר אם הוא עוזב, אלא שצריך להסתכל על המציאות.
גולן רובינשטין: המציאות היא כזאת שמתוך דמי הכניסה, הכסף שמושב שואף לאפס.
גולן רובינשטין: יש שני אלמנטים שרוצים להבטיח את הדייר – אם הוא עוזב או אם הבית נכנס לחדלות פירעון.
גולן רובינשטין: אם הבית נכנס לחדלות פירעון, יש המון מנגנונים בחוק שמבטיחים את המשך פעילותו של הבית, המשך הפעילות באופן שבו הדייר לא יהיה זכאי להשבה של כספים כי הוא ממשיך לגור בבית ומהר מאוד ייחלט לו הסכום.
גולן רובינשטין: זה נחלט בקצב מהיר מאוד.
גולן רובינשטין: כלומר הנושא של חדלות פירעון הוא בכלל לא נושא.
גולן רובינשטין: הנושא העיקרי הוא מה קורה אם הוא רוצה לעזוב את הבית בשלוש השנים הראשונות.
גולן רובינשטין: פה באקטואריה מדובר על משהו זניח.
גולן רובינשטין: האם באמת הגיוני לקחת בית, נניח כמו במקרה שלי, ששווה 250–300 מיליון שקל, שיש לו חובות של דמי כניסה של 20 מיליון שקל, ואת כל המנגנונים של החוק – לשעבד את הבית ולמנות נאמנים - - -
אלי אלאלוף: מה הפתרון שאתה מציע?
גולן רובינשטין: דמי כניסה לא אמורים להיכנס בכלל - - -
נורית קורן: זה קיים בחוק הרגיל - דמי כניסה עם פיקדון.
גולן רובינשטין: ברגע שאנחנו פותחים עכשיו, זה של פרשנות.
נורית קורן: זה לא פרשנות.
גולן רובינשטין: א', זה עניין של פרשנות.
גולן רובינשטין: ב', מה שאני מציע גם קיים עכשיו בחוק, אם מסתכלים על הסעיף כתוב במפורש שאפשר לקבוע לסוגים שונים של פיקדונות הוראות שונות.
גולן רובינשטין: זה מה שקיים עכשיו.
ענת מימון: יש פה הסמכה - - -
גולן רובינשטין: מה שאני מציע זה להסתכל על אקטואריה של הרבה מאוד שנים - יש לנו ניסיון של 40 שנה, אגב - ולעשות משהו הגיוני אקטוארית.
גולן רובינשטין: אם היום מחזירים 10% מהכסף אז להשאיר 10%; רוצים להיות בטוחים – 15% מהכסף באיזושהי נאמנות ולא 40%, כי אין היגיון ל-40%.
גולן רובינשטין: 40% זה נכון לפיקדון אבל זה לא נכון בעת הכניסה.
אלי אלאלוף: מה אומרים נציגי הדיירים?
דנה מליחי חקמון: אנחנו מתנגדים, כמובן.
דנה מליחי חקמון: אנחנו חוזרים על מה שנאמר כאן:
דנה מליחי חקמון: דמי הכניסה זה סוג אחר של פיקדון, בשחיקה מהירה יותר.
דנה מליחי חקמון: אין שום סיבה לא לתת בטוחה, בדיוק כפי שניתן לדיירים האחרים.
דנה מליחי חקמון: יש להם זכות מגורים גם לאחר שהפיקדון הזה נשחק ואי-אפשר להשאיר את הדיירים האלה בלי בטוחה.
גולן רובינשטין: יש להם זכות מגורים, זו בדיוק הבטוחה.
גולן רובינשטין: יש להם זכות מגורים גם אם הפיקדון נשחק.
דנה מליחי חקמון: אם הם עוזבים בשנה הראשונה?
יהושע שפונדר: אפשר להציע נוסח שלדעתי מקובל גם על הדיירים?
אלי אלאלוף: עד עכשיו עמדת בהתחייבויות שלך, אז תמשיך.
יהושע שפונדר: אפשר לתת נוסח שאומר שהבטוחה תישאר בתוקף כל זמן שמגיעה לדייר יתרת פיקדון.
יהושע שפונדר: נקודה.
קריאה: זה בחוק.
אלי אלאלוף: היות שזה ברור, לא חוזרים על זה.
אלי אלאלוף: בבקשה מר בר דוד.
אברהם בר דוד: אני רוצה לבקש מכבודו לנסות לצמצם את הדיבורים שהם דיבורי סרק על דברים שכבר דיברנו כדי שנצליח סוף-סוף לגמור את העניין היום.
נורית קורן: זה נמצא בחוק הכללי, לא בתיקון של סעיף 27.
אלי אלאלוף: יש לך חידושים?
נגה רובינשטיין: כן, במילה אחת.
נגה רובינשטיין: בסעיף 27ב(ב), במקום המילים "רשאי לקבוע בטוחות נוספות" אנחנו חושבים שצריך לכתוב "בטוחות אחרות".
ענת מימון: אמרתי לך שנוספות חלופיות.
