GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: תנו מספרים שאפשר להבין אותם.
איתי קלטניק: קופות החולים יממנו את התקנים, כמובן בהתאם למקצוע.
איתי קלטניק: חלקם יעבדו בבתי חולים או רופאים בקהילה, כגון רופאי משפחה.
אלי אלאלוף: רופאים כאלה, יש מועמדים כאלה?
איתי קלטניק: אנחנו מבינים גם לפי מה שאתם מציגים שיש המון רופאים שמחכים להתמחות.
איתי קלטניק: אנחנו משחררים תקנים.
איתי קלטניק: גם תקנים שימומנו על ידי קופות החולים, ובסופו של דבר יישארו גם לעבוד בקהילה, מה שחשוב גם בעניין של היועצים והתורים ליועצים, בעיקר בפריפריה.
איתי קלטניק: המבחן הזה נותן פקטור מאוד גבוה לפריפריה, 50% יותר בכסף שמקבלת כל קופה לתקן בפריפריה.
אלי אלאלוף: אני מתנצל, יש פה בעוד 10 דקות דיון.
איתי קלטניק: בנוסף, כמובן, יש את מבחן התמיכה על מענקים לרופאים בפריפריה שממשיך.
ישראל אייליג: מה זה ממשיך?
ישראל אייליג: למחוז דרום בשנה שעברה 4 תקנים.
אלי אלאלוף: כמה שקרוב לליבי מחוז דרום.
אלי אלאלוף: את האמת אני אגיד לכם, זה מאוד מדכא לסייר במערכת הבריאות, למרות שהיא אדירה.
אלי אלאלוף: היא אדירה.
אלי אלאלוף: זה באמת, היא מערכת בריאות אדירה.
אלי אלאלוף: היכולות של הרופאים, ההסתיידות של בתי החולים, הניקיון לפעמים – לא תמיד, אבל ברוב הזמן.
אלי אלאלוף: זאת מערכת אדירה.
אלי אלאלוף: אין לנו מה להתבייש, גם כשמשווים את זה, והייתי בחוץ לארץ אז אני יודע להשוות, ולא במדינות אפריקה.
אלי אלאלוף: מצד שני, תמיד אנחנו מגיעים לבעיות של תיאום בין המערכות.
אלי אלאלוף: התחרות האיומה הזאת שיש בין קופות החולים היא תחרות איומה.
אלי אלאלוף: לחשוב שתחרות ברפואה זה כמו תחרות במכירת גרעינים, זה טיפשות.
אלי אלאלוף: זה חוסר הבנה של מערכת הבריאות.
אלי אלאלוף: מערכת הבריאות צריכה להיות יותר פנויה לזמן של האנשים.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה לציין איפה ראיתי דברים מדהימים, כי יש ברוב בתי החולים, אני אומר לכם, דברים מדהימים.
אלי אלאלוף: עובדה שאנחנו חיים יותר ובראים יותר, אבל כשמשווים בין צפון ודרום, זה לא כמו שהיינו רוצים כולנו.
אלי אלאלוף: אז לכן אני פונה לכל מי שבתפקיד כלשהו בניהול של מערכות הבריאות, אל תסתפקו במה שיש.
אלי אלאלוף: תחפשו כל הזמן לשפר.
אלי אלאלוף: אני יודע, יש לי אחיינית שחוזרת מטורונטו שנוירולוג, היא יכולה לקבל 5 משרות בבת אחת.
אלי אלאלוף: תבינו, אבל אי אפשר להשאיר אזורים שלמים בלי נוירולוג ילדים.
אלי אלאלוף: המערכת זקוקה.
אלי אלאלוף: עכשיו, יש דברים טכניים, ובאמת מה שאמרת יעל ידידתי היום.
אלי אלאלוף: אנחנו חייבים למצוא, לבקש מכם, משרד הבריאות, תיכנסו לנושא של הסדרי בחירה ותתקנו את המצב מהר, בטכניקות.
אלי אלאלוף: זה לא עניין מהותי פה, אין תחרות כלשהי.
אלי אלאלוף: הגעתי לבתי חולים של נצרת.
אלי אלאלוף: מודה באשמה, יש לי חולשה לנצרתים, כי הפעם הראשונה שהגיע תקציב להם, זה לפני 10 שנים כשהייתה מלחמת לבנון ויהודיות הלכו ללדת שם.
אלי אלאלוף: ראיתי את העבודה המדהימה של האחיות הרחמניות הנפלאות האלה, שהן לא יהודיות.
אפרת ברון הרלב: נזירות.
קריאה: לא בסקוטי, באיטלקי.
אלי אלאלוף: זו פעם ראשונה לפני 10 שנים שקיבלו מתקציב המדינה.
יעל גרמן: והבטיחו להם, ולא קיימו את זה 6 שנים.
אלי אלאלוף: אני חוזר, זה אומר שבכל פינות הארץ אפשר למצוא בתי חולים עם נשמה יתרה מדהימה.
אלי אלאלוף: תעזרו להם בטכניקות.
אלי אלאלוף: התחרות המיותרת, המוגזמת.
אלי אלאלוף: אתם בוודאי שמעתם על הטיפשות שהייתה פה במזרח ירושלים בין קופה זו לאחרת.
אלי אלאלוף: התחרות על בתי החולים של נצרת, אתם יודעים שמנהלים משא ומתן על רמת השירות, אבל לא פחות גם על רמת הכסף שהקופות ישלמו להם?
