GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יאיר הס: מספר צעירים וצעירות זהה - - -
קריאה: שתים עשרה.
יאיר הס: שש צעירות וששה צעירים.
יאיר הס: המבנה החדש מאפשר לנו הפרדה יותר טובה בין הצעירות לצעירים.
יאיר הס: זה מבנה של שלש קומות.
יאיר הס: קומת האמצע היא סלון וחדר אוכל ומטבח, שנועדו לצעירים וגם לצעירות.
יאיר הס: הקומה למעלה היא מגורים של הצעירים והקומה למטה היא בעצם יחידת דיור נפרדת, שיש לה גם כניסה נפרדת וגם מעבר פנימי.
יאיר הס: יש בה גם מטבח לצעירות שלא מעוניינות לעלות לקומה למעלה.
יאיר הס: זאת אומרת, לצעירה יש את האפשרות לקום בבוקר, לאכול את ארוחת הבוקר שלה, לשתות את הקפה ולצאת לעבודה בלי להיתקל בצעירים, אבל יש לה גם את האפשרות והיא מוזמנת לעשות את זה, בתוך המרחב.
יאיר הס: זו נוסחה כחלק מהעניין אנחנו גם רוצים לעשות לצעירים וצעירות שיוצאים מהחברה החרדית, לתרגל בסביבה מוגנת את התקשורת בין המינים.
יאיר הס: אנחנו לא רוצים להקים מקום שהוא נפרד לחלוטין.
יאיר הס: מצד שני, אי אפשר להת"עלם" מזה שהיו אצלנו גם בעיות של הטרדה מינית ואנחנו חייבים להגן יותר על הצעירות.
יאיר הס: לכן עברנו למבנה הזה.
יאיר הס: השטח הוא הרבה יותר גדול בגלל הדרישות האלו ושכר הדירה בהתאם.
יאיר הס: זאת אומרת ששכר הדירה גדל בצורה משמעותית והוא לא מתומחר בתעריפים של משרד הרווחה.
מירב בן ארי: אתה בתעריף של 150 בשכר דירה?
יאיר הס: מה זה "150"?
נרד בראון: אני לא יודעת, זה בסביבות 1,250,000 לשנה לכל דייר.
מירב בן ארי: כמה שכר דירה?
יאיר הס: שכר הדירה 800 לדייר.
מירב בן ארי: 800 שקל לדייר?
יאיר הס: אני חושב, משהו כזה, כן.
נרד בראון: בנוסף - - -
יאיר הס: 800 לדייר לחודש, יש לי 12 דיירים, זה נותן לי פחות מ-10,000 שקל, אני משלם שכר דירה 18,000 שקל.
ציפי לפלר: איפה בירושלים את יכולה למצוא מבנה ב-10,000 שקל?
נרד בראון: כן אבל זה בנוסף ל-8,000 ומשהו לכל צעיר שנמצא - - -
יאיר הס: אני מדבר רק על השכר דירה.
נרד בראון: פלוס 800 שקל.
ציפי לפלר: בסדר אבל את לא יכולה לקחת - - -
מירב בן ארי: כן, אבל את לא יכולה לקחת מן האוכל לשכר דירה.
נרד בראון: לא, אני לא אמרתי שאני יכולה לקחת, אני רק ציינתי את העובדה - - -
מירב בן ארי: השכר דירה הוא אותו תקצוב אצל כולם, בתל אביב, בירושלים.
יאיר הס: אבל מירב, צריך גם לקחת בחשבון, שניה, אני רוצה לעזור לך בזה.
יאיר הס: צריך גם לקחת בחשבון שאי אפשר לתקצב, צריך להיות פה גם תקציב דיפרנציאלי.
יאיר הס: עלות שכר דירה בתל אביב, חיפה, ירושלים, זה לא כמו בנתיבות או - - -
מירב בן ארי: כן, רק שבנתיבות אין לי.
ציפי לפלר: אני אומרת את זה באופן כללי.
יאיר הס: רק - - - שכר דירה בנתיבות.
ציפי לפלר: לא יכול להיות, או באחד המושבים במטה יהודה, לא יכול להיות, שכר הדירה פה חייב להיות דיפרנציאלי.
ציפי לפלר: אנחנו מנסים לדבר על זה עם המשרד שנים, עם חנן פריצקי, עם כל המנכ"לים לשעבר ולא זז כלום.
ציפי לפלר: לא יכול להיות שהכול יהיה מאד דיכוטומי.
מירב בן ארי: כמה זמן הבית החדש הזה שאתם נמצאים בו?
יאיר הס: קודם כל יש רצף.
יאיר הס: זאת אומרת, ביום שבו עברנו הצעירים קמו בבוקר לבית חדש, הלכו לישון בלילה מיטה בבית החדש, עברנו לפני שלושה חודשים והכול פיקס במקום, מסודר - - - ואנחנו נכנסים עכשיו לחוזה.
יאיר הס: יש לנו בעיות בירוקרטיות עם החוזה החדש, שיש דרישה של גלאי עשן שמכון התקנים לא אישר לנו, אבל אלו רק בעיות מימון שאנחנו אחראים עליהן, השרות ממשיך באופן רציף ויהיה לנו פער של חודש שאנחנו נממן.
מירב בן ארי: תגיד, כמה זמן הצעיר או הצעירה נמצאים אצלך שם בבית?
יאיר הס: ארבעה חודשים.