לימור גל: נכון להיום סעיף 58ו לחוק סותר את מה שרוני עוזרי אמר, לפיו כאשר ניתן בטוחה לפי החוק אנחנו יכולים למחוק את הבטוחה שיש נכון להיום לאותו דייר.
לימור גל: לכן צריך לבטל את סעיף 58ו.
ענת מימון: בסעיף 58ו המילים "חוק זה" מתייחסות לחקיקת חוק הדיור המוגן בשנת 2012.
ענת מימון: זו הוראת מעבר לתיקון הראשון.
ענת מימון: החוק שיעבור עכשיו הוא חוק חדש, חוק הדיור המוגן (תיקון מס' 1), ולא יהיה סעיף של הוראת מעבר רלוונטית נפרדת.
ענת מימון: הסעיף הזה לא יופיע לגבי התיקון של הבטוחות החדשות שאנחנו מכניסים עכשיו.
אילת שמעון: אני ממשרד המשפטים.
אילת שמעון: אני רוצה להעיר על סעיף קטן (2).
אילת שמעון: זה נכון שאמרת שהיו דיונים והוועדה הגיעה ל-40%, אבל אני חייבת להגיד שהאחוזים האלה הזה עדיין לא מקובלים עלינו.
אילת שמעון: אנחנו מדברים על 60%, ו-40% לפי החישובים שלנו הוא לא נכון ולא משקף את האחוזים הנכונים שצריכים להיות מהפיקדון.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לך, גברת, ההמלצות של משרד המשפטים הן רק המלצות; ההחלטות הן פה.
אילת שמעון: לא אמרתי שלא.
אלי אלאלוף: אנחנו מתחשבים, אבל תדעו אצל מי ההחלטה.
ענת מימון: נכון, שינויים שעשינו.
גבריאל ברון: מיותר.
ענת מימון: זה סעיף שכבר קיים בחוק הקיים.
ענת מימון: אני ממשיכה.
דנה מליחי חקמון: יש לנו שתי הערות עקרוניות.
דנה מליחי חקמון: קודם כול נסביר בקצרה את הנושא של מחיקת המשכנתה, אני מניחה שזה משהו שיעניין גם את הבתים וישרת בכלל את כל המנגנון, שיעבוד חלק.
דנה מליחי חקמון: ברגע שאדם נפטר, לוקח זמן עד שמוציאים צו ירושה, צו קיום צוואה.
דנה מליחי חקמון: בדרך כלל הממוצע הוא ארבעה חודשים, זה יכול להיות אפילו ארוך יותר.
דנה מליחי חקמון: לכן אנחנו חושבים שחשוב שהדייר ימנה נאמן מטעמו ברגע שהוא חותם על מסמכי המשכנתה, שאותו נאמן יקבל את הפיקדון וכך נוכל למחוק את המשכנתה מיד לאחר קבלת הכסף.
דנה מליחי חקמון: לכן אנחנו מציעים בסעיף (2) נוסח אחר בשורה שמינית: "השבת הפיקדון לדייר או למפקיד" – יש גם אפשרות להחזיר את הכסף למפקיד – "או לנאמן שמינה בהתאם להסכם ההתקשרות" - אני מציינת את זה כי אני יודעת שיש בתים שזה כבר כתוב שם – "או נאמן שימנה במסמכי רישום המשכנתה".
דנה מליחי חקמון: זאת אומרת, כחלק ממסמכי המשכנתה יהיה צריך לציין נאמן.
אלי אלאלוף: לגבי סעיף (2) – זה מקובל.
דנה מליחי חקמון: לגבי סעיף (3) – זה משלים את ההערה – אנחנו מציעים במקום "נפטר הדייר" שיהיה "אישר הדייר בכתב לבעל הרישיון כי אין לו נאמן".
דנה מליחי חקמון: זאת אומרת, במקרה שאין נאמן אלא דייר, הוא לא יכול למנות מישהו, אנחנו לא רוצים להשאיר את בעל הרישיון עם אותה משכנתה בלי אפשרות למחוק אותה.
דנה מליחי חקמון: והממשך יישאר כפי שהוא כתוב כאן: "בעל הרישיון יוכל למנות נאמן במקומו".
רון עוזרי: המסלול של פיקדון שנקרא "דמי כניסה" – מה פירוש?
רון עוזרי: נותנים פיקדון מופחת מאוד אבל הוא נשחק לגמרי בתום ארבע שנים או חמש שנים – כמה שמקובל.
רון עוזרי: לכן ב-27ג הייתי נותן – תנסחו את זה משפטית – שהסתיימה השחיקה של הפיקדון או לא נותר פיקדון שלא נשחק.
רון עוזרי: זה לא מצוין פה, מצוין רק מקרה שבו צריך להשיב את הפיקדון.
גולן רובינשטין: אם אין פיקדון להחזיר – אין פיקדון להחזיר.
רון עוזרי: צריך להוסיף גם את המקרה שלא נותר פיקדון שלא נשחק.
אלי אלאלוף: אתה יכול לדבר בלי לנסות לנסח באמצע?
אלי אלאלוף: תגיד מה הכוונה שלך.
