GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעה בן שבת: הערה אחת הייתה בקשה שההתחייבות לשלם את סכום ההפחתה תינתן כבר ממועד הגשת הבקשה; והבקשה האחרת הייתה – אנחנו מדברים על פסק הדין שניתן לפני יום התחילה – שאי-אפשר יהיה להגיש את הבקשה לרישום פסק דין אם בן הזוג נפטר לפני שהבקשה הוגשה.
נעה בן שבת: בעוד שכיום החוק מדבר על כך שבן הזוג לא נפטר עד יום התחילה, ולא עד יום הגשת הבקשה.
נעה בן שבת: באותה פגישה דיברנו על שתי ההערות, וגם על בקשה שייתנן פרק זמן מספק, כיוון שכבר חלף קצת זמן, ואם נדבר רק על שנה מיום ההארכה שהייתה בפברואר, לא נשאר כמעט זמן.
נעה בן שבת: אז לפי מה שמוצע כרגע בנוסח, יש בקשה שההארכה תהיה עד יום 31 בדצמבר 2019 כדי לתת זמן מספק להשלים להגיש את פסקי הדין שניתנו לפני יום התחילה, מי שמעוניין בכך כמובן.
נעה בן שבת: לגבי הנושא של הגשת בקשה עם ההתחייבות לתשלום סכום ההפחתה, מה שמוצע, עלתה בעיה בהוראה הזאת שלפעמים בת הזוג, בן הזוג, לשעבר, לא יודע מה העלות של ההפחתה, והוא לא יכול בעצם לכלכל את מעשיו.
נעה בן שבת: לכן, הוצע שההתחייבות תינתן אומנם במועד הגשת הבקשה לרישום, אבל אפשר יהיה לחזור מרגע שיודעים כמה זה – יש תקופה מוגבלת של שבעה ימים שבה אפשר להודיע על החזרה מהתחייבות.
נעה בן שבת: זאת אומרת, שאנשים לא יחתמו פה על צ'ק פתוח.
נעה בן שבת: ההערה לגבי הנושא של פטירת בן הזוג לשעבר לא נכנסה לנוסח, בגלל שגם בנוסח המקורי של החוק נוצר פער בין ההוראה שאמרה: בן הזוג לא נפטר עד יום התחילה לבין האפשרות לרשום פסק דין, בהתחלה שנתיים אחר כך, אחרי זה שלוש שנים אחר כך.
נעה בן שבת: זאת אומרת, היה פער זמנים, ובעצם פער הזמנים הזה נשאר גם כאן בין מועד הרישום לבין מועד יום התחילה של החוק.
נעה בן שבת: בינתיים גם קיבלנו הערה מלשכת עורכי הדין.
נעה בן שבת: הם העירו שיש גם קושי בפעילות של רישום פסיקתאות, שהיא בעצמה פסק דין שניתן לפני יום התחילה, והרבה פעמים לא כולל את הפרטים המדויקים הנדרשים לפי החקיקה החדשה כדי שזה יהיה פסק דין שניתן ברישום.
נעה בן שבת: הם ביקשו להתחשב במועד, לאפשר לבית המשפט להאריך את המועד.
נעה בן שבת: זאת בקשה נוספת שהייתה.
נעה בן שבת: בקשה אחרונה שעלתה זה הנושא של יידוע, הנושא של הטמעת ההליכים לפי החוק הזה.
נעה בן שבת: בעצם התחושה, ככה שמענו, ההערות ששמענו הן שהנושא לא מספיק הוטמע אצל הגורמים שעוסקים בתחום.
נעה בן שבת: אז אם אנחנו מדברים על הנושא של התקנות של הגשה לרישום פסק דין הן עדיין לא ניתנו על-ידי משרד הביטחון.
נעה בן שבת: שם עדיין לא נקבעו תקנות בנושא.
נעה בן שבת: ועוד נושא שמוצע פה בנוסח, זה שהממונה על רשות שוק ההון יקבע הוראות על חובת חברה מנהלת ומבטח לידע את ציבור העמיתים בדרך שהוא יחליט, בדרך שהוא ימצא לנכון, ושיידעו את המבוטחים על הוראות חוק זה, ויקבעו איזשהם טפסים ונהלי עבודה ליישומו.
נעה בן שבת: זה יכול להיות באיזה קישור לאתר האינטרנט, זה יכול להיות בכל דרך שהם מוצאים לנכון.
נעה בן שבת: אבל שיהיה יידוע של המבוטחים, שיהיה מידע על הדבר הזה כדי שאיכשהו ההוראות בחוק יוטמעו.
אלי אלאלוף: למה משאירים לו את הסמכות להודיע איך שהוא ימצא לנכון ולא מחייבים אותו ליידע?
אלי אלאלוף: יש לו אלף ואחת שיטות לעשות את זה.
מיכל רוזין: יפרסמו מודעה.
אלי אלאלוף: אני רק שואל למה אנחנו לא יכולים לחייב את חברות הפנסיה והביטוחים למיניהם להודיע.
נעה בן שבת: אם נקבע כרגע גם את הדרך שבה יקבעו, אז זאת תהיה הוראה מאוד נוקשה, ואולי היא לא תתאים לחלוף הזמן.
נעה בן שבת: יכול להיות שבעוד כמה זמן ההוראות כבר מאוד מאוד יוטמעו ויהיו ברורות, ויהיה קל למצוא מידע עליהם, ואז אם אנחנו קובעים את - - -
אלי אלאלוף: אני לא סומך על הרצון הטוב שלהם.