אלי אלאלוף: אז אני חושב שיש פה, אפשר בטיפול של המערכת.
אלי אלאלוף: אפשר לשפר בהרבה עם הכלים הקיימים.
אלי אלאלוף: מצד שני, חייבים להמשיך ולחפש.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות קיבל 10 מיליארד שקלים יותר מאשר לפני 3 שנים בתקציבי הבריאות.
אלי אלאלוף: זה לא סכום קטן.
אלי אלאלוף: זה אומר שהוא רוצה לשפר.
אלי אלאלוף: עכשיו יש לנו גם דוגמה.
אלי אלאלוף: כשאני רואה את בית חולים אסותא באשדוד, זה אומר שכן אנחנו יודעים לעשות דברים נפלאים.
קריאה: זה שירות ציבורי של ספק פרטי.
קריאה: משהו מעניין מאוד.
אלי אלאלוף: לא מלא, הוא כולו ציבורי.
אלי אלאלוף: קיבלו את התוספת, זה לא מפני שהוא ראש המפלגה שלי אלא מפני שקיבל את ההחלטה שאין פרטי שם, רק ציבורי.
אלי אלאלוף: לכן אני אומר לכם, אנחנו נאבק, אנחנו נהיה ביחד.
אלי אלאלוף: גם אם אנחנו אומרים דברים קשים, זה מתוך כאב לב, לא מתוך רצון לפגוע במישהו, חס וחלילה.
אלי אלאלוף: אני מקווה שנוכל עוד להמשיך ולעזור, שלא יקדימו לנו את הבחירות מסיבות לא נעימות.
אלי אלאלוף: תודה רבה וכל טוב, הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: היום ה-30 לאפריל, 2018.
אלי אלאלוף: הנושא: הצעת תקנות הביטוח הלאומי (ילד נכה) (תיקון), התשע"ח-2018.
אלי אלאלוף: בהמשך להתחייבויות של שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, ובתמיכה של שר האוצר, אני שמח שאנחנו עומדים בהתחייבות להגדיל את הקצבאות של הילדים הנכים ב-50 מיליון שקל בפעימה הנוכחית.
אלי אלאלוף: תהיה פעימה שנייה ב-2020 בסך של עוד 100 מיליון שקל.
אלי אלאלוף: אנחנו אמורים בתקנות האלה לשפר את המצב של שתי אוכלוסיות - השלישית בינתיים ההמלצה היא לא לגעת.
אלי אלאלוף: יש מבוגרים נכים 50%, לעומת הגדרה של 188% שגם כן יקבלו תוספת, לעומת זאת, ה-100% בשלב זה לא יתקנו את הקצבה שלהם.
אלי אלאלוף: הדברים האלה יוסדרו לנו על ידי נציג הביטוח הלאומי.
לימור לוריא: אני סגן ראש מינהל הגמלאות וראש אגף נכות במוסד לביטוח לאומי.
לימור לוריא: היום יש לנו 58 אלף משפחות שמקבלות קצבה, מה שאנחנו קוראים קצבת ילד נכה.
לימור לוריא: 19 אלף מקבלות קצבה בשיעור 50%, שזה כ-1,100 שקלים.
לימור לוריא: 32 אלף משפחות מקבלות קצבה בשיעור 100%, שזה 2,570 שקלים.
לימור לוריא: יש לנו 7,000 ילדים שמקבלים את הקצבה ברמה הגבוהה ביותר של ה-188% שזה סדר גודל של 4,500 שקלים.
לימור לוריא: בפעימה הזאת יש לנו 50 מיליון שקלים.
לימור לוריא: ההנחה, ההמלצה שאנחנו הבאנו בפני הוועדה היום אומרת כזה דבר – בתיקון של הסכם הנכים הבוגרים, נתנו 200 שקלים למי שמקבל את השר"מ הגבוה מתוך הנחה שאנשים שמעסיקים עובד, ועם העלייה בשכר המינימום יש צורך לבצע התאמה.
לימור לוריא: אז כבר מתוך ה-50 מיליון שהוקצו - 200 שקלים המלצנו להגדיל לאלה שהם ברמה הגבוהה ביותר שתלויים לחלוטין בעזרה של אדם אחר, ואנחנו יודעים שהמשפחות מעסיקות עובד זר בדרך כלל, אז 200 שקלים אנחנו מציעים לתת תוספת ל-188% - זה מיישר קו עם הבוגרים.
קארין אלהרר: רק על השר"מ.
לימור לוריא: בשנים שעברו הרבה לפני שהיינו פה אנחנו, היום מי שמקבל 100% גמלה, מקבל 100% פלוס 17% שזה סוג של קח"ן שזה 372 שקלים.
לימור לוריא: למי שמקבל 50% אין את הקח"ן בכלל.
לימור לוריא: לכן רצינו לנצל את ההזדמנות לתקן עיוות או עוול שהיה בעבר, יש 19 אלף משפחות שהמשפחות מקבלות גמלה בשיעור 50% שרצינו לתת להם תוספת של 150 שקלים.
לימור לוריא: מדובר במשפחות עם ילדים עם ליקוי שכלי התפתחותי, עם תסמונת דאון, עם בעיות השגחה התנהגות קשות ונוספים.
לימור לוריא: אנחנו מבקשים להעלות גם להם ב-151 שקלים.