רון עוזרי: אני אומר שצריך להוסיף פה גם את המקרה שבו לא נותר פיקדון שלא נשחק.
רון עוזרי: זה הכול.
רון עוזרי: להתייחס גם למצב הזה.
יהושע שפונדר: אני עובר לנושא של מחיקת המשכנתה.
יהושע שפונדר: כל הנוסח של מחיקת המשכנתה מקובל על בעלי הבתים, ובתנאי אחד: שאם המשכנתה לא נמחקת ובעל הבית החזיר את יתרת הפיקדון, שתהיה לו הזכות למחוק את המשכנתה.
יהושע שפונדר: לא יעלה על הדעת - דייר מינה נאמן, לא מינה נאמן, נפטר פתאומית - זה לא עובד.
יהושע שפונדר: המנגנון לא לענייננו, ובתנאי אחד - שברגע שאנחנו מחזירים את יתרת הפיקדון נאמן מטעמנו מוחק את המשכנתא.
ענת מימון: זה מופיע כרגע בנוסח.
יהושע שפונדר: ברגע שהוא החזיר - - -
ענת מימון: זה כתוב בנוסח.
יהושע שפונדר: אבל מה שאמרה נציגת הדיירים הוא לא כך, היא רוצה למנות נאמן לפני.
יהושע שפונדר: אני לא יודע איפה הנאמן הזה, שמינו אותו לפני 15 שנה, מסתובב היום כשאני צריך להפעיל אותו.
ענת מימון: זה שממונה נאמן לא סותר את הסיפה שאומרת שאם לא נמחקת המשכנתה בתוך 14 ימים על-ידי אותו נאמן - - -
קריאות: זה כתוב.
מיקי פרנס: סעיף 27ג(3) מתחיל ב"נפטר הדייר" ונגמר במילה "יורשים".
מיקי פרנס: אני חושב שצריך לנסח את זה בצורה יותר כללית, שזה לא יהיה רק למקרה פטירה אלא למקרה של עזיבה או איך שתגדירו את זה.
מיקי פרנס: מקרה שלא מונה.
מיקי פרנס: יכול להיות מעבר לסיעודית, שהאדם לא צלול, ואז זה לא יורשים ולא נפטר וצריך אפוטרופוס.
ענת מימון: נשנה את זה לזה שצריך להיות אישור של הדייר שאין לו נאמן כזה, ואז לכם תהיה הזכות למנות נאמן.
מיקי פרנס: דבר שני שרציתי להגיד הוא בהמשך לבעיה שהרגע העלה שפונדר.
מיקי פרנס: אם כתוב תוך 14 ימים מרגע שהוגשה הבקשה והנאמן הזה נעלם, כמו שהוא אמר - ואנחנו מכירים דוגמאות דומות היום עם הערות אזהרה; קיימים מצבים שבהם החזרנו את הכסף מבחינתנו, ומבחינת איזשהו עורך דין או שלא נמצא אותו - לא מתחילים לספור 14 יום.
מיקי פרנס: לכן צריך להשאיר לנו את המצב - - -
נורית קורן: יש לכם את זה.
מיקי פרנס: מה יש לנו?
נורית קורן: שבתוך 14 ימי עסקים יהיה רשאי עורך דין שימונה על-ידי בעל הרישיון.
מיקי פרנס: 14 ימי עסקים ממתי?
נורית קורן: מאותו יום שיש בקשה למחוק את המשכנתה.
מיקי פרנס: ואם אני לא יודע מי זה הנאמן שנרשם לפני 15 שנה אז לא הגשתי בקשה, ולכן ה-14 יום לא יתחילו להיספר.
נורית קורן: יש לך עורך דין, יש לך המנגנון את המנגנון הזה לראות אם יש נאמן או אין נאמר.
מיקי פרנס: אני אומר, אם נשפר מעט - - -
נורית קורן: תוך 14 יום זה בסדר.
מיקי פרנס: גברתי, 14 יום מקובל עלי; תאריך התחילה שלהם קצת בעייתי פה.
מיקי פרנס: ש-14 יום יהיו מיום העברת הכסף.
אלי אלאלוף: נציגות הדיירים, בבקשה.
זאב וייס: עמדתנו עוברת כחוט השני לאורך החקיקה והתיקון.
זאב וייס: אנחנו רוצים לדאוג לכך שהדייר הוא זה שקובע מי מוחק עבורו את המשכנתה, כי הוא זה שצריך להיות נוכח – הוא או יורשיו - שאמנם הכסף הוחזר.
זאב וייס: ככה גם נקבע בחוק, שהדייר צריך לחתום על זה שהוא מסכים.
זאב וייס: הזמן שבו מתחילה זכות הבית למחוק בעצמו מתחיל ברגע שהובא לידיעת מי שהדייר מינה שאמנם הכסף הוחזר.
מיקי פרנס: האיש הזה נעלם.
מיקי פרנס: הוא איננו.
זאב וייס: אבל אני לא נעלמתי, אני ממשיך לדבר.
זאב וייס: הרי המנגנון הזה הוא לא מנגנון טכני, הוא בא לוודא שאמנם הכסף הוחזר.