נעה בן שבת: ככל שאנחנו קובעים משהו מאוד נוקשה אז זאת הוראה לא דינמית, והיא לא מתאימה לנסיבות.
אלי אלאלוף: עוד דברים?
מיכל רוזין: אבל אחת הבעיות הייתה שהמידע לא הגיע, נכון?
מיכל רוזין: שלא ידעו לממש את מה שהוחלט פה.
מיכל רוזין: צריך משהו קצת יותר מרק תיידעו.
אלי אלאלוף: גם אני חושב שצריך לחייב אותם להודיע על חוק כזה.
אלי אלאלוף: הם נהנים מהחוק, הם לא מתפרנסים מאוויר, הם מתפרנסים מהכסף שנכנס באמצעות החוק הזה.
גלי עצמון: כמה הערות.
גלי עצמון: קודם כול, אני מברכת על כך שאנחנו יושבים פה ואני מקווה שזה יעבור, כי יש הרבה מאוד, בעיקר נשים היום, שמחכות לדבר הזה.
גלי עצמון: ביחס ליידוע, אני רוצה להזכיר שאם מיידעים את העמית המבוטח זה לא בהכרח עוזר, כי הרבה פעמים העמית המבוטח הוא - -
מיכל רוזין: זה הגבר.
גלי עצמון: - - לא הגורם שמעוניין לעשות את הדבר הזה.
גלי עצמון: מי שרוצה את זה זה בן הזוג לעבר, ובן הזוג לשעבר הוא מתחת לרדאר של החברות המבטחות, ואז גם אם יידעו את העמית זה לא בהכרח יגיע לגורם הרלוונטי.
אלי אלאלוף: יש לך הצעה נוספת?
גלי עצמון: אני חושבת שהיו צריכים לעשות פה מסע פרסום.
גלי עצמון: משרד האוצר יודע יפה מאוד לפרסם דברים כמו החלפת שטרות, שאנחנו נבין גם בלי פרסום, והוא משקיע בזה כספים.
גלי עצמון: אני חושבת שפה משהו שקשור בפנסיה ובאחרית ימים של אנשים שהסתמכו על זה אז היה מצופה – ואנחנו חוזרים ואומרים את זה פעם אחרי פעם אחרי פעם – שיהיה לזה תקציב לפרסום העניין, כי זה חשוב.
גלי עצמון: וזה גם עניין שבעצם המדינה צריכה להיות מעוניינת בו.
אלי אלאלוף: לנציגי שוק ההון אין הצעה בעניין הזה?
חני קורל: ב-1 במאי הוצאנו טיוטת חוזר לשוק שכוללת נהלים וטפסים ליישום של החוק הזה, היא עמדה לפרסום להערות הגופים עד אתמול.
חני קורל: אנחנו עומדים להוציא את זה בחוזר סופי.
חני קורל: לעניין הפרסום, אנחנו גם תומכים בגישה שצריך לצאת בקמפיין לציבור, ולא להטיל את זה על הגופים המוסדיים.
נעה בן שבת: מי יערוך את הקמפיין?
אלי אלאלוף: ומי יעשה את הקמפיין?
חני קורל: כן.
גלי עצמון: קודם כול, אנחנו רוצים כמיטב הפרסומת גם וגם, זה דבר אחד.
גלי עצמון: דבר שני, הבקשה של לשכת עורכי הדין היא נכונה.
אלי אלאלוף: את יכולה גם לברר.
אלי אלאלוף: מותר לברר.
גלי עצמון: ביררתי.
גלי עצמון: התחלתי בלברר.
גלי עצמון: הבקשה של לשכת עורכי הדין היא מאוד מאוד נכונה.
גלי עצמון: ואני מצרפת פה עוד בקשה בדחילו ורחימו ובזהירות גדולה, אני נתקלת גם, אני אגיד בעדינות, בחוסר ידיעה עד סופו ועל בוריו של החוק גם על-ידי הרשות השופטת.
גלי עצמון: צריך לפנות למשרד המשפטים, לשרת המשפטים, שיהיו השתלמויות חובה בעניין.
אלי אלאלוף: יש פה את נציג משרד המשפטים.
גלי עצמון: ולכן הסיפור הזה נמשך כל כך.
גלי עצמון: אליי באופן אישי, מכיוון שאני מאוד קשורה לחוק הזה מתחילתו, אז אני מקבלת המון המון פניות מעבר לעניינים שאני מטפלת בהם באופן אישי.
גלי עצמון: ואני רואה שוב ושוב ושוב מקרים שהתעכבו בבתי משפט, שכבר אנשים כן ידעו וכן רצו להתקדם.
אלי אלאלוף: אז נציג משרד המשפטים ירשום את זה, ואני לא יודע איך מתערבים בחיים של שופטים.
גלי עצמון: השתלמות.
שי סומך: דרך הנהלת בית המשפט, אני מאמין.
מינה אורגד: ראשית, אני רוצה להודות לך על הושטת היד והתמיכה במאות אלפי נשים.
מינה אורגד: אני מייצגת פה נשים.
מינה אורגד: והמון המון תודה לנעה ולחברת הכנסת מרב מיכאלי שלא מרפה ומובילה אותנו לאורך כל הדרך.
אלי אלאלוף: למרות שהיא מטפלת גם בחבר הכנסת גליק.
אלי אלאלוף: סליחה, זה היה ניסיון להומור.
מינה אורגד: ולגלי עציון שגם מטפלת.