מירב בן ארי: אחרי זה הוא אמור לצאת לתכנית של סיוע בשכר דירה או לדירה?
יאיר הס: או לסיוע בשכר דירה או לדירות מעבר שיש לנו עשרים וארבע מיטות בדירות מעבר, או לפתרונות אחרים.
מירב בן ארי: דירות מעבר בתוך ירושלים?
יאיר הס: לא, יש שתיים בירושלים ושתיים ברמת גן.
מירב בן ארי: שהן של "הלל".
יאיר הס: שהן של "הלל".
מירב בן ארי: במימון?
יאיר הס: הן ממומנות באותו חוזה, במימון מלא של משרד הרווחה.
מירב בן ארי: הדירות גם מלאות?
יאיר הס: הדירות מלאות, כן.
מירב בן ארי: אם צעיר עבר אצלך את ה"קורת גג", כך אני קוראת לה, למרות שהיא יותר מקורת גג אני הייתי שם וזה ממש כמו הוסטל, הוא עבר אצלך את הדירת מעבר, הוא כבר עובד וכבר מתפקד, למה בעצם אמרת שלא אישרו לך את הסיוע בשכר דירה?
מירב בן ארי: על מה זה נופל?
יאיר הס: חלק מהצעירים שלנו שביקשו סיוע בשכר דירה לא קיבלו.
יאיר הס: זאת אומרת, זה - - -
מירב בן ארי: על מה זה נפל?
מירב בן ארי: הוא כבר עבר שתי מסגרות.
יאיר הס: לא.
יאיר הס: קודם כל, יש כאלה שהופנו ישירות מהמקלט - - -
מירב בן ארי: לסיוע בשכר דירה?
יאיר הס: כן, יש גם כאלה.
יאיר הס: יש גם כאלה שאנחנו מפנים, גם שלא היו.
יאיר הס: עכשיו לדוגמה הפנינו מישהי שלא יכולה להשתלב בדירה.
מירב בן ארי: בדירת מעבר?
יאיר הס: כן, היא לא יכולה להשתלב בדירת מעבר בגלל בעיות בריאות, בגלל כל מיני סיבות ולא אושרה בטענה שיכול להיות שהיא נכונה, שהיא ללכת למסלול שיקום של ולא דרך המסלול הזה, אבל אני שוב, לא הגעתי מוכן עם כמות המקרים - - -
מירב בן ארי: אין בעיה, רק ציינת את זה בהתחלה כשדיברנו עם רות על העניין.
מירב בן ארי: אמרת שלא אישרו אז אמרתי לעצמי: רגע, עמותה כזו מסודרת שיש לה את ההוסטל שלה ויש לה את הדירות שלה, זה אמור להיות מצב Win-win בשביל להגיע בסוף - - -
יאיר הס: ההוסטל והדירות שלנו הם 36 מיטות, אנחנו מטפלים ב-1,250 איש.
יאיר הס: זאת אומרת, לא כולם מגיעים לדירות, לא כולם נמצאים ואנחנו מנסים למצוא לכל אחד את הפתרון.
יאיר הס: לפעמים אנחנו נבקש סיוע בשכר דירה, כשאנחנו רואים שהוא לא יכול להשתלב בדירה.
יאיר הס: בדרך כלל זה כן לבוגרי הדירות אבל שוב, זה שיקול הדעת.
יאיר הס: אני צריך לבדוק לעומק.
יאיר הס: יכול להיות שההפניות של לא היו מותאמות במאה אחוז, אני רוצה לבדוק את המקרים האלה - - -
מירב בן ארי: אגב, אפרופו תל אביב וחיפה.
מירב בן ארי: אתה בעצם המקום היחיד שמתעסק ביוצאים לשאלה מן החברה החרדית?
יאיר הס: בתחום הדיור כן.
יהודית גבאי: אני חייבת להגיד שיש לנו הרבה מהאוכלוסייה של מחוסרי קורת גג, גם השֶלטֶרים, גם שאנחנו מטפלים בה, שהרבה מגיעים מהקהילה החרדית.
יהודית גבאי: שני שליש הייתי אומרת, כמעט.
יאיר הס: ודאי, אני לא אומר - - - שמיועדים ספציפית לאוכלוסייה, בוודאי - - - גם במקומות נוספים.
יאיר הס: אנחנו לא עובדים עם נוער, דרך אגב.
מירב בן ארי: לא עובדים עם נוער, רק עם צעירים, רק עם 18 .
ציפי לפלר: נבדק מתוך כל אלה שהיו בזולות, מעל 80% הם מבתים חרדים.
מירב בן ארי: כי זה מאד מאפיין של ירושלים גם.
ציפי לפלר: מגיעים מכל הישובים החרדים.
ציפי לפלר: הרוב הם דווקא לא ירושלמים.
מירב בן ארי: עוד משהו שרציתי לשאול אותך.
מירב בן ארי: אתה מדבר על מאות אבל אצלך יש עשרות אז בעצם, מהי האלטרנטיבה?
יאיר הס: צריך להגיד.
יאיר הס: כשאני אומר 1,250 איש זה לא כולם צעירים חסרי עורף משפחתי בקצה הרצף.
מירב בן ארי: באים להתייעצויות?
יאיר הס: אנחנו עובדים עם אנשים צעירים שיצאו לשאלה וחלקם במצב - - -
מירב בן ארי: חלקם חיילים בודדים.
יאיר הס: חיילים בודדים, בוודאי יש מאה מתוכם שהם חיילים.