זאב וייס: אנחנו רוצים שתוכלו למחוק את המשכנתה מרגע שמישהו בדק וראה שהכסף הוחזר, ולא שאתם אמרתם שהכסף הוחזר ואולי הוא לא הוחזר.
זאב וייס: אתם מחזיקים הרבה כסף של הדיירים, לא מעט כסף של הרבה מאוד דיירים ושל כל דייר בודד, ולכן תתכבדו בבקשה וכמו שאתם מקבלים את הכסף, אנחנו צריכים לדאוג שלא תמחקו את המשכנתה לפני שמישהו מטעם הדייר וידא באמת שהכסף הוחזר.
זאב וייס: אם יש לכם בעיה עם זה – אתם תתמודדו עם זה.
מיקי פרנס: אני חושב שחוסר האמון בעורכי הדין שלנו מוגזם.
אלי אלאלוף: זה ברור שאם אתם צריכים להחזיר כסף - תחזירו אותו לפני שתתחילו מחיקת המשכנתה.
אלי אלאלוף: יש לכם בעיה בניסוח?
דורון ארנון: העיקרון מוסכם על כולנו, אבל צריך להבין שהסיטואציות של דיור מוגן הן סיטואציות מורכבות: או שאין יורשים, או שהבן אדם סיעודי.
נורית קורן: אבל ממנים נאמן.
דורון ארנון: 14 יום ממה?
דורון ארנון: כתוב 14 יום שצריך להגיש מסמכים – למי?
זאב וייס: לנאמן מטעמנו.
נורית קורן: מרגע שהחזרתם את הכסף.
דורון ארנון: החזרתי למי?
זאב וייס: לעורך דין מטעמנו, לנאמן מטעמנו.
דורון ארנון: לא, כתוב פה נאמן שהדייר מינה.
זאב וייס: דורון, מדובר על 14 יום מיום שהחזרתם את הכסף.
זאב וייס: אתם מחזירים את הכסף למישהו, נכון?
דורון ארנון: אבל אם אין את המישהו?
דורון ארנון: אני רוצה לשים את הכסף אצל איזשהו נאמן ולהסיר את ההערה.
דורון ארנון: אבל הנאמן הזה איננו.
אלי אלאלוף: אני מצטער, אני לא מוכן לגלוש לוויכוח כזה, שאף אחד לא מבין אותו.
אלי אלאלוף: היועצת המשפטית תגיד מה שהיא אומרת, וזה מה שיהיה.
ענת מימון: מה שמופיע בנוסח כרגע זה שצריך להשיב את הכסף ולהוכיח שהשבת את הכסף לאותו אדם שהדייר מינה.
ענת מימון: זה כתוב בפסקה (2), זו דרך המלך.
ענת מימון: אם אחרי שאתה ממציא לעורך הדין שהשבת את הכסף ואחרי 14 ימים ולא נמחקה המשכנתה, אז קמה הזכות למישהו מטעמכם לעשות את זה.
ענת מימון: בנוסף, פסקה (3) מדברת על מצב שאין כזה אדם, הדייר אומר שאין לו מישהו כזה, אז מלכתחילה, כבר כשאתם עושים את המשכנתאות, תחתימו אותו.
ענת מימון: תשאלו: מי מקבל את הכספים מטעמך?
ענת מימון: הוא אומר - - -
ענת מימון: כי כתבנו שהוא צריך נאמן מטעמו שיקבל את זה.
נגה רובינשטיין: למה למנות עורך דין?
נגה רובינשטיין: הוא יכול להחליט - - -
ענת מימון: לאחר שהוא נפטר.
ענת מימון: אנחנו, מבחינתנו - - -
נגה רובינשטיין: הוא יכול להחליט ש- - -
אלי אלאלוף: סליחה, את יכולה לאפשר דיון שגם אני אבין?
ענת מימון: אם הוא חותם שאין מישהו מטעמו שיקבל את הכסף, אז לכם יש את הזכות, לפי פסקה (3), למנות מישהו שיקבל את הכספים, ישמור אותם בנאמנות ואז יבצע את המחיקה.
גלית בונה-יונה: אפשר לעשות את זה יותר פשוט.
גלית בונה-יונה: למה צריך לרבע את העיגול דווקא בחוק הזה?
גלית בונה-יונה: מנגנון הנאמנות הוא מנגנון מסודר, אני לא חושבת שיש לכם פרנויה ממקרים כאלה.
גלית בונה-יונה: יש פה יותר מדי: נאמן שימנה הדייר ועורך דין.
גלית בונה-יונה: זה בניגוד לאינטרס של עורכי הדין, אבל יש חברות נאמנות של בנקים, למשל, שמשתמשים בהן.
גלית בונה-יונה: למה לא לכתוב "נאמן", למה להיכנס לזה?
גלית בונה-יונה: יש חוק שלם, חוק הנאמנות, שפותר את כל הדברים האלה.
גלית בונה-יונה: אנחנו מנסים פה לעגל את הריבוע ולא מצליח לנו.