מינה אורגד: אני רוצה לחזק את מה שגלי אמרה.
מינה אורגד: אני רוצה דווקא להתחיל בנושא של בתי המשפט, יש שם חוסר מודעות.
אלי אלאלוף: בסדר, אבל אם אמרנו, בואו נקפוץ הלאה.
מינה אורגד: בבתי המשפט הפסיקתאות לא יוצאות נכון, השופטים לא יודעים להתייחס לזה.
מינה אורגד: אני רוצה לחזק את זה.
אלי אלאלוף: אני לא מכיר את הפרוצדורה איך לפנות למערכת המשפט.
מינה אורגד: אבל אנחנו יודעים, והרבה נשים פונות ולא יודעות.
מינה אורגד: אנחנו מדברים על זה כבר מאז - - -
אלי אלאלוף: אם לנו מותר לעשות משהו, אני מוכן לעשות, אבל אני סומך על נציג משרד המשפטים.
נעה בן שבת: שהוא יפנה את הבקשה להנהלת בתי המשפט, שיפנה את הפרוטוקול של הדיון הזה.
אלי אלאלוף: אתה תפנה.
שי סומך: אני אברר מי הגורם במכון.
שי סומך: יש מכון להשתלמויות גם, אני אפנה כבר למכון.
אלי אלאלוף: אז אנחנו מטילים עליך את המשימה הזאת, בסדר?
שי סומך: בסדר גמור.
אלי אלאלוף: אל תחזרו על דברים כדי שנוכל לסיים את החוק עכשיו.
אהובה יששכר: אני אחזור בכל זאת ואצטרף לכל הברכות והתודות, ולברך על החוק מראשיתו ועל התיקונים המתבקשים.
אהובה יששכר: אבל בכל זאת – גם בגלל שיושב פה הנציג של משרד המשפטים, ומאחר שאנחנו באמת מנסים למצוא פתרונות – אני רוצה לחדד את הבעיה המרכזית שאנו עורכי הדין נתקלים בה בשטח.
אהובה יששכר: החוק הזה הוא כל כך מורכב ומסורבל שהרבה מאוד אנשים, וגם עורכי דין שאמורים להיות מצויים בחוק, לא יודעים על המועדים בכלל, אז על אחת כמה וכמה אנשים שאינם משפטנים, וזה הציבור שחתם.
אהובה יששכר: אנחנו מדברים בעיקר על ההסכמים שנחתמו ועל פסקי הדין שנחתמו לפני החוק.
אהובה יששכר: אנשים לא יודעים שיש להם בכלל את הזכות הזאת לרשום את הזכויות שלהם ישירות בקרן, והם יושבים בחיבוק ידיים ולא עושים כלום.
אהובה יששכר: ואז יעבור הזמן והם לא יעשו את זה, אז הפרסום הוא פשוט הכרחי.
אהובה יששכר: ומעבר לזה, אני חושבת שגם אנחנו לשכת עורכי הדין צריכים לקחת על עצמנו את הפרסום.
אלי אלאלוף: כדאי לכם.
אלי אלאלוף: לכם יש אינטרס כלכלי לא קטן.
אהובה יששכר: בדיוק.
אהובה יששכר: כמו שפרסמו את הצוואות ואת הסכמי הממון, לפרסם גם את העניין של הפסיקתאות, ואנחנו נעשה את זה.
אהובה יששכר: הדבר הנוסף שאני רוצה לחדד.
אהובה יששכר: אני לא חושבת ששנה וחצי אורכה יפתרו את הבעיה.
אהובה יששכר: מי שבא מהשטח יודע שעל כל דבר יש מריבה בין בני זוג, במיוחד בין בני זוג שהתגרשו, ובמיוחד בן זוג שיש לו כבר בת זוג אחרת, והוא לא רוצה שבת הזוג הקודמת תהנה מהפנסיה שלו, למרות שהיא זכאית לזה.
אהובה יששכר: ולכן, המועד, התקופה של שנה וחצי לא מספיקה.
אהובה יששכר: לדעתי המבחן צריך להיות המועד שפנו בראשונה לבית המשפט כדי לקבל את הפסיקתה, כי מהמקום הזה שהגשנו את הבקשה יכולים לחלוף גם שלוש שנים.
אהובה יששכר: אני אומרת את זה מתוך ניסיון.
אהובה יששכר: אז התיקון שאנחנו עובדים עליו זה שמהמועד שהוגשה הפסיקתה לבית המשפט ולא מהמועד שהיא אושרה, כי זה ממש בעייתי.
אלי אלאלוף: אנחנו יכולים לשנות את המועד?
נעה בן שבת: בוא נשמע גם מה אומרים האחרים.
אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה זכות דיבור?
אלי אלאלוף: גם להתייחס להצעה לגבי המועד?
אפרת פרוקציה: לגבי המועד?
אפרת פרוקציה: יש כמה דברים שאנחנו רוצים להגיד.
אפרת פרוקציה: א'.
אפרת פרוקציה: לגבי היידוע למבוטחים, כמו שנאמר כאן.
אפרת פרוקציה: לחברות הביטוח יש את מאגר המבוטחים עצמם, אין להן יכולת לדעת, לא לחברות הביטוח, לא - - -
אלי אלאלוף: לא הצענו.
מיכל רוזין: צריך את הקמפיין לצד זה, כי רק המבוטחים זה לא עוזר.
אלי אלאלוף: קיבלנו תשובה משוק ההון.