מירב בן ארי: שרות לאומי?
יאיר הס: יש הרבה מאד סטודנטים, יש אנשים שתקופת הסיוע שלנו נמשכת על פני לפחות חמש שנים אבל אם מישהו היום הגיע לדירה למשל, לפני שלש שנים, היום הוא עדיין מקבל גמלה, גם כשהוא נמצא בצבא ואנחנו נמשיך ללוות אותו עד שהוא יסיים את התואר השני.
יאיר הס: אז כשאני מדבר על 1,250 אני מדבר על אנשים שנמצאים בכל מיני דברים של התהליך.
יאיר הס: מתוכם יש, במסגרת החוזה שלנו עם משרד הרווחה, 250 שמטופלים במרכזי הסיוע ובמרכזי הייעוץ שלנו.
יאיר הס: מעבר לדיור יש מרכזי סיוע שהם יותר אינטנסיביים ביעוץ של עובדים סוציאליים, בהכוונה לתעסוקה, בהכוונה להשכלה.
יאיר הס: אנחנו מסייעים שם להרבה אנשים אבל בחוזה עם משרד הרווחה מוגדרים 250 שהם אוכלוסיית רווחה שמקבלת סיוע.
ציפי לפלר: הזכרת סיוע בתעסוקה ובדברים כאלה, אתם משתמשים בשירותים העירוניים, במרכזי תעסוקה?
יאיר הס: אנחנו גם נעזרים בשירותים הנוספים וגם נמצאים אתם בקשר רצוף, אבל יש משהו בזה שיוצא לשאלה שכבר מגיע אלינו למועדון, מגיע לארוחה ביום ששי בערב, שרכזת התעסוקה תופסת אותו משם ומושכת אותו לאיזשהו כיוון או מסלול ויש לנו את המומחיות שלנו לגבי האוכלוסיות היוצאים לשאלה, של מה ספציפית יכול להתאים עבורם.
מירב בן ארי: גם מבחינת מה שהם למדו, בעיקר לא למדו.
יאיר הס: אנחנו נמצאים בתיאום עם כל המרכזים.
יאיר הס: צריך להגיד - - -
מירב בן ארי: תגיד, ההחלטה הזאת של המנכ"ל, תשפיע עליך מבחינת ההתנהלות, ההחלטה שדיברנו בה בתחילת הדיון?
מירב בן ארי: עכשיו, כשנגיד יצאת למכרז של מימון מלא של המשרד, מה, הוא לשנה?
יאיר הס: לא, המכרז הוא לחמש שנים.
יאיר הס: יש את מרכזי הייעוץ שלנו, שכרגע נמצאים במיזם משותף.
מירב בן ארי: אבל מה שכל הזמן דיברנו על זה ובסוף והנה זה הגיע זה לחמש שנים של מימון מלא של המשרד, יחדם עם הסיוע הפילנטרופי שתה מכניס כעמותה?
יאיר הס: ברגע שיש מכרז אז המכרז הוא לחמש שנים.
יאיר הס: יש תחנות יציאה חד צדדיות של המשרד, הוא יכול לצאת אחרי שנה - - -
מירב בן ארי: גם אתה, אריה, בחיפה, זה גם לחמש שנים המימון המלא של המשרד?
אריה דרזי: כרגע אנחנו מדברים על השנה הקרובה.
מירב בן ארי: למה לא לעשות לכמה שנים?
מירב בן ארי: לוקחים, פותחים משפצים.
אריה דרזי: עד שחתמו אותו, עד שזה לקח - - -
יהודית גבאי: יש הבדל בין הסוגים, אנחנו יצאנו למכרז של המסגרות החוץ ביתיות של היוצאים לשאלה ועמותת "הלל" זכתה.
יהודית גבאי: החוזה הוא לשנתיים עם אופציה להרחבה לעוד שלש שנים, בסך הכול חמש שנים.
יהודית גבאי: במקרה של הלנת חירום המשרד מעביר את הכסף לרשות, בתנאי שהרשות בעצמה מפעילה.
מירב בן ארי: כן, הוא כבר אומר לך שהוא מפעיל, אז למה אתם לא עושים לחמש שנים, לתת שקט, למה צריך כל שנה?
מירב בן ארי: כבר אומר לך, הוא מפעיל, הוא שם לך את זה בדירה של העיריה, הוא מביא צוות, למה לא לתת לאנשים בטחון תעסוקתי אל"ף?
מירב בן ארי: הוא לוקח עכשיו מדריך, בא, אומר לו: תשמע, ניפגש עוד שנה, נראה.
מירב בן ארי: זה גם בטחון תעסוקתי, זה גם בטחון בשבילכם, שיש לכם מסגרת במימון מלא, שלכם, כמובן העיריה תסייע אבל למה לשנה?
קריאה: יהודית היא ממסגרות חוץ ביתיות, אני מציעה להציג בפניה את כל - - -
מירב בן ארי: מי, על מי את מדברת?
קריאה: ויקי.
ציפי לפלר: אבל זה לא בסמכות של ויקי - - -
מירב בן ארי: לא מצליחה להבין, כבר יש מסגרת - - -
ציפי לפלר: אלין, חנן והלשכה המשפטית.
מירב בן ארי: כן, יש מסגרת, יש לך אנשים, גם אנשים רוצים לבוא, הם עובדים לשנתיים שלש, לא כל שנה יפתחו להם את החוזה מחדש.
