GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה גליק: מדובר על תיק עזרה ראשונה שמוסיפים לו מוצר אחד בתוך התיק, מוצר שהוא בגודל של עט, טיפה יותר רחב וטיפה יותר גדול.
יהודה גליק: אני חושב שכדאי שכולנו נתכוונן לקראת זה שהחוק הזה יעבור היום לקריאה שנייה ושלישית וכל הוויכוחים יושמו בצד כיוון שבאמת כבר הוצאנו מהחוק הזה את המוסדות העסקיים שאלה בתי המלון והמסעדות.
יהודה גליק: זה חבל, אבל זה מה שדרשו מאתנו בממשלה.
יהודה גליק: עכשיו אנחנו מדברים על חדרי אוכל או מוסדות ציבור אליהם באים מאות ועשרות אלפי תלמידים מדי יום.
יהודה גליק: מדובר בחוק שהוא הצלת חיים ולכן אני אשמח לרצון טוב ושיתוף פעולה של כל המשרדים וכל הגורמים.
יהודה גליק: ראינו שמי שרצה, כבר עשה.
יהודה גליק: ראינו בפעם הקודמת והצבא הציג לנו כאן דברים מאוד מרשימים והקדים את החוק.
יהודה גליק: אני אשמח שגם מוסדות החינוך ומוסדות הציבור יעשו זאת כדי שנסיים את הסאגה הזאת.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות רוצה להביע עמדה?
מירי כהן: בוקר טוב.
מירי כהן: אני מצטרפת לתקווה שאכן היום אנחנו מסיימים את הדיון בחוק כי אכן קיימנו דיונים רבים בוועדה ומחוץ לוועדה.
מירי כהן: אני חושבת שעם רצון ונכונות של כולם, של כל המסגרות – כי יש כאן שותפים נוספים שהנושא נוגע להם, גם משרד החינוך, גם משרד הרווחה וכולי – יש דברים שאנחנו מחייבים בחוק ויש מוסדות שהצעת החוק שעברה בוועדת שרים לחקיקה לא אפשרה לחייב בחוק ולכן זה יותר בהגדרה של לאפשר להם להחזיק את זה.
מירי כהן: אבל זה יוצר נורמת התנהגות לכל המוסדות.
מירי כהן: כל מקום שיש בו סיכון לילדים ולאנשים, אנחנו צריכים לטפל ולגרום לכך שאם חלילה יקרה להם איזשהו אירוע מסכן חיים, שנוכל לתת להם את המענה בדקות המיידיות, את מענה המציל חיים.
מירי כהן: המענה הזה הוא כל כך פשוט וכל כך נגיש ואין שום סיבה שלא נעשה את זה.
אלי אלאלוף: ולא מסוכן.
מירי כהן: ולא מסוכן.
מירי כהן: ממש כך.
מירי כהן: הדבר הזה הוא אדרנלין.
מירי כהן: גם אם מישהו נתן את זה בטעות, זה אדרנלין.
מירי כהן: יש תרופות הרבה יותר מסוכנות והן לא במרשם רופא.
מירי כהן: אני אומרת שאין שום סיבה שאנחנו לא נתקדם.
מירי כהן: כמו שאמר חבר הכנסת גליק זה משהו שנראה כמו עט, אוטומטי, לא מדבר על שום דבר מסובך וכל אחד יכול לעשות את זה.
מירי כהן: אני מצפה מכל הארגונים, מכל מי שנמצא כאן, טיפת אחריות כלפי הילדים וכלפי אחרים ולהעביר את החוק.
עדי נועם סביר: הלשכה המשפטית.
עדי נועם סביר: גם אנחנו תומכים בקידום החוק אבל חשוב לנו לחזור ולהבהיר שבהחלטת ועדת השרים לענייני חקיקה מספר 3394 מתאריך 28 בדצמבר 2017 נאמר שבעצם התמיכה בהצעת החוק תהיה בכפוף לתנאים הבאים ואחד התנאים היה שבבדיקת ההימצאות והפיקוח יהיו באחריות משרד הבריאות.
עדי נועם סביר: לכן בהקשר לסעיף 10 שנוגע לחוק הפיקוח, חשוב לנו שהחובה לבדיקת ההימצאות תחול על משרד הבריאות כי אנחנו מדברים כאן בעניין של בריאות ולא בעניין פדגוגי שגורם כזה או אחר במשרד החינוך הוא זה שצריך לפקח על זה.
יהודה גליק: סיכמנו את זה בדיון הקודם.
אלי אלאלוף: משרד החינוך לא דואג לבריאות התלמידים במבנים שלו?
אלי אלאלוף: משרד החינוך לא בודק את המזון שהוא מעביר לתלמידים שלו?
אלי אלאלוף: במקרה אני מכיר טוב את התיק הזה ויש לי ניסיון לא קטן ואפילו גדול.
אלי אלאלוף: את כל הנאומים עברנו.
עדי נועם סביר: יש בדיקה של רשות הבריאות בהקשר שאנחנו מדברים על מוסדות שמקבלים רישיון לפי חוק פיקוח על בתי ספר.