אפרת פרוקציה: מדובר במצב שהוא - - - לנו, זאת הערה שלא נתקבלה ונכנסה כרגע לנוסח, ומבחינתנו היא מהותית.
אפרת פרוקציה: זה לגבי אדם שנפטר.
אפרת פרוקציה: כנראה שהייתה כאן איזושהי טעות במסגרת החוק המקורי שחוקק, לא ניתן לבטח אדם בשום ביטוח נכון להיום לאחר קרות אירוע הביטוח.
אפרת פרוקציה: כשאדם מבטח את עצמו בפני שריפה, כאשר השריפה כבר קורית הוא לא יכול לבוא ולהגיד: אני רוצה עכשיו להיות מבוטח.
אפרת פרוקציה: כמובן שתנאי מוקדם לזה שהוא יהיה מבוטח זה שהוא יבטח את עצמו לפני שהשריפה קרתה.
אלי אלאלוף: חי.
אפרת פרוקציה: אירוע ביטוח כאן בסופו של יום הוא רק הגמלאי, הפטירה של האדם שזכאי לקצבה.
אפרת פרוקציה: ברגע שהאדם נפטר הסיכון הוא כבר מלוא הסכום, הוא לא רק ה-2.8% ששני הצדדים צריכים לשאת בהם.
אפרת פרוקציה: ומה שאנחנו עושים כאן, אנחנו בעצם פותחים את כל ענייני הביטוח, כי אנחנו נותנים איזשהו תקדים שהוא מסוכן ומאפשרים ביטוח בדיעבד.
אפרת פרוקציה: ולכן אנחנו אומרים: אין בעיה, נאריך את המועד, הבנו שיש איזשהו צורך.
אפרת פרוקציה: כמובן שהמועד הזה צריך להיות strict, הוא לא יכול להיות נתון להארכה של בית משפט מעת לעת, זה לא דבר הגיוני.
אפרת פרוקציה: זה דבר שקורה כשקובעים הוראת מעבר, הכנסת קובעת אותה, זאת הוראה מגודרת שהיא שוויונית לכולם, לא ייתכן שזה שונה מאדם לאדם.
אלי אלאלוף: ולכן אי-אפשר להזיז מסוף 2019?
אפרת פרוקציה: עמדתנו שנדרש מועד קצר יותר, אבל אם זאת הקביעה, זאת תהיה הקביעה עד סוף 2019.
אלי אלאלוף: סוף 2019 זה ברור.
אלי אלאלוף: עכשיו אם נוסיף.
אפרת פרוקציה: מעבר לכך אנחנו חושבים שאין צורך, אנחנו חושבים שגם עד סוף 2019 אין צורך.
אפרת פרוקציה: זה בסך הכול חוק שכן מוטמע.
אפרת פרוקציה: זה נכון שלוקח זמן להטמיע אותו לחלוטין בקרב השופטים, בקרב עורכי הדין, אבל - - -
אלי אלאלוף: יש לך נתונים כמה הגיעו, כמה מקרים טופלו?
אריאל פרץ: כן, זאת נקודה שחשוב לחדד.
אריאל פרץ: מנתונים שנבדקו ממש היום, יש 321 פניות שהתקבלו למינהלת הגמלאות, מתוכם 211 אושרו.
אריאל פרץ: כל השאר נדחו, אבל מסיבות טכניות, או שלא הייתה פסיקתה, או שהפסיקתה לא הייתה טובה.
אריאל פרץ: אבל חשוב להדגיש שזה לא מנע את האפשרות לתקן ולהגיש אחר כך, גם אם המועד של סעיף 30 עבר כבר.
אריאל פרץ: מה הכוונה?
אריאל פרץ: מישהו הגיש את כל הבקשה שלו לא מלאה, הסתיים הזמן, הגיע פברואר 2018, הוא תיקן למשל במרס, אישרנו לו, זה נכנס.
אריאל פרץ: זה לא שפקיעת התוקף העלימה את הבקשה.
מרב מיכאלי: לנו יש פניות ציבור שאומרות אחרת, אגב, חד-משמעית.
מינה אורגד: נכון.
אלי אלאלוף: בואו נאפשר לו לסיים.
אלי אלאלוף: 300 זאת כמות גדולה?
אלי אלאלוף: זה מעט?
אפרת פרוקציה: זאת רק המדינה.
אפרת פרוקציה: יש גם את הקרנות ואת הגופים האחרים, זה רק לגבי עובדי המדינה.
קריאות: זה כלום, זה כלום.
מאירה בסוק: זה כלום.
מאירה בסוק: זה לא כולל את הצבא.
גלי עצמון: וזה כולם רטרואקטיביים?
אריאל פרץ: זה גם לא הצבא, נכון?
אריאל פרץ: אין לנו פילוח מה פסקי דין ישנים ומה לא.
אריאל פרץ: כנראה שרובם ישנים.
אהובה יששכר: זה אולי 10%.
אהובה יששכר: לא יותר מפסקי הדין.
גלי עצמון: אין כנראה, צריך לדעת, זה כן לא, שחור לבן.
קריאה: אבל זה רלוונטי.
אריאל פרץ: אני לא רוצה להתחייב על משהו שהוא לא ודאי, אבל זה ממש מעיד על העובדה שאין צורך לתת לבית משפט סמכות להאריך לכל אחד, כי כל עוד התחיל מנגנון הבקשה הזכויות של הבן אדם יישמרו.
גלי עצמון: זהו, שלא.
גלי עצמון: בחוק הקיים זה לא, אז המינימום שצריך לעשות זה שהמועד - - -
אלי אלאלוף: גב', את קיבלת רשות דיבור נון-סטופ?