מירב בן ארי: מילא, אפשר לעשות שנתיים עם פוטנציאל לשלש כמו שאמרת, אבל מראש, לתת כסף ורגע, ואל תגידי לי שבסוף השנה יצטרכו עוד פעם לצאת למכרז.
ציפי לפלר: זה לא מכרז.
קריאה: היה פטור ממכרז.
ציפי לפלר: אבל עכשיו הוא לא יוכל לעשות את זה.
מירב בן ארי: אבל עכשיו - - -
ציפי לפלר: בתקנה, אם העיריה מפעילה ישירות זה בסדר, אין בעיה.
יאיר הס: אני יכול להגיד מה שקרה אצלנו ואני חושב שזה משקף את המצב.
יאיר הס: מיזמים משותפים שיש להם פטור ממכרז נחתמים לשנה בלבד וכך אנחנו היינו בארבע השנים האחרונות, כל שנה חידשנו חוזה.
יאיר הס: ברגע שעברנו למכרז וזכינו במכרז, המכרז הוא לחמש שנים.
יאיר הס: שוב, שנתיים פלוס שלש.
ציפי לפלר: זו התקשרות עם עמותה ישירה.
יאיר הס: זה מה שאני יודע על המדיניות - - -
מירב בן ארי: אני יודעת, עושים את זה עם כמה עמותות.
מירב בן ארי: המשרד עושה את זה, אני מלווה את ציפי, אבל אני אומרת שאם עם עמותה אתה עושה אז למה לא לעשות את זה עם רשות מקומית?
מירב בן ארי: אם אתה סומך על עמותה שתנהל.
יאיר הס: אין ספק, אני מסכים בעניין הזה.
מירב בן ארי: טוב, את זה גם רשמתי לעצמי.
מירב בן ארי: יש עוד הערות נוספות?
יהודית גבאי: לא הזכרתי שאנחנו פותחים, במסגרת תכניות "יתד", דירות מעבר נוספות בירושלים.
יהודית גבאי: שתי דירות.
יהודית גבאי: במערב העיר אנחנו פותחים דירה לצעירות, דירה לצעירים.
יהודית גבאי: במזרח העיר אנחנו פותחים דירה לצעירים.
יהודית גבאי: הדיורית גם כן - - -
מירב בן ארי: קודם כל, הדיוריות, מה שאני ואת דיברנו - - -
ציפי לפלר: זה עוד לא נגמר.
מירב בן ארי: הדיורית של החרדיות, של - - -
ציפי לפלר: אני מקווה שזה ייגמר עכשיו, כי פה היו גם כל מיני כללים של עירית ירושלים.
מירב בן ארי: כן, אני יודעת, מה שדיברנו על ועדת המכרזים.
ציפי לפלר: יצא עכשיו לוועדת מכרזים וזה ייסגר, כי יצאנו בקול קורא.
מירב בן ארי: הדיורית של החרדיות תמשיך?
יהודית גבאי: כן, יש לנו כוונה לפתוח עוד דיורית אבל כשנתמודד עם הפרוצדורות - - -
ציפי לפלר: לא רק הפרוצדורות, אני שוב מדברת על המתכלל.
ציפי לפלר: אני עוצרת, אני הבלם.
מירב בן ארי: שתי דירות במערב ועוד אחת במזרח, זה כבר יצא לדרך?
יהודית גבאי: לא, עכשיו יש מסגרת ממשרד הרווחה ועכשיו אנחנו הולכים לחפש את הבתים, את הדירות.
ציפי לפלר: צריך למצוא דירה - - -
יהודית גבאי: וצוות וכאלה.
מירב בן ארי: זאת אומרת, יש לך תקציב, עכשיו את צריכה פשוט למצוא אבל את תפעילי את הדירות, העיריה?
יהודית גבאי: כן.
מירב בן ארי: במימון מלא של המשרד?
יהודית גבאי: כן, נקווה שהוא יספיק.
מירב בן ארי: עד כמה שיספיק.
יהודית גבאי: נקבל בשכונות שהן יותר פריפריאליות.
מירב בן ארי: קודם כל, תודה רבה שבאתם.
מירב בן ארי: אני רשמתי לעצמי כמה דברים שנעשה follow up עליהם.
מירב בן ארי: נדבר גם עם אלין ומה שצריך.
מירב בן ארי: נתחיל אתה, אם זה לא יסתיים שם אז נדבר עם המנכ"ל.
מירב בן ארי: הישיבות האלו מאד חשובות כי הן מאד מקצועיות בעיניי.
מירב בן ארי: אנחנו באים ושמים גם את ההערות שלכם, שאני אקח אתי, אבל גם בעניין של לבוא ולשמוע באמת איך הדברים מתקדמים.
מירב בן ארי: אין ספק שיש כאן כמה דברים שאפשר לתקן אותם.
מירב בן ארי: קודם כל של תקציב, עשיתי את זה אז עם השיפוץ.
מירב בן ארי: חייבים לעשות את זה, בטח ובטח בעניין של השכר דירה, שלא תואם את המציאות.
מירב בן ארי: והדבר השני זה הכוח אדם.
מירב בן ארי: אני אמרתי להם ביום ראשון בגג הוורוד, שאם היה אירוע אלימות, כבר שם היה אירוע ואנחנו רק חודשיים, היה אירוע מאד קשה שם, של חסר בית שהתפרץ בצורה קשה מאד, ממש, עד שהוא עזב, עד שהמשטרה הגיע הוא כבר לא היה שם, כבר הלך אבל אם יהיה אירוע קשה עם מדריך אנחנו כולנו נשלם את המחיר ונגיד שהכתובת הייתה על הקיר והמתנדבים לא מתנדבים, זה לא רלבנטי בלילה, רובם הולכים הביתה לישון.