לימור לוריא: אני יודעת שציינת את זה לגבי ה-100% שלא מקבלים, זה 32 אלף משפחות.
לימור לוריא: אבל אם היינו מחלקים את זה שווה בשווה, אז המון משפחות היו מקבלות 54 שקלים.
לימור לוריא: זאת אומרת, כן בדקנו את האפשרות לתת בין כולם שווה, אבל 54 שקלים בסוף אף אחד לא מרוויח שום דבר משמעותי.
אלי אלאלוף: לגבי הפעימה השנייה שאמורה להיות ב-2020, היא לא חייבת להיות בפרופורציות של ההחלטה של היום.
קארין אלהרר: אפשר להקדים את הפעימה?
דפנה אזרזר: אם יוכלו להקדים את הפעימה, ה-100% יוכלו לקבל לפחות גם את ה-100 שקלים.
נעה בן שבת: הפעימה שמדובר עליה זו פעימה עתידית, זאת אומרת, זו לא פעימה שכבר נמצאת פה.
נעה בן שבת: מה שמוצע כאן זה לתת את הסכומים מראשית 2018, וזה במסגרת ה-2 מיליארד שקלים.
נעה בן שבת: אם אני מבינה נכון, ה-2 מיליארד שקלים שיש כבר עכשיו.
נעה בן שבת: מדובר על תכנית העתידית – מדובר באותם 2 מיליארד נוספים שאמורים להגיע בשלב העתידי.
דפנה אזרזר: אבל גם אצל הבוגרים הקדימו את הפעימות, והיה שם מדובר במיליארדים.
קארין אלהרר: זה פעימות ידועות.
קארין אלהרר: אני רוצה לשאול, אם אפשר את הביטוח הלאומי, לימור, את יכולה להגיד לנו מה סדר גודל של הסכום שדרוש כדי לתת גם ל-100%?
לימור לוריא: כל 100 שקלים ל-100% זה 38 מיליון שקלים.
לימור לוריא: זאת אומרת, 50 שקלים זה 19 מיליון.
אילן גילאון: כמה יש ב-100%?
לימור לוריא: 32 אלף משפחות.
אלי אלאלוף: אני מציע שאם נקבל את ההחלטה לאשר, להצמיד לזה התניה או בקשה לשר העבודה ולשר האוצר, לפנות אליהם כדי לנסות ולהקדים את הפעימה השנייה במקרה הספציפי של הילדים.
אלי אלאלוף: אנחנו נקיים דיון המשך אולי בעוד חודש, חודש וחצי, אם אנחנו נרגיש שבאמת יש אפשרות כזאת, בפנייה של הוועדה, אני חושב שנוכל להצמיד כבר את הפעימה השנייה במידי.
קארין אלהרר: אני אשמח לקבל סכום מדויק, על איזה סכום אנחנו מדברים.
אלי אלאלוף: יש כרגע החלטה להשתמש ב-50 מיליון שקל, יש אישור לביצוע רטרו-אקטיבית מינואר.
אלי אלאלוף: יש פנייה שנייה ב-2020.
אלי אלאלוף: מה שאנחנו מבקשים – להקדים את הפעימה של ה-2020 של 100 מיליון שקל ולהפעיל אותה מידית, מחלוקה כזו או אחרת - שאנשי הביטוח הלאומי ינתחו את זה ושיביאו את זה לאישור.
אלי אלאלוף: אנחנו נפנה לעשות את הפעולה הזאת של להקדים את הפעימה השנייה, כי היא משמעותית בשביל המשפחות האלה.
קארין אלהרר: האם אנחנו יודעים מה הסכום שיוקצה לזה בפעימה השנייה?
קארין אלהרר: למיטב זכרוני, כשחוקקנו את התיקון, אמרנו שאנחנו לא יודעים בעצם מה הסכום.
אלי אלאלוף: הם יכולים להביא לנו הצעה.
אלי אלאלוף: ההיגיון הראשוני אומר, שמה שמאושר בפעימה הראשונה צריך להמשיך אתו.
אלי אלאלוף: לאור ההערות שיהיו והיו, וכבר הגיעו אלינו בקשות אחרות, תעשו הצעה שונה, אבל במקביל לזה נפנה לאוצר ולשר העבודה, מפני שפה זה נראה לי שזה צריך להיות יותר גמיש, אבל זה לא מגביל את ההחלטה של היום.
אלי אלאלוף: היום אנחנו יכולים לקבל את ההחלטה לגבי ה-50 מיליון שייכנסו כפי שאמרנו, החל מינואר 2018.
אילן גילאון: האמת היא, אדוני, שאנחנו עוסקים סך הכול בלהביא 50 מיליון.
אלי אלאלוף: ההרגשה הטובה של הכלכלה שלנו אומרת שאפשר יהיה לפנות לאוצר למרות שוודאי לא נקבל את ההסכמה המידית.
קארין אלהרר: לא, לא מידי.
קארין אלהרר: מה שאני מבקשת אם אפשר.
קארין אלהרר: מכיוון שאנחנו באמת רוצים לשמור על איזשהו עיקרון של שוויון בין הקבוצות שגם ככה יש ביניהם שונות, אבל כן עיקרון השוויון בחלוקה של משאבים נוספים.