גלי עצמון: סליחה.
אריאל פרץ: זו עמדתנו בעניין זה, לגבי הנושא הזה.
אלי אלאלוף: יש לך עוד נושא?
אריאל פרץ: אנחנו רוצים להעיר גם לגבי המועד של הפטירה של הגמלאי.
אפרת פרוקציה: תעיר על הכול.
אריאל פרץ: זה אחד התנאים שביקשנו שהיה לנו מאוד חשוב לתקן בנוסח הקיים היום, שאומר, כפי שהוצג פה בתחילת הדיון, שהתנאי להגיש פסק דין ישן הוא שהחוסך, הגמלאי היה בחיים כשהתחיל החוק, שזה ב-2015.
אריאל פרץ: מבחינתנו החשיבות היא שהוא יהיה בחיים עד מועד הגשת הבקשה, כמו שאפרת הסבירה הרגע, לעניין האירוע הביטוחי שבדבר.
אריאל פרץ: לא הגיוני לקנות ביטוח בדיעבד.
אלי אלאלוף: הוא לא קנה, הוא שילם כל הזמן.
אפרת פרוקציה: לא, הוא לא.
אריאל פרץ: לא, הוא משלם את זה עכשיו.
אפרת פרוקציה: הוא שילם בדיעבד אחרי קרות אירוע הביטוח, ואז זה כמו שיגידו לך: אירעה שריפה, בסדר, תשלם לנו את הפרמיה - - -
אלי אלאלוף: לא, בבקשה, אל תשוו שריפה ופנסיה, באמת.
אפרת פרוקציה: אבל אלו פרמיות שמשקפות סיכון, לא אירוע שקרה בוודאות.
אלי אלאלוף: זה אומר שזוג שנפרד, ובינתיים אחד מבני הזוג נפטר, אז השני איבד כל אפשרות לתבוע?
אפרת פרוקציה: כי זאת כבר לא בקשה לבטח אותך כשאר.
אפרת פרוקציה: אתה כבר לא מגיש בקשה כי האירוע קרה.
אלי אלאלוף: אבל הוא לא אמור לבטח עכשיו מעכשיו, הוא שילם לפני כן.
נעה בן שבת: החידוש של החוק המקורי היה בכך שהוא אפשר לבן הזוג לשעבר – שהוא לא נחשב שאר בעת הפטירה, הוא לא נחשב שאר לצורך המעמד השארים לפי החוק באופן רגיל – לאפשר לו לקבל מעמד של שאר או מעמד אפילו של שאר חלקי לעומת השאר החדש.
נעה בן שבת: זה היה חידוש של החוק הזה.
נעה בן שבת: לכן הוא אמר:
נעה בן שבת: אנחנו נותנים הוראת מעבר כדי שאנשים יוכלו להירשם ולזכות בזכאות הזאת.
נעה בן שבת: לכן הטענה היא שבעצם הם קונים את הזכות הזאת, והיא כבר התממשה.
נעה בן שבת: מצד שני, אם אנחנו אומרים שההסדר בחוק הזה מראש היה – אנחנו מדברים על אדם שנפטר עד יום התחילה והאפשרות להגיש פסק דין הייתה למועד שמאוחר יותר מיום התחילה – אז מראש היה את הפער הזה.
נעה בן שבת: ההנחה היא בדיוק מה שאומר חבר הכנסת אלאלוף, שבעצם 2.8% משלמים על ההפחתה הזאת, ושזה בעצם מאפשר לבן אדם לקבל זכות שהייתה אמורה להיות לו בעבר הרחוק.
אפרת פרוקציה: אבל זה מה שאנחנו מנסים להסביר.
אפרת פרוקציה: ה-2.8% משקפים סיכון שיכול להיראות – כמו שכשאת משלמת פרמיה על ביטוח שריפה, את משלמת איזשהו סכום שמשקף את הסיכון שיש לך שהאירוע יקרה, שזה כמובן לא מלוא התשלום של השריפה לו היא תקרה, זה רק סיכון מסוים.
אפרת פרוקציה: ברגע שהשריפה קרתה העלות שלה היא כבר 100% מהסכום.
אפרת פרוקציה: זה לא מה שהם משלמים.
מרב מיכאלי: את טועה בהגדרת מהי קניית הביטוח.
מרב מיכאלי: קניית הביטוח היא לא הבקשה.
אפרת פרוקציה: אני לא טועה, אבל אפשר - - -
מרב מיכאלי: קניית הביטוח היא לא הגשת הבקשה.
מרב מיכאלי: קניית הביטוח היא הנישואים לאיש הזה.
קריאה: זה התשלום כל השנים.
מרב מיכאלי: זאת קניית הביטוח, והיא נעשתה מראש, נקודה.
מיכל רוזין: בדיוק
מרב מיכאלי: הגשת הבקשה איננה קניית הביטוח, היא התביעה.
אפרת פרוקציה: אני לא אמרתי שכן.
אפרת פרוקציה: יש פה חוסר הבנה למה שאמרתי.
אפרת פרוקציה: לא, שנייה, אז אולי אני צריכה להסביר.
אלי אלאלוף: אני רוצה שחברת הכנסת תסיים.
מרב מיכאלי: הבנתי אותך מצוין.
מרב מיכאלי: הבנו אתכם מצוין.
מרב מיכאלי: זה דיון שמתנהל כבר הלוך ושוב איזה זמן.