מירב בן ארי: שמונה תשע בערב.
ציפי לפלר: הייתה פה הזדמנות כי זה בדרך , ההזדמנות עכשיו.
מירב בן ארי: כן, כן, אני יודעת כי גם כשהייתי בירושלים, כשהיינו אצלכם זה גם עלה ואי אפשר גם להסתמך פה על מתנדבים.
מירב בן ארי: צריך איש מקצוע שזה התפקיד שלו, שזו ההכשרה שלו, הוא יודע מה הוא עושה ואיך לטפל, לטפל בהתנגדויות, אנשים עוברים פה שנים של הכשרה בזה.
מירב בן ארי: אני שמחה על הדברים שנפתחים.
מירב בן ארי: גם על המעבר של "הלל" למבנה גדול יותר, היציאה שלכם למכרז.
מירב בן ארי: אני שמחה על חיפה.
מירב בן ארי: כתוב לי פה ב-24 לפברואר שהם יצאו למכרז, אז סך הכול, אני לא יודעת באיזו שנה זה היה, זה מעניין, כי בסוף - - -
יאיר הס: האישור הסופי באמת היה השנה בפברואר.
מירב בן ארי: נכון, הנה, זה כתוב לי כאן במעקב שלי ושיש את הבית אבל אנחנו חייבים לטפל בסופי שבוע, זה לא יכלו להיות שאנחנו זורקים אותם לרחוב.
מירב בן ארי: כבר התמודדנו עם זה.
מירב בן ארי: כמובן שכשיפתח המקום תזמין אותנו לבוא לראות, זה חשוב.
מירב בן ארי: נעלה את הנקודות אבל אני גם מבקשת, בעיקר מירושלים, לכתוב או להיפגש, שרון מלמד הולכת למנכ"ל, היא אמרה לי אבל גם אתן חייבות ללכת ולדבר על הבעייתיות של התקנה, זו תקנה, זה לא חוק.
מירב בן ארי: זה בידי המנכ"ל.
מירב בן ארי: ירצה יתקן לא ירצה לא יתקן, זה לא ברמה של הכנסת.
מירב בן ארי: תלכו, תעשו את המחאה שלכן.
מירב בן ארי: בחיפה זה פחות כי באמת הם מסתדרים אבל עיר גדולה עם משמעויות יותר גדולות כמו תל אביב, אם זה הולך לתקוע את כל הסיפור, אתם חייבים, אי אפשר שרק אני אבוא ואלין.
מירב בן ארי: אם הרשויות בעצמן, בטח שתי החזקות, לא יבואו למנכ"ל ויגידו: שמע, זה יכול להמיט עלינו אסון, זה יכול לסגור לנו את המקומות.
מירב בן ארי: אני דיברתי עם תל אביב, אני מנצלת את הנוכחות שלכם פה, ללכת עם מי שצריך, מנהלת האגף - - -
ציפי לפלר: לא, לא, בסדר, אני יודעת.
מירב בן ארי: עדיין בוני שם?
ציפי לפלר: לא, לא.
מירב בן ארי: התחלפה?
מירב בן ארי: מי מנהלת האגף?
ציפי לפלר: המנהל - - -
מירב בן ארי: תלכו לשם ושהיא תדבר עם שרון, כי אם אני אלך לאלין ואתם לא התלוננתם אז - - -
ציפי לפלר: היא בקשר צמוד של שרון, זה בסדר.
מירב בן ארי: יופי, כי זה מה - - -
ציפי לפלר: אני אשב אתה היום בצהרים, אני אעדכן אותה.
מירב בן ארי: אנחנו ניקח את הדברים שהעליתם כאן.
מירב בן ארי: רק יש לי משהו אחד שלא סגור.
מירב בן ארי: הרשות להתמכרויות תיכנס לירושלים לצעירים?
קריאה: בפיקוח, לא בתקצוב.
קריאה: השנה לא יהיה תקצוב שלהם.
קריאה: אחר כך - - -
מירב בן ארי: הסיפור שהעלינו אז לגבי סל שיקום לחסרי בית, התקדם משהו אצלכם?
יהודית גבאי: יש תהליכים ופעולות.
יהודית גבאי: אני יכולה כן להגיד שבמסגרת השֶלטֶר דווקא שרות התמכרויות גייס את פאולה רושקה, את משרד הבריאות - - -
מירב בן ארי: כן, היא המומחית לתחלואה כפולה.
יהודית גבאי: אנחנו אתם באיזשהם תהליכים לראות מה הם יכולים לתת, הבנו שתקציבים אי אפשר - - -
מירב בן ארי: תגיד, אצלכם, יש לכם קשר לסל השיקום של בטוח לאומי, לאותם צעירים שנמצאים אצלכם?
אריה דרזי: תלוי, אם תחלואה כפולה או בעיות נפשיות, שיש - - -
יהודית גבאי: אין שום קשר, זה לא העניין.
מירב בן ארי: יש תקצוב, עלה אז העניין של סל שיקום.
קריאה: אין בעיה - - -
מירב בן ארי: בסדר גמור, טוב, אז אנחנו נסכם שנקיים עוד דיון אחד במושב הזה.