קארין אלהרר: אני הייתי מציעה אדוני, אבל, שוב, זה כמובן נתון להחלטת הוועדה, ולרוב הוועדה, אם אפשר הרי האוצר יכול לתת תשובה לגבי סכום של 50 מיליון בתוך כשבוע, שבוע וחצי, ובלאו הכי מדובר בסכומים שהם מחולקים רטרו-אקטיבית.
קארין אלהרר: לכן, שאלתי או הצעתי, לבקש להמתין עם ההצבעה עד למתן תשובה והאוצר שבוע.
אלי אלאלוף: תפקידך להקדים את הבחירות.
אלי אלאלוף: תפקידי להקדים את התשלום לילדים, אני בטוח, גם את מסכימה אתי.
אילן גילאון: אנחנו בסך הכול עוסקים כאן בלהעביר 50 מיליון שקלים.
אילן גילאון: אני חושב, בכלל, כל קצבת ילד נכה היא נולדה בכם, כמו שאר הדברים.
אילן גילאון: מה זה ילד שהוא נכה ב-188%?
אילן גילאון: כאילו איזו מין קבוצה זאת ואיך מתייחסים לדבר הזה.
אילן גילאון: איך אמר קורצ'ק על ילדים – ילדים זה כמו אנשים מבוגרים רק שהם יותר נמוכים.
אילן גילאון: ילדים נכים, הם כמו אנשים מבוגרים רק שהם יותר נכים.
אילן גילאון: לכן, כאשר אני למשל יוצא מנקודת הנחה טבעית, שכאשר אני מגדיל את קצבת הנכות הכללית, אני מגדיל באופן יחסי גם לילד בדיוק באותה מידה.
אילן גילאון: הנה, אנחנו משחקים פה איזשהו משחק שהוא תוספתי לגמרי.
אילן גילאון: ולכן, התיקון הגדול הוא לא יקרה היום.
אילן גילאון: כאן במקרה של היום, אנחנו צריכים להגיד, אתמול וכמה שיותר מהר וכמה שיותר כסף, מה שאפשר.
אילן גילאון: אנחנו מעבירים 50 מיליון שקלים – בוא לא נבזבז זמן כי זה חבל.
אילן גילאון: בגדול, בסופו של דבר, צריך ללכת ולבטל את הקבוצות המיוחדות שמסבכות לנו את החיים כל כך.
אילן גילאון: ילד נכה 188%, הוא ילד שמקבל שר"מ, מה המשמעות של הדבר הזה?
אבנר עורקבי: הוא לא מקבל שר"מ.
אילן גילאון: הוא לא מקבל, אני אומר הוא היה צריך לקבל שר"מ.
אילן גילאון: לכן, בואו לא נצטעצע במלים.
אילן גילאון: בואו נלך לחלוקה.
אילן גילאון: אתה יודע, אני בעד חלוקה קצת דיכוטומית.
אילן גילאון: אני אומר, בגדול, כל אחד צריך לקבל על פי הסטטוס שלו, לא משנה באיזה גיל, רמת הקושי שלו, ישלם מסים על פי ההכנסות שלו, פר, מספיק, אבל זה לא אומר שאנחנו נעשה את זה היום, כי היום אנחנו בסך הכול מעבירים 50 מיליוני שקלים.
אילן גילאון: אני מציע – בואו נעביר את זה מהר.
אילן גילאון: לגבי המהפכה הגדולה – אנחנו צעירים, לא...
עדי עזוז: אני מאלו"ט.
עדי עזוז: אנחנו קיבלנו המון פניות מהורים שהם מרגישים שהם ברמת העוול ואפליה כלפי הילדים שלהם, כי הביטוח לאומי יודע שרוב האוטיסטים זה 100% גמלת ילד נכה.
עדי עזוז: רובם ככולם לא מגיעים ל-188% בגלל שהמבחנים שיש היום הם לא מותאמים לנכויות כמו אוטיזם, אלא יותר נכויות שהן פיזיות.
עדי עזוז: אנחנו בתהליך מול ביטוח לאומי באמת להתאים את המבחנים, אבל זה לוקח זמן וזה לא קורה.
עדי עזוז: בינתיים אותם הורים כן נושאים בנטל מאוד גדול.
עדי עזוז: אז אוכלוסיית האוטיסטים בביטוח לאומי זה כ-14 אלף שמקבלים את ה-100% גמלת ילד נכה וזה הרוב.
עדי עזוז: בעצם האוטיסטים לא יקבלו אגורה של העלאה פה.
עדי עזוז: אנחנו מתנגדים לחלוקה הזאת.
עדי עזוז: מצד שני, אנחנו לא רוצים לחלק את ה-50 מיליון אחרת, כי אנחנו חושבים שאם יחלקו 52 לכל אחד, זה באמת לעג לרש.
עדי עזוז: אנחנו כן בעד 150 שקלים ל-50% ואת ה-200 שקלים ל-188%.
עדי עזוז: אבל כן צריך לתת לפחות תוספת של 100 שקלים ל-100%, או לפחות, במקביל להחלטת הוועדה, לחייב את האוצר תשובה תוך שבוע וחצי או שבועיים, כי אחרת הנראות של זה היא לא טובה.
אלי אלאלוף: מתי בפעם האחרונה נעשתה בדיקה יסודית של קצבאות לילדים נכים - בכל ההיבטים?
אלי אלאלוף: על ידי הביטוח הלאומי - את בדקת, זה אפקטיבי, לא מספיק?