מרב מיכאלי: אתם מבקשים עכשיו לעשות הרעת תנאים למה שהעברנו בחוק המקורי.
מאירה בסוק: נכון, לגמרי.
גלי עצמון: כן.
מרב מיכאלי: ולזה אנחנו לא מסכימות.
מרב מיכאלי: יש פה שני דברים.
מרב מיכאלי: אחד זאת ההרעה שאתם מבקשים לעשות, אנחנו לא מסכימות לזה.
מרב מיכאלי: בסך הכול באנו להאריך את החוק, כולה, אגב, בעוד שנה.
מרב מיכאלי: אז זה יצא שנה וחצי, והכול בגלל ההתמהמהות שלכם, לא בגלל שאנחנו מבקשות איזה מי תשמע בקשות, אז זה דבר אחד.
מרב מיכאלי: דבר שני זה העניין המהותי, ואת זה אני רוצה להסביר.
מרב מיכאלי: לעניין השריפה, בואי ניקח ביטוח לשריפה.
מרב מיכאלי: מה שאת אומרת לי: את לא יכולה ללכת לעשות ביטוח אחרי שנשרף לך הבית.
מרב מיכאלי: ואני מסבירה לך שעשיתי ביטוח 20 שנה לפני שנשרף לי הבית.
מרב מיכאלי: אבל מה שלא הייתי מודעת לו זה שבביטוח על הבית יש לי גם סעיף שריפה.
מרב מיכאלי: הייתה שריפה, ואז התברר לי שיש לי סעיף שריפה בביטוח, ואני יכולה עכשיו להגיש בקשה למרות שהשריפה כבר קרתה.
מרב מיכאלי: זאת ההשוואה הנכונה, ואנחנו עומדות עליה.
מרב מיכאלי: את יכולה להמשיך להגיד שהביטוח הוא הגשת הבקשה, אבל אני אגיד בצורה בוטה, ואני מתנצלת על זה, את טועה.
מרב מיכאלי: הביטוח הוא ההסכם הלא כתוב בין בני הזוג שהתחתנו לפני 40 שנה, כשאף אחד ואף אחת לא נתנה דין וחשבון על עבודות הבית וגידול הילדות והילדים שנעשות באופן כמעט בלעדי על-ידי אחד מבני הזוג, בדרך כלל האישה, בהסתמך על ההכנסה של הבעל, שזה מה שמפרנס אותה.
מרב מיכאלי: ואחרי שהיא מוצאת את עצמה - - -
מיכל רוזין: דואג לעתידה.
מרב מיכאלי: בדיוק, ודואג לעתידה.
מרב מיכאלי: וכשהיא מוצאת את עצמה בפני שוקת שבורה, זה מה שבא החוק הזה לתקן.
מרב מיכאלי: ואי-אפשר להגיד עכשיו: לא, בעצם אם הוא כבר מת אז היא כאילו לא התחתנה איתו ולא לקחה בחשבון את ההסתמכות הזאת מלכתחילה.
אפרת פרוקציה: אז אולי נבהיר רגע, אם אפשר להסביר את ההיגיון הביטוחי, כי אני לא חושבת שיש במה שנאמר פה שום דבר שקשור לביטוח.
אפרת פרוקציה: הביטוח שנעשה כאן הוא הרי – כשאדם נפטר אז יש סיכון לקרן הפנסיה לשלם כסף לאותו נפטר.
אפרת פרוקציה: זה אומר שבעצם תסתכלי עכשיו על הקרנות, יש פה עניין של עיקרון ההדדיות בין המבוטחים, הם לוקחים בחשבון שחלק מהמבוטחים ימותו בגיל 67, נניח לצורך העניין, וחלקם ימותו בגיל 120, ולכן הם איכשהו מאזנים אחד את השני.
אפרת פרוקציה: מבחינתם כשקונים את הביטוח לאריכות ימים זה לוקח בחשבון איזשהו איזון בין כלל הצרכנים, בין כלל המבוטחים.
אפרת פרוקציה: ברגע שהכנסתי, שזה המבוטח או את מי שבא במקומו, אז בסופו של יום הסיכון שלי בתור שאר המבוטחים גדל, למה?
אפרת פרוקציה: כי זה או שהוא ימות לי בגיל, נניח, אני לוקחת בחשבון משהו כמו 67 הבן אדם הספציפי הזה.
אפרת פרוקציה: אבל הוא אומר לי: אבל יש לי גם את אשתי שאם אתם לא משלמים לי אתם כן משלמים לה.
אפרת פרוקציה: זה אומר שבסופו של יום מכלול תוחלת התשלום לאותו גמלאי עולה באופן מהותי.
אפרת פרוקציה: הדבר הזה זה הביטוח, לזה אנחנו מתכוונים.
אפרת פרוקציה: אני לא מדברת עכשיו על עניין הסיכונים בין בני הזוג, זה לא הביטוח.
אפרת פרוקציה: הביטוח הוא של שאר הגמלאים שצריכים לממן את האירוע הזה.
אפרת פרוקציה: אתם צריכים להבין שבסופו של יום מישהו נושא בתשלום הזה.
אפרת פרוקציה: את בעצם אומרת: בעצם זה שהבאתי עכשיו גם את בת הזוג שלי לפיילה של כלל המבוטחים, כלל המבוטחים - - -
מרב מיכאלי: היא הייתה שם מלכתחילה.
אפרת פרוקציה: תני לי שנייה לסיים.
מרב מיכאלי: אם הם לא היו מתגרשים אז בכלל לא היינו מנהלות את הדיון הזה.