מירב בן ארי: אני אקח לעצמי לפחות חודש חודש וחצי, כדי לטפל בדברים שהעליתם כאן ונראה איך אנחנו יכולים להתקדם.
מירב בן ארי: כמובן שבאופן שוטף, להתקשר אלי, לעדכן אותי, לשלוח לי מייל, מה שאני ואתה גם דיברנו בתחילת השיחה שלנו, לעדכן אותי באופן שוטף בדברים והדבר שהוא לא הכי חשוב אבל בין החשובים, אני ממש מבקשת, גם מ"הלל", גם מהרשויות, שתנצלו את הכסף של הסיוע בשכר דירה, כי גם אם הוא ייגמר היא יודעת שאנחנו יכולים לטפל בזה אבל אני לא רוצה להגיע למצב שיישאר כסף.
קריאה: אני כן בכל זאת מבקשת, גם קיבלתי הודעות מהעובדים שלי בקשר לזה, כן את הגמישות.
קריאה: אני אגיד עוד שתי נקודות.
קריאה: בעלי הבתים, קודם כל, יש להם בעיה עם זה ששכר הדירה מתפצל, כי בעצם, חלק ניתן מהמשרד, חלק הצעיר צריך להוסיף.
קריאה: דבר שני, הם לא מוכנים לתת את הפרטים שלהם לצעיר, לא סומכים על זה.
קריאה: דבר נוסף, הם רוצים מזומן, כלומר, יש פה הרבה דברים - - -
מירב בן ארי: לא, לא, תשמעי, המזומן, גם אני שוכרת דירה ואני לא נותנת מזומן.
מירב בן ארי: בואי, פה, עם כל הכבוד, יש דברים שמשכירים קצת חיים בהזיות.
מירב בן ארי: לא צריך להסכים לכל דבר, אין למה לעשות, לחפש עוד דירות.
מירב בן ארי: גם כשאני חיפשתי לשכור דירה, חיפשתי ובסוף מצאתי מישהו נורמלי.
רות מנע: בסדר, זה מבורך אבל - - -
מירב בן ארי: יש דרכים שאפשר.
יהודית גבאי: אבל אלה לא הצעירים שלנו.
מירב בן ארי: אין בעיה, תראי, בואי, אנחנו מדברים פה על כמעט שש מאות שכבר קיבלו, חמש מאות פלוס.
מירב בן ארי: יש דברים שחייבים להבין, קודם כל, שכירת דירה היא ענין מורכב.
מירב בן ארי: יש דברים שאפשר להתגמש, כמו שאמרה רות בהתחלה, על העניין הזה של המשכיר, אם יש אירועים מיוחדים נטפל בהם אבל יש דברים שהם מבחינת נהלים של המשרד, אם זה תשלום שלא יכול להיות במזומן ואם זה העניין הזה שאנחנו צריכים להבין שאנחנו רוצים לתת לצעירים אבל לפעמים זה קצת מייגע לחפש דירה, אנחנו יודעים את זה, בטח מי שגר בשכירות.
רות מנע: אנחנו מאד מלווים אותם בזה.
יהודית גבאי: אני מקבלת את זה, אני רק אומרת שכדי לתת ליותר צעירים - - -
מירב בן ארי: אם יש משהו ספציפי, בעיה ספציפית - - -
רות מנע: חסמים כאלה יטופלו - - -
מירב בן ארי: אז תגידו ואנחנו - - -
יהודית גבאי: למעלה מארבע מאות אנשים קיבלו.
מירב בן ארי: יותר, יותר, למעלה מחמש מאות, ב-2016.
יאיר הס: סליחה, מילה אחת לגבי "קרן ידידות", שאני מסתייע בה ברגעי משבר, הם נותנים סיוע בשכר דירה למשך חודש אחד, כדי לאפשר לצעירים והצעירות לצאת מאותו משבר זמני שנמצאים בו.
יאיר הס: זה לשבחם, זו עירית חיפה.
מירב בן ארי: בסדר גמור, יופי, תודה.
אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם, אני מתנצל על האיחור, היה דיון מוקדם בוועדת החוץ והביטחון על נושא השבויים בעזה.
אלי אלאלוף: היום 29 במאי 2018, ט"ו בסיון התשע"ח, והשעה 09:18.
אלי אלאלוף: הנושא: הצעת חוק הסכמים של נשיאת עוברים.
אלי אלאלוף: זה הדיון השלישי, הרביעי?
אודי לדרגור: הרביעי.
אלי אלאלוף: בנושא הרגיש הזה.
אלי אלאלוף: ביקשנו הרבה בירורים ממשרד המשפטים.
אלי אלאלוף: עמדתו של משרד המשפטים היא חד-משמעית לא לקבל, הוא לא הציע לנו שינויים לעומת ההצעה המקורית, ולכן האחריות חוזרת לחברי הכנסת.
אלי אלאלוף: אני שמח שנמצאים פה חברי כנסת רבים.
אלי אלאלוף: זה אומר שנצטרך לקחת את האחריות שלנו ולשים אותה על השולחן.
אלי אלאלוף: בבקשה, את רוצה להתחיל?
אלי אלאלוף: lady first.
יעל גרמן: אשמח מאוד, למרות שנמצא פה יושב-ראש האופוזיציה.
אלי אלאלוף: האמת שציינתי את זה בצורה הכי ספונטנית כחבר לחבר, אבל אני מוכן לציין את זה בצורה פורמלית ולא פחות חמה, יושב-ראש האופוזיציה.