אלי אלאלוף: האם הכנסנו את האוכלוסיות השונות?
אלי אלאלוף: כמו שאמר ידידי אילן - זו חלוקת כסף.
אלי אלאלוף: זה לא כמו קצבאות הנכים שזה היה מלווה במספר צעדים שמאפשרים גם תיקונים של דברים נוספים.
אלי אלאלוף: אין לי זיכרון כזה של מעל לשלוש שנים בנושא הזה, אבל הייתי רוצה לדעת אם הביטוח הלאומי בדק בצורה יסודית פעם את הקצבאות נכים של הילדים.
לימור לוריא: אדוני צודק מאוד.
לימור לוריא: ב-2010, נעשו שינויים יחסית מהותיים בקצבת ילד נכה בעקבות ועדה בראשות פרופסור אור-נוי.
לימור לוריא: עדיין גם לנו יש השגות לאופן שבו בנוי המערך הזה שנקרא קצבאות ילד נכה.
לימור לוריא: אל"ף, השם כבר בעייתי, אבל מעבר לזה, כל תקנות ילד נכה, אנחנו קוראים לזה רשימת מכולת של מחלות.
לימור לוריא: מי שבספק
לימור לוריא: טרום לא משנה מה המצב התפקודי שלו, יקבל גמלה בשיעור 100% בין אם מצבו התפקודי קל, לבין אם מצבו התפקודי הוא קשה.
לימור לוריא: אנחנו חושבים שבעצם לא צריך להיות רשימה של מחלות, אלא בעצם לשלם קצבאות בהתאם למצב התפקודי, שזה באמת מהפכה שהיא בסדר גודל גדול יותר.
אלי אלאלוף: למה אתם לא יוזמים מהלך כזה?
אילן גילאון: הם ביטוח לאומי, הם לא ממשלת ישראל, אל תתבלבל.
אלי אלאלוף: אבל הביטוח הלאומי יש לו מעמד של יועץ לממשלה.
אלי אלאלוף: הנקודה הזאת נראית לי מאוד מרכזית כדי שאני אוותר.
אלי אלאלוף: אני בעד, אם תסכימו, שאנחנו כוועדה נזמין חשיבה מחודשת בנושא קצבאות הילד הנכה, כולל ההגדרות כפי שאמרת.
אלי אלאלוף: אנחנו בהחלטות שלנו נרשום את זה, ונשב עם מנכ"ל הביטוח הלאומי בהזדמנות קרובה, ננסה לקדם את העניין הזה.
סימונה עמר: אני מנהלת עמותת "טוהר לב".
סימונה עמר: מבחינת ה-100% נכות, יש לנו ילדים שמחולקים – אפילפסיה, שיתוק מוחי והתפתחותי, מי שמקבל הגדרה של אפילפסיה ושיתוק מוחי, מוגדר ב-188%, ומי שהתפתחותי נופל בין הכיסאות בהרבה תחומים, לא רק בקצבה שהוא ב-100%.
סימונה עמר: אנחנו בעצם עם אותם אחוזי נכות שהילד לא הולך, הילד בכיסא גלגלים, הילד צריך עובד זר - מה עושים פה?
סימונה עמר: הוא נופל בהגדרה – מי שאין לו שיתוק מוחין ואפילפסיה נופל בין ההגדרות.
קארין אלהרר: עיכוב התפתחותי ברמה כזאת לא מוגדר לפי הצרכים?
לימור לוריא: בעיקרון, על מנת לקבל 188% כקצבה הגבוהה ביותר, אנחנו בעצם בודקים תפקודית את חמשת הפעולות של היום-יום.
לימור לוריא: אם יש מקרים פרטניים קודם כל שאתם חושבים שנעשתה להם עוול, נשמח אם תעבירו אלינו ואנחנו נבדוק.
לימור לוריא: ככלל, וזה יתרון ב-188%, שלא משנה אם זה אפילפסיה או שיתוק או מה שזה.
לימור לוריא: אנחנו בודקים את פעולות היום יום, את חמשת פעולות היום-יום.
לימור לוריא: אם הילד לא מסוגל לבצע את פעולות היום-יום בהתאם לגילו, אז אנחנו נשלם את ה-188% - ואם טעינו נתקן.
קארין אלהרר: באמת תעבירו להם.
קארין אלהרר: אם יש אגף אחד שאני יודעת להגיד בלב שלם שבאמת מתקן זה שם.
ליאור שמואלי: אני מנכ"ל עמותת "גדולים מהחיים".
ליאור שמואלי: קודם כל, גם הגשנו נייר עמדה.
ליאור שמואלי: אנחנו מאוד מברכים על ההגדלה של הקצבאות, זה לא מובן מאליו.
ליאור שמואלי: אנחנו גם עושים בדיקה ומחקרים בעול, בעצם זה שילדים חולי סרטן בישראל מקבלים את הקצבה הגבוהה ביותר של 188% במהלך תקופת הכימותרפיה – אנחנו מאוד מברכים על זה.
ליאור שמואלי: הרבה בזכות הוועדה הזאת, ובזכות החברים בביטוח הלאומי שתמיד היו לטובת העניין.
ליאור שמואלי: עם זאת, הגיע באמת הזמן לעשות מחקר שבודק את הצרכים מלמטה.
ליאור שמואלי: כי היום קצבת הביטוח הלאומי מחושבת הרבה על ההוצאות הרפואיות של הילד.