אפרת פרוקציה: מה שאת בעצם אומרת, כלל המבוטחים צריכים לשלם תוספת סיכון על זה שאחד המבוטחים הביא לשולחן שארה נוספת.
אפרת פרוקציה: אנחנו אומרים לך בסדר - - -
מרב מיכאלי: סליחה, זה לא נכון.
אפרת פרוקציה: החוק אומר: בסדר, עשינו את זה עכשיו שזה גם דבר נכון וזה חוק נכון, מכניסים את האישה לנוכח הנסיבות שדיברת עליהן, באמת יש פה בני זוג שנפרדו, מגיע לאישה את התשלום הזה.
אפרת פרוקציה: אבל לתשלום הזה יש איזושהי אקסטרה שצריך לשלם אותה.
אפרת פרוקציה: ברגע שהאירוע קרה והנפטר באמת נפטר, כלל הגמלאים צריכים עכשיו לשלם את כלל האירוע, כי עכשיו את מכניסה אדם נוסף שלא משלם בעבור התוספת שלו.
אפרת פרוקציה: כאשר הנפטר עדיין לא נפטר יש לי עדיין את הסיכון, וה-2.8% באמת ישקף את הסיכון הזה.
אפרת פרוקציה: לכן זה בדיוק כמו לבטח את עצמך לאחר שהאירוע קרה, וזה דבר שהוא מהותית נשמע לנו בעייתי.
אלי אלאלוף: עוד גישה.
גלי עצמון: ה-2.8%, אם אנחנו מדברים על העיקרון אז דברי חברת הכנסת מיכאלי ענו על זה; ואם אנחנו מדברים על כסף, אז ה-2.8% זה סיבוב יפה שעושה האוצר, ולוקחים את זה 2.8% מכל שנה ממועד היציאה לגמלאות על כל הסכום, גם אם האישה זכאית ל-30%.
גלי עצמון: אני מזכירה לכם שאחרי מותו, וזה כל החישוב האקטוארי, היא תקבל 60% - - -
אלי אלאלוף: תמיד אתם שולחים את הגבר למות?
אלי אלאלוף: זה מה שנקרא שוויון?
מרב מיכאלי: טפו, טפו, טפו.
גלי עצמון: לוחות תוחלת החיים, אני מתנצלת על זה.
גלי עצמון: אדוני, אבל אני יכולה לנחם אותך שבישראל נשים באופן יחסי חיות פחות לתוחלת החיים העולמית, וגברים חיים יותר, אז אנחנו מתאזנים.
אלי אלאלוף: לא, זה ההפך.
אהובה יששכר: זה לא מסתדר דרך אגב עם - - - והעמלות.
גלי עצמון: אבל מה שאני רוצה להגיד זה שה-2.8% בהחלט נותנים מענה לעניין התקציבי הזה.
גלי עצמון: אם אנחנו מדברים על עיקרון, אז לעיקרון יש מענה; ואם אנחנו מדברים על כסף ועל תקציב, אז גם לזה יש מענה.
גלי עצמון: כי לוקחים 2.8% אחורה ולוקחים 2.8% קדימה והאישה מקבלת, אם היא מקבלת אחרי מותו, אז היא מקבלת רק 60% ממה שמגיע לה.
גלי עצמון: זאת אומרת שיש פה קופה יפה שעושים.
גלי עצמון: נא לא לבוא ולצייר את זה כאילו שזה איזשהו כיסוי קטן.
כפיר בטט: אנחנו יכול להגיד מילה?
אלי אלאלוף: אל תקנאי באנשים שעושים קופות, למה?
אלי אלאלוף: טוב לראות אנשים שמתעשרים, אבל רק ביושר.
כפיר בטט: הכי קל לדבר על תקציב, אבל בוא נדבר דווקא על הקרנות הוותיקות, כדי שלא ידברו על תקציב האוצר שעושה סיבוב או משהו כזה.
אלי אלאלוף: לא, יש לי אלרגיה לקרנות ותיקות.
כפיר בטט: ברשותך, בכל זאת, כדי שזה לא יצטייר רק שהאוצר עושה סיבוב או אני לא יודע מה שזה.
כפיר בטט: בסופו של דבר העיקרון המהותי שאפרת ציינה, זה נכון שלוקחים אחורה את הפרמיה, אבל כשאתה עושה ביטוח אתה משלם פרמיה לאורך השנים בידיעה שאם קרה האירוע הביטוחי בסוף סך הפרמיה ששילמת היא נמוכה יותר מהאירוע עצמו ובעצם ממה שחברת הביטוח משלמת לך.
כפיר בטט: כשאני עושה ביטוח רכב, אם קרה לי בסוף האירוע, סך הפרמיה ששילמתי יותר נמוכה מאשר מה שאני מקבל מחברת הביטוח.
כפיר בטט: זה כל ההיגיון של ביטוח, כי לא לכולם קורה האירוע הביטוחי.
גלי עצמון: אבל שולמה הפרמיה כל השנים.
כפיר בטט: לכן זה לא משנה שלוקחים את הכסף בדיעבד, וזה העיקרון שבעצם לא מוסדר פה.
כפיר בטט: וזה לא, סליחה, חברת הכנסת מיכאלי, זה לא עניין של כמה זמן בני הזוג חיו ביחד או לא.
כפיר בטט: זה עניין של ממש משלמים פרמיה, והאם אני משלם את הפרמיה לפני שקרה האירוע הביטוחי.