נורית קורן: נאמן יכול להיות גם הבן שלו ולא עורך דין.
קריאה: ואם הבן שלו נעלם לי עכשיו, מה אני עושה?
ענת מימון: המחיקה מתבצעת על-ידי עורך דין.
ענת מימון: ההשבה של הכספים יכולה להיעשות לדייר, למפקיד או לנאמן שהוא מינה.
נגה רובינשטיין: למה היא חייבת להתבצע על-ידי עורך דין?
גלית בונה-יונה: גם נאמן שאני אמנה.
גלית בונה-יונה: זה לא חייב להיות נאמן שהוא מינה, כי נאמן יש לו - - - נכונות על עצמו.
גלית בונה-יונה: ממה אתם חוששים?
גלית בונה-יונה: למה אתם חושבים שנאמן זה לא מספיק טוב?
ענת מימון: מי ימנה אותו?
ענת מימון: סתם נאמן?
נגה רובינשטיין: למה זה חייב להיות עורך דין?
גלית בונה-יונה: בהסכם ההתקשרות אפשר לקבוע שזה יהיה חברת נאמנות של אחד הבנקים.
גלית בונה-יונה: למה צריך להיכנס פה לנאמן שהוא מינה?
ענת מימון: המנגנון הוא כזה.
ענת מימון: לדייר יש אפשרות לבחור את מי שהוא רוצה.
נגה רובינשטיין: אז בואו נוסיף את זה.
ענת מימון: כתוב "נאמן", סליחה.
ענת מימון: הקראתי.
נגה רובינשטיין: כתוב נאמן עורך דין שימונה על-ידי הדייר.
ענת מימון: אבל הקראתי נוסח אחר ואתם פשוט לא מקשיבים.
ענת מימון: "השבת הפיקדון לדייר או למפקיד או לנאמן שמינה, בהתאם להסכם ההתקשרות".
נגה רובינשטיין: אבל מלכתחילה, היתה המשכנתה רשומה על שם הדייר, הגיש - - -
ענת מימון: עורך דין מוחק את המשכנתה.
נגה רובינשטיין: למה צריך עורך דין?
אלי אלאלוף: חבר'ה, זה ממש בלבול.
אלי אלאלוף: בואו נירגע שניה.
רקפת שפיים מרדכי: יכול להיות עורך דין משלו, למה עורך דין מלפני 20 שנה - - - ?
ענת מימון: יש הבדל בין מי שמגיש את הבקשה למחיקת המשכנתה, שזו פעולה משפטית, ואנחנו רוצים שעורך דין שהדייר ימנה - - -
ענת מימון: שניה, אני אסיים.
ענת מימון: יש הבדל בין מי שמגיש את הבקשה למחיקת המשכנתה, לבין מי שמקבל את הכספים ומחזיק אותם בנאמנות עד שיודעים למי להשיב את הכספים.
ענת מימון: מי שמקבל את הכספים יכול להיות נאמן, כלומר, יכול להיות הבן, יכול להיות חברת נאמנות, יכול להיות כל אחד שהדייר ימנה.
ענת מימון: מי שמוחק זה עורך הדין, שהנאמן אומר לו: הכסף אצלי, אתה יכול למחוק.
ענת מימון: בנוסף, ביחס לכל החששות אמרנו שאם במועד הסכם ההתקשרות או במועד החתימה על המשכנתה הדייר אומר:
ענת מימון: אני לא ממנה אף אחד מטעמי – לכם יש את הזכות למנות נאמן שיקבל.
נגה רובינשטיין: למה לא יכול - - -
אלי אלאלוף: רגע, - - -
ענת מימון: זו פעולה משפטית שאנחנו רוצים שעורך דין יעשה.
קריאה: נגה, לפעמים עורך דין לא יכול - - - לפני הדייר.
רות פרמינגר: למה אתם דואגים כל כך?
רות פרמינגר: היא מסבירה את זה נכון, נותנת את כל - - -
אלי אלאלוף: אפשר לבקש שקט?
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים מה לנסח, תראו את זה בנוסח הסופי.
גבריאל ברון: תוסיפו גם את זה לוועדת חריגים, כי יהיו חריגים.
גבריאל ברון: כל הזמן מדברים פה על חריגים ולא על הרוב.
אלי אלאלוף: לא, אמרנו מה שאמרנו.
אלי אלאלוף: תמצאו את זה בנוסח הסופי.
ענת מימון: בעמוד 6, סעיף 27ו, בדיקת יציבות כלכלית של בעל רישיון.
אלי אלאלוף: לא לא, לשבת.
גלית לב באלי: אני מאיגוד הבנקים.
גלית לב באלי: יש לנו הערה קטנה לגבי סעיף קטן 27ד(ג).
גלית לב באלי: אנחנו מדברים פה על מימוש בטוחה שניתנה לפי חוק זה, יהיה בנסיבות של חדלות פירעון וכו' – אבל אין פה שום קשר סיבתי לשום דבר.