עדי נועם סביר: יש היררכיה של כל מיני גורמים שהם שותפים להליך והם נותנים חוות דעת, ויש לנו את רשות הבריאות.
עדי נועם סביר: כאן אנחנו פשוט אומרים שבמקום לתקן את סעיף 9 בחוק פיקוח, נתקן את סעיף 6 כך שהחובה תהיה על רשות הבריאות.
שירלי אברמוביץ: הלשכה המשפטית, משרד הבריאות.
שירלי אברמוביץ: הפיקוח שנעשה על ידי לשכות הבריאות הוא פיקוח תברואתי בלבד.
שירלי אברמוביץ: אנחנו מדברים על להיכנס לפני מתן הרישיון למוסד החינוכי, לבדוק אם התאורה תקינה או אם החצר בסדר או אם תנאי החזקת המזון בסדר.
שירלי אברמוביץ: כאן אנחנו מדברים על אפינפרין, אנחנו מדברים על משהו אחר לגמרי וזה לא עניין תברואתי.
שירלי אברמוביץ: הניסיון להכניס את זה תחת הכותרת של עניין תברואתי, הוא ניסיון מאוד מאוד עקום ואני לא רואה איך זה קורה.
עדי נועם סביר: זה גם לא עניין חינוכי.
מירי כהן: זה גם עניין חינוכי.
יהודה גליק: מי אחראי על הפלסטרים?
יהודה גליק: האם משרד הבריאות צריך לבדוק שיש פלסטרים?
יהודה גליק: מדובר כאן בפלסטר.
יהודה גליק: את מצפה שלשכת הבריאות תיכנס לבית הספר, תפתח את התיק ותראה שיש שם פלסטר?
אלי אלאלוף: יהודה, מזמן לא היית כאן בדיון.
אלי אלאלוף: כאן יש שליטה.
יהודה גליק: מזמן לא היה לך כאן ג'ינג'י.
אלי אלאלוף: היו לי מרוקאים, זה לא פחות.
אלי אלאלוף: תאפשר להם לסיים את דבריהם.
עדי נועם סביר: זו גם העמדה שהייתה וההחלטה שהתקבלה בוועדת השרים.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר לכם שוועדת שרים לא קובעת את החוק.
אלי אלאלוף: ועדת שרים היא לא דיקטטורה של ועדה.
עדי נועם סביר: ברור, אבל יש חשיבות.
אלי אלאלוף: מותר לה לתת המלצות אבל ההחלטות יתקבלו כאן על ידי חברי הכנסת בלבד.
מירי כהן: אני רוצה להוסיף שזה בדיוק כפי שנאמר.
מירי כהן: זה חלק מתיק עזרה ראשונה שאתם אחראים לתיקים האלה.
מירי כהן: אני אומרת, גם רווחה.
מירי כהן: אגב, רווחה גילו קצת בגרות ועוד לפני שהחוק מיושם, כבר נעשית אתם עבודה לרכוש את המזרקים ולהציב אותם.
מירי כהן: כלומר, הם לא ביקשו שמשרד הבריאות ייכנס לכל מעון ויבדוק אם יש שם מזרק או לא.
מירי כהן: בחייכם, זה כל כך – ואני לא רוצה לומר לא רציני – אבל זה רק לטרפד את החוק.
מירי כהן: כמו שאנחנו לא בודקים את האקמולי ואת הפולידין ואת התחבושת שיש בתיק, גם כאן.
מירי כהן: תהיו קצת אחראים.
מירי כהן: אני לא רוצה לדבר על זה שהמורים לא רוצים להזריק.
עדי נועם סביר: מבחינתנו, גם מבחינת תקינה וכוח האדם שזה ידרוש לבדיקה הזאת - - -
23637: איזה כוח אדם זה יכול לדרוש מכם?
23637: זה תיק עזרה ראשונה.
אלי אלאלוף: היית פעם חברת כנסת ועכשיו את לא.
אלי אלאלוף: כבדי את הדיון.
עדי נועם סביר: יש מומחיות רפואית שמבחינתנו הגורם הנכון הוא לא גורמי המקצוע של משרד החינוך שיבדקו את זה אלא משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: יש עוד מישהו מהמשרדים שרוצה לדבר?
חן כהן לאביאן: הלשכה המשפטית של משרד העבודה.
חן כהן לאביאן: גם אנחנו תומכים בהצעת החוק, לפחות בכל מה שנוגע למעונות היום.
חן כהן לאביאן: יש לנו הערה אחת.
אלי אלאלוף: מוסדות אחרים לא בסכנה?
חן כהן לאביאן: בעיקרון אני הרפרנטית של מעונות היום.
חן כהן לאביאן: יש כאן עוד אנשים מהמשרד שיוכלו לייצג את העמדה של המוסדות.
אלי אלאלוף: אני רוצה שיהיה ברור שגם הפנימיות וגם המוסדות של משרד הרווחה צריכים לקבל את זה.
חן כהן לאביאן: יש משהו אחד שמאוד מאוד חשוב לנו לחדד בהקשר של סעיף 9, לתיקון העקיף שמבוקש לעשות לחוק הפיקוח.