יצחק הרצוג: בבקשה, ליעל.
יצחק הרצוג: יש לי גם תרומה עניינית לנושא, אני אסביר אותה אחר כך.
יעל גרמן: אני רוצה לספר לכולם על שני ספרים, אחד בוודאי כולם קראו, אחד אולי לא.
יעל גרמן: על "1984" של ג'ורג' אורוול, ועל "2084" של בואלם סנסל, אולי לא שמעתם, אבל ממליצה לקרוא, קצת קשה.
יעל גרמן: מדברים על כך שמדינה טוטליטרית, כמובן בשני המקרים, פשוט מסלפת עובדות, כותבת עובדות לא נכונות.
יעל גרמן: היא מדברת על כך שהאויבים, אם הם רוצים שלום הם רוצים מלחמה; היא מוחקת את המלחמות; היא מייפה את ההיסטוריה.
יעל גרמן: אז בוודאי שאני לא אומרת שאנחנו כאלה, רחוק מאוד מ-, אבל זה מאוד הזכיר לי את זה כאשר קראתי את ההסבר לדברי החוק.
יעל גרמן: אני רוצה לקרוא לך.
יעל גרמן: כתוב ככה: מסופר כמובן על ההיסטוריה, על כך שהוקמה ועדה, ועדת מור יוסף, ושבמשרד הבריאות בחנו את הוועדה, הכול נכון.
יעל גרמן: ואז כתוב דבר כזה: "לאחר בחינת המלצות ועדת מור יוסף הוחלט כי יש להרחיב את מעגל הנשים הזכאיות לבצע פונדקאות בישראל גם לנשים בלא בן זוג".
יעל גרמן: אז, חבר הכנסת אלי אלאלוף היקר - - -
אלי אלאלוף: זה יפה, לא?
יעל גרמן: זה יפה, רק זה פשוט חוטא למציאות.
אלי אלאלוף: זה הישג חלקי.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור, החברה לא תתפתח במהירות שאתם רוצים, אבל זה הישג בלתי רגיל.
יעל גרמן: אני מדברת על משהו אחר, אני מדברת על עובדות.
יעל גרמן: אני מדברת על כך שאי-אפשר לשנות עובדות.
יעל גרמן: לאחר שמור יוסף הגיש את המלצותיו הייתה ועדת יישום במשרד הבריאות שהגישה את מסקנותיה, מה אפשר לעשות, לשרת הבריאות אז.
יעל גרמן: ושרת הבריאות אז יחד עם הוועדה קיבלה החלטות.
יעל גרמן: אז אי-אפשר לסלף ולומר ש"לאחר בחינת המלצות ועדת מור יוסף הוחלט כי יש להרחיב את מעגל הנשים".
יעל גרמן: לאחר בחינת המלצות ועדת מור יוסף הוחלט במשרד הבריאות.
יעל גרמן: זאת הייתה החלטה שבאה לידי ביטוי בחוק, וההחלטה הייתה שיש להרחיב את הזכאות גם לבני זוג מאותו מין.
יעל גרמן: למעשה, דיברנו על כך ששני בני אדם זכאים לבצע פונדקאות.
יעל גרמן: זאת הייתה המסקנה במשרד הבריאות.
יעל גרמן: אנחנו לא ב-1984 ולא ב-2084, אנחנו לא יכולים למחוק עובדות; אנחנו לא יכולים למחוק חלקים מההיסטוריה שלא נוחים לנו; אי-אפשר למחוק את ההחלטה הזאת במשרד הבריאות; אי-אפשר למחוק את ההמלצות שהיו אז במשרד המשפטים ובמשרד הבריאות.
יעל גרמן: ההמלצות שהובאו לידי ועדת השרים, המלצות שתמכו בחוק הפונדקאות שמדבר על שני בני אדם, אי-אפשר למחוק את ההיסטוריה שעל-פיה הכנסת – יותר מזה, הממשלה, כמו שסיפרתי בפעם הקודמת, ראש הממשלה הצביע בעד חוק הפונדקאות שמדבר על כך שתהיה פונדקאות לשני בני אדם, לא משנה אם זה גבר וגבר, אישה ואישה או אישה וגבר – אי-אפשר למחוק את זה.
יעל גרמן: החוק הזה מוחק את ההיסטוריה; החוק הזה מתכחש לעובדות; החוק הזה מוחק את העובדה שהכנסת הצביעה בקריאה ראשונה עבור חוק שבא לעשות צדק וצדק אמיתי.
יעל גרמן: ולכן, החוק הזה כפי שהוא אינו ראוי.
יעל גרמן: יש לי כמובן הסתייגויות.
יעל גרמן: האם אני צריכה להגיש עכשיו את ההסתייגויות?
אלי אלאלוף: אני רק מזכיר שאתם יכולים לדבר, אבל הייתי רוצה להגיע כמה שיותר מהר לקריאת החוק כדי לאפשר לפחות לחלק מהציבור ליהנות מהחוק הזה.
יעל גרמן: אז הגשתי את ההסתייגויות.
יצחק הרצוג: במה הוא נהנה מהחוק הזה?
יצחק הרצוג: ממה הוא באמת ייהנה?
אלי אלאלוף: בזה שאישה לבד יכולה להגיע לפונדקאות.
יצחק הרצוג: נכון, אז למה צריך את התיקון על גבר ואישה?