ליאור שמואלי: אבל אנחנו יודעים שהקצבה ברגע שהיא נכנסת למשפחה, היא לא באה רק כדי לממן את ההוצאות הרפואיות.
ליאור שמואלי: הרבה פעמים היא עוזרת גם בפרנסה של ההורים שלא יכולים לעבוד בגלל שהם נמצאים עם הילד בבית החולים, ואם זה במקרה שלנו, אז בבית החולים לתקופה של שנה או שנתיים.
ליאור שמואלי: באמת, הגיע הזמן, לעשות סקר שבודק את הצרכים מלמטה מה שנקרא, ולבדוק את הדברים.
ליאור שמואלי: סך הכול, בביטוח הלאומי יש להם את הנתונים של כל המשפחות.
ליאור שמואלי: היום גם אפשר לעשות את הדברים על ידי מחקרים אינטרנטיים ושאלונים, כדי לבוא ובאמת לבחון איזה אחוז מתוך הקצבה הוא מממן את הצרכים הרפואיים, ואיזה אחוז הוא בא לסייע גם בכלכלת המשפחה, כי אין מה לעשות, כלכלת המשפחה נפגעת.
ליאור שמואלי: לפי דעתי, ולפי דעתנו, ובסקר שאנחנו עשינו, מתי שישכללו ביחד את כל הנתונים, אז יראו שקצבת ה-100% היא באמת מזערית.
ליאור שמואלי: אבל ה-100% בהשוואה לצרכים גם הרפואיים, וגם הפרנסה של ההורים לכלכל את המשפחה, באמת לא נותן מענה ראוי לרווחת הילד הנכה.
אלי אלאלוף: לצערי, אני מסכים אתך עם כל מלה.
אלי אלאלוף: אני רואה את זה במשפחה שלי.
אבנר עורקבי: אני באופן אישי מברך אותך על המאמץ.
אבנר עורקבי: אני מברך אתכם על העמדה הזאת, צריך כבר להעביר אותה.
אבנר עורקבי: זה יותר מדיי זמן שהילדים סובלים בהגדרות.
אבנר עורקבי: צריך להעביר את זה.
אבנר עורקבי: כמובן, אנחנו דורכים על הרצפה בנושא של ה-100% - הם גם צריכים לקבל.
אבנר עורקבי: אנחנו חושבים שה-188% שמקבלים את ה-200 שקל, אני אומר את זה באופן אישי - זה לעג לרש.
אבנר עורקבי: כי ילד נכה ב-188% גם מעסיק עובד זר.
אבנר עורקבי: להעסיק עובד זר, זה חתיכת מכה רצינית.
אבנר עורקבי: יש כאלה שמעסיקים שתי עובדים זרים סביב השעון, להעביר את זה, אין זמן.
מנחם גולדין: קשר הבית של המשפחות המיוחדות.
מנחם גולדין: אני כן רוצה להוסיף.
מנחם גולדין: באמת, המשפחות שאנחנו רואים, זה באמת יש פה עניין של לעג לרש.
מנחם גולדין: אנחנו תמיד מדברים על כמה לא להעסיק עובד זר, אבל גם אם אתה צריך לפטר עובד זר, פתאום אתה צריך לשלם לו 60 אלף שקל, זו גם שאלה מאיפה אתה לוקח את הכסף.
מנחם גולדין: יש עוד הרבה מקרים כאלה.
מנחם גולדין: אני רוצה לתת עוד כיוון מחשבה, אם כבר עושים חשיבה מחודשת.
מנחם גולדין: אפשר תמיד לתת למאה, לתת לחמישים, לתת למאה שמונים ושמונה, אבל יש גם אפשרות קצת לפתוח את השער יותר למאה שמונים ושמונה.
מנחם גולדין: כפי שנשמע פה מדובר על חמש פעולות היום-יום.
מנחם גולדין: אני מזכיר, בשירותים מיוחדים אצל הבוגרים, יש עוד מנגנון, ועוד מבחנים שנקראים עזרה במשק הבית שגם מה שקשור למשפחות.
מנחם גולדין: ברגע שאתה פותח את הקריטריונים האלה, יש גם אפשרות להעביר את המשפחות יותר ל-188%, בכך לאפשר להם יותר, וגם זה מתחבר לילד שלכם שמתייחס לנושאים התפקודיים יותר.
משה בר: אני יו"ר עמותת תנו יד לחירש, נכים למען נכים.
משה בר: אני מודה ליושב-ראש על הישיבה הזאת, היא חשובה מאוד.
משה בר: אני רציתי לשאול פה את כל המלומדים.
משה בר: זוג חרשים הורים שיש להם ילדה אוטיסטית, היא מקבלת 50% שזה לא יכול לעזור לה בשום דבר, ההורים האלה חיים על ביטוח לאומי.
משה בר: הם לא יודעים מה לעשות עם הילדה.
משה בר: הילדה הזאת הולכת לאיבוד, אני לא יודע למה לא לזוג כזה, אם הם חרשים, או נכים, למה לא מקבלים יותר סיוע?
קארין אלהרר: אין סרט כזה.
אלי אלאלוף: אני מציע.
אלי אלאלוף: מקרים ספציפיים תעלו בכתב ותעבירו לביטוח הלאומי.
משה בר: רציתי להעלות את זה לכלל הנכים.