גלית לב באלי: אם אתם מקישים מחוק המכר, פשוט צריך לרשום עוד תוספת קטנה: שלא ניתן יהיה להשיב את הפיקדון עקב נסיבות - כמו שבסוף כתוב:
גלית לב באלי: עקב נסיבות בהן נוצרה מניעה מוחלטת להשיב את הפיקדון.
ענת מימון: הסעיף הזה קיים בחוק משנת 2012 ולא נגענו בו.
ענת מימון: שינינו רק את המיקום שלו, ולכן הוא נמצא פה.
ענת מימון: הוא לא בדיון כרגע.
אלי אלאלוף: אוקיי, לא בדיון.
דוד אייזנמן: אני מבית יוליאנה בהרצליה.
דוד אייזנמן: אני מבקש לדבר על סעיף 27ד(ב).
דוד אייזנמן: קראתי אותו שלוש פעמים ואני לא מבין אותו.
דוד אייזנמן: מחר אני נכנס לבית אבות – ואני לא מדבר על תיאוריה; בית הורים יוליאנה הוא בית הורים ליוצאי הולנד.
דוד אייזנמן: כולם מכירים את הבית, יודעים מאיפה יש לו את הכסף וממה.
דוד אייזנמן: מחר אני נכנס לשם, החוק מחייב אותי לקבל בטוחה.
דוד אייזנמן: "אינו רשאי לבחור שלא לקבל בטוחה".
דוד אייזנמן: אני לא רוצה לקבל.
דוד אייזנמן: מה, תכניס אותי לבית סוהר?
אלי אלאלוף: תקבל ממני נשיקה.
אלי אלאלוף: המודל האופטימלי הוא בית יונה בבאר שבע.
אלי אלאלוף: שם לא מבקשים שום בטוחות, שום דבר.
אלי אלאלוף: מגיע מישהו ובסוף הוא משלם חצי ממה שהוא משלם עם הבטוחות.
אלי אלאלוף: אז אני אומר לכם: בניתם מנגנון שרק מבטיח את בעלי הבית, לא מבטיח את הדיירים.
דוד אייזנמן: אבל במלכ"ר אין בעל בית.
נורית קורן: גם במלכ"ר יש.
אלי אלאלוף: אתה יכול לבחור לבקש.
אלי אלאלוף: אתה לא רוצה – אל תבקש.
דוד אייזנמן: לא, אז אני עובר על החוק.
נורית קורן: אנחנו מגנים על הדיירים, הדבר הזה בא להגן על הדיירים כי מה שהיה עד עכשיו היה מערב פרוע.
אלי אלאלוף: תאפשרו בחוק הזה לא לבקש.
אלי אלאלוף: אם הבית נבנה מתרומות, למה שייקחו פיקדון?
נורית קורן: אין לא רוצה, כי ראינו איך החוק הזה עבד.
נורית קורן: החוק הזה יושב פה בגלל הדבר הזה.
דוד אייזנמן: אני לא רוצה, בגלל שיש לי אמון.
דוד אייזנמן: זה לא חשוב למה אני לא רוצה - - -
נורית קורן: דוד, לא ראיתי שדייר משלם כסף - והרבה כסף - לדיור מוגן ולא רוצה בטוחה.
דוד אייזנמן: תבואי לבית האבות שלי.
נורית קורן: אני מכירה את יוליאנה, הלוואי שכל הבתים - - -
אלי אלאלוף: הבאתי קרובת משפחה שלי לבית יונה, אתם צריכים לראות איזו התרגשות.
אלי אלאלוף: אמרתי שהדודים בחוץ לארץ ישלמו.
אלי אלאלוף: אמרו: מה פתאום.
אלי אלאלוף: יונה נתן לי את הכסף בשבילה.
אלי אלאלוף: היא נכנסה לשם, זה האריך לה את החיים – היא עוד חיה.
אלי אלאלוף: אתם לא יודעים מה זה עשה.
אלי אלאלוף: אם היתה צריכה ביטחון, בטוחה ו- - -
נורית קורן: כל אחד יכול לבחור - - -
יהושע שפונדר: אדוני היושב-ראש, תארגן לנו תרומות במחיר העלות של הבית, גם אנחנו - - -
אלי אלאלוף: אני לא מרחם על אף אחד שהקים את זה מכספו ומהשקעות של אחרים.
נורית קורן: אף אחד לא הקים את זה מכספו.
נורית קורן: אבל זה עסק.
רון עוזרי: נושא שעוד לא הוזכר פה, סעיף 27ה שעדיין לא דיברנו עליו וקראת אותו – ועדת חריגים.
רון עוזרי: בישיבה הקודמת היתה נציג לדיירים ונציג למפעילים.
רון עוזרי: זה חשוב מאוד שהוועדה תהיה בת חמישה חברים.
רון עוזרי: גם הדיירים, דיברנו אתם, יש אתם הסכמה, כי לפעמים יש דברים שלא יודעים מה קורה בשטח.
רון עוזרי: שלא יקבלו החלטות בלי לדעת מה קורה בשטח.
רון עוזרי: זה בשל האיזון, זה בשביל הוגנות גם כלפי הדיירים וגם כלפי המפעילים.