כפיר בטט: זה שאחרי שקרה האירוע הביטוחי אני משלם את הפרמיה אחורה, בשום שוק אחר זה לא היה נראה לכם מתקבל על הדעת שזה היה קורה, בשום מקום אחר, בכל ביטוח אחר שאנשים עושים, וגם לא בקרנות פנסיה.
כפיר בטט: למשל, בקרנות הפנסיה החדשות שבהן ביטוח השארים שהבן אדם עושה משפיע על המקדם שהוא מקבל, שמשפיע על הקצבה שלו.
גלי עצמון: אבל זה העיקרון של החוק, זאת הייחודיות של החוק.
כפיר בטט: לא.
גלי עצמון: זה כן, זה חל.
גלי עצמון: גם אדם - - -
אלי אלאלוף: אם תגידי חמש פעמים זה לא ישכנע אותו.
מאירה בסוק: זה מה שאנחנו מנסים לעשות פה כבר שלוש שנים.
כפיר בטט: ולכן בעינינו העיקרון של העניין הביטוחי, הוא לא מקבל - - -
אלי אלאלוף: אנחנו משנים משהו מהותי מהחוק הבסיסי?
כפיר בטט: אנחנו משנים, כן.
מרב מיכאלי: אם אנחנו מקבלים את מה שהם רוצים, אז כן.
אלי אלאלוף: רגע, תנו לו לענות.
כפיר בטט: כן, כמו שאפרת אמרה זה קיים, כנראה נעשתה טעות בחוק המקורי.
אלי אלאלוף: תכלס מה אנחנו משנים?
אפרת פרוקציה: שבמועד הבקשה הגמלאי צריך להיות בחיים, ולא יכול להיות שזה אחרי הפטירה.
אפרת פרוקציה: כי אם האירוע קרה, וזו הפטירה, לא ניתן בעצם להגיש בקשה להכיר - - -
אלי אלאלוף: משרד המשפטים, אין לכם איזה פרשנות?
שי סומך: אני מצטרף כאן לעמדה של משרד האוצר.
שי סומך: יש כאן ביטוח בדיעבד שלא עולה בקנה אחד עם עקרונות של ביטוח.
שי סומך: זה נכון שבהתחלה הייתה לדעתי טעות בחוק הראשוני, אבל הטעות הייתה רק לתקופה יחסית קצרה.
שי סומך: ככל שמאריכים יותר את המועד להגשת פסק דין אז זה מרחיב את הטעות לאוכלוסייה יותר גדולה, ולדעתי זה פשוט יותר - - -
מיקי חשמונאי: רציתי להתייחס, לא קלטתי את השם, אבל אמר פה אחד החברים שכרגע הקרנות, או אולי התייחסת למינהל הגמלאות, מקבלים פסקי דין, רושמים אותם, ואחר כך אפשר לתקן.
מיקי חשמונאי: אז אמרה גם חברת הכנסת מיכאלי שזה לא כך.
מיקי חשמונאי: ואני יכולה להגיד לך גם מניסיון מעבר לאישי שלי, מניסיון של לקוחותיי, שזה לא כך.
מיקי חשמונאי: ואם פסק הדין לא מנוסח, ולכן רוצים את הפסיקתות, לא מנוסח בדיוק לפי מה שמבקשים, מעיפים את זה חזרה, ובכלל לא רושמים שום דבר.
מיקי חשמונאי: אני רוצה לחדד עוד יותר את הקושי בקבלת הפסיקתה.
מיקי חשמונאי: אנשים מגישים בקשה לבית המשפט, יש בקשה – שוב, אני יכולה לספר את זה כי לפעמים הדבר האישי שלך מניע אותך קדימה.
אלי אלאלוף: אז חוזרים לשאלה מי מדריך את השופטים.
מיקי חשמונאי: לא מי מדריך את השופטים, אלא הנושא של תקופת הזמן.
מיקי חשמונאי: אומרים פה שעד סוף 2018 זה לא המון זמן.
מיקי חשמונאי: זה לא המון זמן בזמנים של בית משפט, במיוחד לא בבית משפט לענייני משפחה.
מיקי חשמונאי: מגישים בקשה לפסיקתה בדצמבר 2016, מצליחים לבצע את המסירה איפשהו במרס 2017, ואז נקבע דיון למאי 2017, ואז ממנים אקטואר, ויש שאלות הבהרה, ויש ערעורים ויש דברים, והכול דברים של בן בת הזוג לשעבר.
מיקי חשמונאי: אין שליטה על זה.
מיקי חשמונאי: הוא מוצא את עצמו עדיין - - -
אלי אלאלוף: יש תשובה כנראה, והייעוץ המשפטי שלנו בא לעזור.
אהובה יששכר: אני יכולה הערה אחת חשובה?
מיקי חשמונאי: אני רוצה רק לסיים בעניין הזה, אם אפשר.
מיקי חשמונאי: לכן, כשפונה הלשכה ואומרת: אנחנו מבקשים שזה יהיה במועד הגשת הבקשה, זה לא כי מישהו רוצה לגנוב איזושהי הארכה בדלת האחורית, אלא זה בדיוק הדבר היחיד.
מיקי חשמונאי: זה כמו במרוץ ההתיישנות, הוא נגמר ביום הגשת התביעה.
מיקי חשמונאי: אתה לא יודע מתי תקבל פסק דין, אתה לא יודע מתי פסק הדין יהיה חלוט.
מיקי חשמונאי: אין לך שליטה מתי תהיה לך הפסיקתה.