יצחק הרצוג: שים אדם יחידני, זאת הייתה ההמלצה כשאני הייתי שר הרווחה, המלצה שלי לוועדת מור יוסף.
יצחק הרצוג: עמדת המשרד הייתה שהמטען הגנטי של אדם אחד יכול להביא לפונדקאות.
יצחק הרצוג: אני מלווה את חוק הפונדקאות, אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי, מתחילתו.
יצחק הרצוג: אני חושב שאני בן היחידים שזוכר את החוק הזה מתחילתו, זה היה בתקופת ממשלת רבין, שר הבריאות היה הד"ר אפרים סנה, זה נעשה בשיתוף פעולה עם כל הגורמים הרלוונטיים, ואפילו מבחינה הלכתית, לצורך העניין.
יצחק הרצוג: אם למישהו יש שאלות בעניין הזה, ההמלצה של משרד הרווחה בתקופתי הייתה שמטען יחידני יכול לפתור את הבעיה.
יצחק הרצוג: מדוע צריך לשנות את זה למילים גבר ואישה?
יצחק הרצוג: אישה יכולה, גבר יכול, נקודה.
יצחק הרצוג: זה פותר את הבעיה.
יצחק הרצוג: אגב, למה לקלקל בכלל מנגנון שמתפקד לא רע בכלל מזה שנים רבות?
אלי אלאלוף: כי יש עמדה של המשרד מגובה היום בעמדה של משרד הבריאות, סגן שר הבריאות ושר הבריאות.
אלי אלאלוף: אמרתי את זה לגבי משרד המשפטים, שיש עמדה ברורה, ולכן אני מקדם את זה לפי הרוח שקיבלתי משני הפרטנרים המרכזיים האלה, שהם במקרה גם הקואליציה.
אלי אלאלוף: למרות שביקשתי התייעצות בקואליציה.
אלי אלאלוף: אמרתי את זה בדיונים הקודמים ואגיד גם בעתיד, עמדתי אחרת ממה שאני מביא.
אלי אלאלוף: יש אחריות ציבורית לפעמים ואחריות שלנו, של נבחרים, לקבל לפעמים החלטות בניגוד לעמדתנו.
יצחק הרצוג: אבל אפשר לתקן.
יצחק הרצוג: כי אתה פותר את העניין.
אלי אלאלוף: במקרה זה, בדיון הזה, אני אומר שאין לי סמכות היום בשם הגופים והאנשים שאני מייצג להעביר את זה כפי שהייתם רוצים.
אלי אלאלוף: הייתי רוצה את זה, אבל אני יודע מה מגבלות הכוח שלי.
אלי אלאלוף: ולכן, אני חוזר ואומר, למרות הגישה הטבעית שלי שזה ככה היה צריך להיות, אני לא יכול.
יצחק הרצוג: ועוד לא דיברנו על ההתפתחות האנושית.
אלי אלאלוף: את זה אמרתי מראש.
אלי אלאלוף: חבר'ה, יש הרבה מאוד דברים שמשתנים לטובה, אבל זה לוקח להם זמן.
אלי אלאלוף: אולי נלמד מאחרים שזה פחות זמן, אבל בינתיים יש לך רק שתי מדינות שהעזו לעשות את מה שאנחנו היינו רוצים לעשות.
אלי אלאלוף: כרגע ההשפעה מוגבלת פה בארץ, וזה מה שיש.
אלי אלאלוף: אז אני יכול להגיד שאם זה לא מספיק טוב אז לא נעשה כלום.
אלי אלאלוף: אני בדרך כלל בעמדה, בוא נעשה משהו, לפחות נתקדם.
אלי אלאלוף: אני מאמין שיום אחד יבוא והצעירים יצליחו לעשות מה שזקנים כמוני לא הצליחו לעשות.
עודד פריד: כבוד היושב-ראש, מאיפה המידע לגבי זה שיש רק שתי מדינות שעשו?
אלי אלאלוף: ככה נמסר לי, ארצות-הברית וקנדה.
אלי אלאלוף: יש מדינות אחרות?
אלי אלאלוף: יש לך?
עודד פריד: אני שואל לגבי מקור.
אלי אלאלוף: שאלת, הבנתי.
אלי אלאלוף: את מקור המידע אין לי.
אלי אלאלוף: נתתי לך את שתי המדינות שאמרו לי.
אלי אלאלוף: אם אתה יודע יותר, נעבור לוועדת חקירה בהמשך, לא עכשיו.
אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה לדבר פה?
אלי אלאלוף: משרדים?
אודי לדרגור: דיברתי גם בשלוש הפגישות הקודמות של הוועדה, אז אני אהיה קצר במיוחד היום.
אודי לדרגור: אתם עומדים להצביע הצבעה איומה ונוראית.
אודי לדרגור: אני מבקש רק מכל אחד מכם, ממך וממך וממך, לזכור כשאתם הולכים לישון היום בלילה וכשהילדים שלהם ישאלו אתכם איפה הייתם ומה עשיתם כדי לעצור את ההצבעה היום על המשך האפליה ונגד השוויון לאבות גאים, תגידו: אני הייתי בחדר ולא עצרתי את זה.
אודי לדרגור: לכל אחת ואחד מכם יש סמכות לעצור את זה ולהתנגד, ולהגיד שאתם לא חותמת גומי של הממשלה, אלא שיש לכם סמכות מקצועית כוועדת הבריאות, העבודה והרווחה של הכנסת.