אלי אלאלוף: פה לפי התגובה, אני מבין שזה לא יכול להיות כזה.
עמיחי תמיר: אני מארגון הנכים.
עמיחי תמיר: במסגרת ארלוזורוב, בדיונים שניסינו להגיע להסכמות, הסכום שדובר עליו היה כפול 100 מיליון שקל ולא 50 מיליון שקל.
עמיחי תמיר: כאשר מכניסים את הביטוח הלאומי לסד של תקציב נמוך, אז ברור שתהיה הדרה של אוכלוסייה, במקרה הזה של אוכלוסייה ראויה עם 100% נכות, וכמובן שאנחנו מתנגדים לזה.
עמיחי תמיר: לכן, לדעתי, הוועדה צריכה לדרוש מהאוצר שלא יחזיק את הכסף קצר, ויקציב קצת יותר למטרה שהיא כל כך חשובה, ואני בטוח שאתה מסכים.
אלי אלאלוף: אני מסכים תמיד לתת יותר.
אלי אלאלוף: זה - אלוקים, תן לי מה לתת.
אלי אלאלוף: מי לא רוצה לתת?
אלי אלאלוף: אני אשמח מאוד שניתן.
אלי אלאלוף: אבל אל תשכח שבחוק שעברנו על הנכים, התנאי היה שגם יהיה בזכות כל המאבקים של כולכם, שאתם דרשתם והסכמתם לחלוקה הנוכחית, אז בואו נהיה עקביים עם ההחלטה.
אלי אלאלוף: ההחלטה הייתה אז 50 מיליון שקל לילדים - אז בואו נבצע אותה.
אלי אלאלוף: בהחלטה, אני לא מדבר על דיונים קודמים בארלוזורוב.
אלי אלאלוף: כרגע, אנחנו מדברים על זה, אמרנו שנעשה מאמצים לנסות להגדיל את זה.
קארין אלהרר: אני מצטרפת להצעתו של אדוני, לבחון מחדש את קצבאות נכה לילדים.
דפנה אזרזר: בנושא של בדיקה מחדש בקצבאות הילדים, הייתי רוצה שכבודו התייחס לנושא שברוב המקרים הורים לילדים עם צרכים מיוחדים, אחד מבני הזוג לא עובד.
דפנה אזרזר: ויש גם לבדוק את הנושא הזה של אי כושר השתכרות להורים כאלה, מה שהיום לא מקבלים ההורים האלה.
דפנה אזרזר: גם הנתונים של המוסד לביטוח לאומי, מראים את אחוזי הגירושין הגבוהים, ואת האחוזים שבמידה ויש זוג הורים שמטפלים בילד, אחד מהם לא עובד.
דפנה אזרזר: אני חייבת להתייחס לנתון, שאם אני מחר מחליטה להרים ידיים ולהגיד, שאני לא מגדלת את הבן שלי בבית, אז מוסד או כל דיור חוץ ביתי, יקבל בחודש 17,000 שקלים עליו, אז אני לא מבינה את ההיגיון למה לא לעזור להורים שמגדלים את הילדים בבתים, בחיק המשפחה הטבעית, כמו שמראים המחקרים שצריך לעשות.
אלי אלאלוף: יש הגיון אין תשובה.
דפנה אזרזר: צריך לראות את הנתונים.
דפנה אזרזר: אבל כמו שאתה תעשה בחינה מחדש גם על זה.
אלי אלאלוף: החינוך החוץ ביתי הוא יקר מאוד, ופחות טוב, אני בטוח.
אלי אלאלוף: אני מתנגד לשים וודאי את הבן שלי באיזו פנימייה, אבל ככה זה המצב, בואו לא נתקן את כל העולם.
אילן גילאון: למה לא.
אלי אלאלוף: כל יום מתקנים קצת.
אילן גילאון: לגבי מתווים קודמים שהיו.
אילן גילאון: גם אנחנו דיברנו על קצבת נכות בסיסית של 5,300 שקלים, ואני הצבעתי בעד המתווה שהיה פה, ואני גם אצביע היום בעד זה, אני לא אוהב את זה, זה רחוק מכל מה שאני חושב.
אילן גילאון: מה שדפנה דיברה זה ההיגיון הצרוף, אז לך אין.
אילן גילאון: לצורך העניין הזה זו לא בעיה שאנחנו לא מבינים מי צריך מה וכמה ולמה מבחינת העיקרון.
אילן גילאון: האם אנחנו מוכנים לשלם את זה?
אילן גילאון: אני אומר, אנחנו הממלכה או לא מוכנים לשלם את זה.
אילן גילאון: זה עניין של תפיסה בסיסית של הביטוח הכולל שאנחנו נותנים.
אילן גילאון: אני, לדעתי, חושב שהדבר הזה ייפתר בדיון הרחב כאשר אנחנו נעשה, באמת נחבר - יש חוקים בעניין הזה.
אילן גילאון: הנושא של גרירת זכויות ממקום למקום, אם בן-אדם צריך פתרון חוץ ביתי, והוא מקבל אותו בבית, הוא צריך לקבל את הכסף של החוץ ביתי בבית, וזה דבר שהוא טריוויאלי וברור.
אילן גילאון: אם אנחנו פועלים בחשיבה הגיונית וגם הוגנת זה דבר מאוד בסיסי.