ענת מימון: בנוסח הקודם באמת היו משקיפים מטעם הדיירים ומטעם הבתים.
ענת מימון: משרד המשפטים, שאמור לנהל את הוועדה הזאת, ביקש שלא יהיו משקיפים, כי מדובר על ועדה פנימית מקצועית שיושבת ודנה הרבה דיונים, וגם כדי לא להכביד ולסרבל על קביעת הישיבות שלה.
ענת מימון: לכן הוספנו שחייבים לשמוע גם את הדיירים – לא בכל הישיבות, אבל תהיה ישיבה וישמעו גם את הדיירים וגם את הבתים.
ענת מימון: בנוסף, ההחלטה תועבר בכתב לדיירים ולבתים.
ענת מימון: זה משהו שחברי הכנסת קיבלו, לא להתערב בעבודה הפנימית של משרדי הממשלה.
נורית קורן: הממונה יודעת בדיוק מה קורה בשטח.
נורית קורן: היא אחראית על זה והיא חייבת לדעת מה נעשה בשטח.
נורית קורן: לא לזלזל בפקידי ציבור.
ענת מימון: וגם אין מניעה להזמין אותם אם - - -
נורית קורן: אין מניעה.
נורית קורן: אם יראו שהם צריכים – יזמינו.
אלי אלאלוף: מה אתה רוצה, אדון עוזרי?
רון עוזרי: אני יושב כמשקיף בוועדה מסוימת במשרד הבריאות.
רון עוזרי: אני מדגיש: כמשקיף.
רון עוזרי: יש הבדל של שמיים וארץ אם אני יושב בישיבות כמשקיף או אני רק מעביר את העמדה.
רון עוזרי: הרבה מאוד החלטות התקבלו תוך כדי כך שהעברתי מידע שחברי הוועדה לא ידעו אותו.
רון עוזרי: אין לאף אחד מה להסתיר, אין סיבה שנציג הדיירים ונציג המפעילים לא ישבו בישיבות.
רון עוזרי: הן לא חשאיות, הן לא סודיות, ואף אחד לא - - -
אלי אלאלוף: היה דיון על זה?
אלי אלאלוף: והיתה עמדה ברורה של המשרדים, שהם לא רוצים את זה?
אלי אלאלוף: אז גמרנו, אנחנו לא חוזרים.
רון עוזרי: לא, משרד הרווחה הסכים.
רון עוזרי: היושב-ראש, כולם הסכימו, זה היה רשום בפרוטוקול.
אלי אלאלוף: לפי הראש של האנשים אני יודע שזה היה בכיוון הלא, הם אמרו לא.
רון עוזרי: בפרוטוקול מחודש ינואר רשום שהוסכם.
רון עוזרי: רשום שם.
רון עוזרי: אני לא הולך אחורה.
אלי אלאלוף: תדברו, בבקשה.
אלי אלאלוף: מה עמדתכם, אתם רוצים נציג של הדיירים?
אלי אלאלוף: אני בעד, אבל מה אתם אומרים.
נועם פליק: עמדתנו, כפי שהיא מוצגת כאן בנוסח, היא שאין צורך במשקיפים.
נועם פליק: יש את סעיף קטן (ה), שהוועדה מקבלת את התייחסות הדיירים והבתים.
נועם פליק: זו ועדה פנימית.
יהושע שפונדר: זה לשיקול דעתה.
אלי אלאלוף: העמדה היא לא? לא יהיו.
יהושע שפונדר: אפשר עוד פעם הצעת פשרה, אדוני?
יהושע שפונדר: שיהיו נציגים בדיונים וההחלטות יתקבלו ללא המשקיפים.
נורית קורן: בכל מקרה, הם יקבלו את חוות הדעת של הדיירים וגם של הבעלים ולא צריכה להיות בעיה.
נורית קורן: רוני, משרד הבריאות, עם כל הכבוד, לא מעורה בדיוק במה שקורה בדיור המוגן.
רון עוזרי: לא דיור מוגן, פה זו דוגמה אחרת.
נורית קורן: לא משנה, אבל אני מסבירה לך שכאן יש אנשים שיודעים הכול.
דורון ארנון: אציג את העמדה שלנו.
דורון ארנון: אנחנו חושבים שמנסים להמציא פה מנגנון שלא קיים, הוא גם לא פרקטי.
דורון ארנון: זו המצאה שאף אחד לא מבין מה כתוב בה, היא לא לטובת הדיירים ולא לטובת הבעלים.
דורון ארנון: רואה חשבון שחותם על דוחות כספיים של חברה זה רואה חשבון חיצוני; עליו מסתמכת הרשות לניירות ערך, עליו מסתמכים הבנקים.
דורון ארנון: הוא כפוף, כרואה חשבון, לכל התקנות למיניהן.
דורון ארנון: נורא פשוט.
דורון ארנון: יש רואה חשבון שחותם על דוחות כספיים; יגישו את הדוחות הכספיים האלה לממונה, הממונה תראה אם יש הערה של עסק חי.
דורון ארנון: אם יש הערה של עסק חי יצטרכו לבדוק מה קורה בחברה; אם אין הערה של עסק חי – ממשיכים קדימה.