אילן גילאון: ולכן, בעניין הזה, כל הסיפור של ילד נכה, כרגע אנחנו עוסקים בחלוקת ה-50 מיליון שקלים, אנחנו לא עוסקים במשהו אחר.
אילן גילאון: בסופו של דבר, צריך לקרות כמה דברים, וסלח, כי אני אומר, כן צריך לתקן פעם אחת את כל העולם.
אילן גילאון: אחד - לשנות בכלל את כל המעמד של הביטוח הלאומי, חוץ מזה שלימור צריכה להיות המנכ"לית, זה חד-משמעי.
אילן גילאון: הביטוח הלאומי, לצערי הרב, הוא כמעט בגיל המדינה, והוא עדיין עוד לא יצא מהארון – הוא לא יודע עד היום את זהותו המינית, הוא לא יודע אם הוא ביטוח או מס.
אילן גילאון: יש כאן בלבול יוצרות מוחלט.
אילן גילאון: הביטוח הלאומי צריך להיות משוחרר לחלוטין ממשרד האוצר, המעמד שלו צריך להיות כמו של ה-CIA האמריקאי, אם אתם מבינים את כוונתי, ואז צריך ללכת לכמה דברים שהם הכי הגונים.
אילן גילאון: ילד נכה הוא כמו מבוגר נכה ואת הדברים צריך לקבוע על פי הצרכים.
אילן גילאון: בן-אדם צריך לקבל את קצבתו על פי צרכיו ושישלם מסים.
אילן גילאון: פה מפחדים להעלות מסים, כי זה לא בסדר, כי מה יקרה, מה יגידו?
אילן גילאון: כי החזקים ששולטים במערכת הם שקובעים מה מעלים ומה מורידים.
אילן גילאון: לכן הכול בעצם באותו דיון אותו סיבוב.
אילן גילאון: אז אנחנו כרגע בסך הכול נמצאים במצב שאנחנו רוצים כמה שיותר, כמה שיותר מהר.
אילן גילאון: תאמינו לי, אם יגידו לי היום, קח את הכסף של האוצר, שים אותו בכיכר ציון, תגיד לאנשים לבוא לקחת, אני אפילו בעד ההצעה המטומטמת הזאת, יותר נכונה ויותר טובה מאופן החלוקה שהוא מתרחש אצלנו.
אילן גילאון: אבל את הדברים האלה צריך להבין עד שורשם, וההחלטות האלה הן החלטות פוליטיות, לא ביטוח הלאומי הוא קובע אותם.
אילן גילאון: הביטוח הלאומי נמצא במעמד שכרגע צריך לשחרר אותו.
אילן גילאון: לכן אני מציע, להצביע בעד מה שאדוני אומר.
אילן גילאון: לערוך דיון כולל לגבי כל מדיניות הרווחה, ולהחליף את השלטון.
דניאל בלמס: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 221, 222(ג) ו – 400 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה – 1995 (להלן – החוק), לאחר שנועצתי במועצת המוסד לפי סעיף 12 לחוק, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:
נעה בן שבת: למעשה, אדוני, הסעיף הזה אומר שאנחנו מתקנים רק את הקח"ן, מה שנקרא, שנוגע לילדים, כשבמקום 17% שניתן עד היום גם לילדים ברמה הבינונית של ה-100%, וגם לילדים ברמה הגבוהה של ה-188% שהיה בשיעור של 17%, הרמה הבינונית נשאר ב-17%, הרמה הגבוהה עולה ל-26.09%, הרמה נמוכה מקבלת לראשונה את הקח"ן בשיעור של 6.88% קצבת יחיד מלאה.
נעה בן שבת: רק רצינו להזכיר שהקח"ן, שמדובר בנכים, למעשה, בקצבת הנכות בעצם בוטלה הקח"ן, והוא נכנס למסגרת הגמלה.
נעה בן שבת: אתם לא עשיתם את השינוי הזה כרגע, השאלה אם זה נועד לצורך - - -
לימור לוריא: גם לא בשר"מ.
נעה בן שבת: ולכן השארתם את זה, כי אתם תופסים את זה יותר כשר"מ מאשר כקח"ן.
לימור לוריא: חד-משמעית זה כמו השר"מ.
לימור לוריא: אני רוצה להזכיר בהזדמנות הזאת, נניח ב-188% בשר"מ יש לו קח"ן של 930 מקסימלי, בעוד שבקח"ן בילד נכה, זה 327 שקלים.
לימור לוריא: צריך קודם כל ליישר, ואחר כך נכניס פנימה.
נעה בן שבת: זה למעשה התקרה שאליה מגיעים ברמה הגבוהה של 188%, עם הגמלה המיוחדת.
נעה בן שבת: התשלום יבוצע 30 ימים אחרי - - -
אלי אלאלוף: יש לכם התנגדות שלפרוטוקול תצורף הטבלה עם המספרים המדויקים.
נעה בן שבת: אם תרצו אולי להקריא את הסכומים.
נעה בן שבת: אני מבינה שהיום אנחנו מדברים ברמה הנמוכה של ה-50%, אנחנו מדברים על 1,098 שקלים.
נעה בן שבת: סך הגמלה אחרי השינוי יהיה 1,249 שקלים.
נעה בן שבת: יחד עם התוספת של הגמלה המיוחדת, הסכום ברמה הבינונית של 100% הסכום הנוכחי יחד עם הגמלה המיוחדת הוא 2,569 שקלים, ויישאר הסכום.