דורון ארנון: גם הדיירים בעצמם, לדעתי, לא רוצים שכל שנה יתחילו לשגע אותם ולהגיד להם: יש בעיה או אין בעיה, לפי איזה פרמטרים, מי קובע.
אלי אלאלוף: נציגי הדיירים, אתם רוצים להתייחס?
אברהם בר דוד: באנו לכל הסיפור הזה לפני שנה פלוס כדי לדבר איך מבטיחים לעצמנו את הבטוחות על הפיקדון.
אברהם בר דוד: ופה פתאום נתקע סעיף, שלא ברור מה הקטע שלנו בתוך העניין הזה.
אברהם בר דוד: איך אנחנו צריכים לבדוק את האיתנות הפיננסית של בעל הבית?
אברהם בר דוד: ונניח שיגידו לי שלא, אז מה אעשה עם זה?
אברהם בר דוד: אני צריך לקבוע את רואה החשבון שבודק?
אברהם בר דוד: זאת אומרת, גם לקחתי אחריות שאם, נניח, רואה החשבון הזה טעה, אנחנו אשמים.
אברהם בר דוד: אז יגידו לנו: קבעתם, זאת הבעיה.
אברהם בר דוד: לכן, זה בכלל לא שייך לדיירים.
אברהם בר דוד: הדיירים, ככל שמזדקנים יותר, יש להם תכונה לא טובה - מפסיקים לתפקד בצורה מסודרת, לא יודעים לבדוק איתנות.
אברהם בר דוד: איתנות פיננסית בודק, בדרך כלל, מי שנותן את הרישיון.
אברהם בר דוד: מי שבודק אם בעל הבית שרוצה לבנות את הדיור המוגן או לנהל את הדיור המוגן יודע לנהל אותו ויש לו יכולת כלכלית – הבנתי.
אברהם בר דוד: אנחנו יודעים לבדוק ולבחון איתנות כלכלית של מישהו?
אברהם בר דוד: ועוד מה קורה – מטילים על זה תשלום.
אברהם בר דוד: אני חושב שזה בכלל לא בתחום השיפוט שלנו.
אברהם בר דוד: אני הולך לקנות אוטו, אני בודק את האיתנות של מאזדה?
אברהם בר דוד: יש חוק שמי שמקבל את הרישיון חייב שיהיו לו חלקי חילוף, אז מי שנתן לו את הרישיון, שהוא יבדוק שיש לו חלקי חילוף.
חגית פרידמן: מעבר לזה, יש גם את התקנות שהזכרתם, הן קובעות - - -
ענת מימון: דיברנו על זה, עושים את זה אחת ל-, כשמחדשים את הרישיון.
חגית פרידמן: האם אפשר להחיל כללים אחרים - - -
אלי אלאלוף: אתם המשרדים שדרשתם את זה.
נועם פליק: התקנות נכתבו, פורסמו להערות הציבור.
נועם פליק: קיבלנו מעט הערות על התקנות, והתקנות בכל מקרה יגיעו גם לאישור הוועדה.
אלי אלאלוף: אתם מצטערים שזה מעט הערות?
קריאה: זה היה בציניות.
נועם פליק: קיבלנו המון הערות.
נועם פליק: בכל מקרה התקנות יגיעו לאישור הוועדה.
נועם פליק: גם בתקנות עצמן אפשר לבדוק.
נועם פליק: הכול תלוי בניקוד שבית מקבל; ככל שהוא מקבל ניקוד יותר גבוה, זה רק במהלך חידוש הרישיון, שזה כל שלוש או ארבע שנים, אם אני לא טועה.
נועם פליק: לפי התקנות אפשר לבדוק את האיתנות הכלכלית גם במועדים קצרים יותר, כמו אחת לשנה.
נועם פליק: אנחנו לא יודעים מה יתקבל בוועדה.
קריאה: אז למה הכפל הזה?
אלי אלאלוף: אני יכול לא לסיים את הדיון היום, אם אתם ממשיכים.
אלי אלאלוף: או שתיתנו לו לדבר או שמראש אתם פוסלים אותו.
אלי אלאלוף: את משרדי הממשלה אני חייב לשמוע, אז תנו לנו לשמוע אותו בשקט.
אלי אלאלוף: תשלים, בבקשה.
נועם פליק: זה לגבי התקנות, שאפשר גם במועדים קצרים יותר ממועד חידוש הרישיון של ארבע שנים, אפשר גם אחת לשנה.
נועם פליק: הכול תלוי בניקוד שאותו בית מקבל לפי הפרמטרים, בהתאם ליציבות.
אלי אלאלוף: את היציבות הכלכלית אתה רוצה לבדוק כל שנה?
נועם פליק: לא, זה הכול תלוי בניקוד שאותו בית מקבל.
נועם פליק: ככל שהניקוד יותר נמוך, יש חשש לאותו בית לגבי היציבות הכלכלית שלו.
נועם פליק: לכן הבדיקה אפשרית לתקופות קצרות יותר ממועד חידוש הרישיון.