חן כהן לאביאן: כעיקרון, לפי המצב הקיים בחוק ובתקנות שהותקנו מכוחו, יש סעיפים שכל מחזיק מחויב לעמוד בהם, בין אם זה גודל של מטבח, חלונות, תיק עזרה ראשונה.
חן כהן לאביאן: התיקון שמבוקש לעשות כאן הוא להוסיף שאותו מחזיק יידרש לעמוד בכל ההוראות שמנויות בתקנות, ובנוסף בהוראות שמכוח הצעת החוק שמונחת כאן לפנינו.
חן כהן לאביאן: חשוב לנו להדגיש שיש הוראות נוספות שחלות על המחזיק, בין אם זאת נגישות למקום ציבורי או בין אם זה בתחום הכבאות והתכנון והבנייה, הוראות בהן אין אמירה ספציפית ולא נעשה איזשהו תיקון עקיף לחוק הפיקוח.
חן כהן לאביאן: חשוב לנו לוודא שלא מדובר כאן בהסדר שלילי שבא לייתר את כל אותן חובות שחלות מכוח דינים אחרים.
יעל סלנט: בוודאי שלא מדובר בהסדר שלילי.
יעל סלנט: פשוט הצעת החוק הזאת כן רצתה לקשור בין החובה להציב את המזרק לבין העניין של מתן הרישיון.
יעל סלנט: בעצם אנחנו כמחוקק לא יכולים להיכנס לתוך התקנות ולקבוע את זה בתקנות.
יעל סלנט: אנחנו יכולים לעשות את זה רק בחקיקה ראשית וכן היה חשוב למחוקקים, לפחות בדיונים הקודמים – אני לא יודעת אם העמדה השתנתה – שכן יהיה את הקשר הזה בין הרישיון לבין ההימצאות של המזרק.
יעל סלנט: לכן זה נכתב בצורה הזאת.
יעל סלנט: כמובן שאין שום כוונה לוועדה להוריד במאומה מהחובות שחלות על מעונות יום לפי החוק ובוודאי זאת לא הייתה כוונת המחוקק.
יעל סלנט: אם צריך להבהיר את זה לפרוטוקול, הנה אנחנו מבהירים.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת לשעבר יפעת קריב.
אלי אלאלוף: באיזה תפקיד את כאן?
23637: תודה רבה אדוני היושב ראש.
23637: אני יוזמת החוק בכנסת הקודמת.
23637: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.
23637: החוק הזה הוא חוק שחשוב לי ברמה האישית כמו שהוא חשוב ליהודה ברמה האישית.
23637: הבן שלי הוא אלרגי לחלב, עברתי אתו את כל מסכת הייסורים סביב ילד שאלרגי לחלב במערכת החינוך ובמסעדות וכמעט למרבה הצער איבדנו אותו בכיתה ד' כי לא היה מזרק אפיפן בבית הספר ולא ידעו בכלל איך להתמודד עם התקף חלב קשה שהוא חטף בתוך מסגרת הלימודים.
23637: אם היה שם מזרק, לא היינו עוברים סבל מאוד גדול של שנים אחר כך קדימה.
23637: לכן אני אומרת שזה דבר שאני נלחמת עליו הרבה מאוד שנים.
23637: בשנת 2014-2015, בכנסת הקודמת, ישבנו כאן בוועדה הזאת, הבאנו את החוק כמעט לקריאה שנייה ושלישית ואז הכנסת התפזרה ולא אישרו לנו להעביר אותו לכנסת לאחר מכן כך שהתחלנו א ותו מהתחלה.
23637: באמת תודה ליהודה גליק.
23637: אני אומרת שזה לא סתם שאנחנו יושבים כאן היום.
23637: היום אנחנו בחג שבועות.
23637: חג שבועות הוא חג מסוכן.
23637: הוא חג שיש בכל מקום חלב ויש אנשים וילדים שלא יכולים להסתובב בכל מקום חופשי, בטח לא להיות במסיבות בכיתה ובבתי הספר ולהשתתף בכל האירועים.
23637: אני חושבת שאם נעביר את זה היום, זה סימבולי, זה סמל, זאת אמירה כי המטרה שלנו בסופו של דבר היא הצלת חיים והחוק הזה הוא חוק מציל חיים.
23637: אני רוצה אדוני היושב ראש לומר שבכנסת הקודמת גם התייחסנו לנושא של מסעדות ובתי מלון.
23637: הפעם זה ירד אבל בואו נתמקד במוסדות החינוך.
23637: אני לא יודעת אם נמצאים כאן נציגים של מד"א אבל מד"א, בעקבות הדיונים, פשוט החליטה לאמץ את החוק.
23637: הם אמרו שלא יחכו עד שהמחוקקים בכנסת יעבירו אותו והיום בכל אמבולנס, בכל אופנוע ובכל תיק עזרה ראשונה של מד"א יש את המזרק הזה.
23637: גם צה"ל אימץ את החוק הזה והיום בצה"ל בכל יחידה בשטח יש את מזרק האפיפן.
23637: רק משרד החינוך נשאר מאחור.
23637: המקום היחידי שעדיין לא שמים את המזרק הזה שהוא מזרק מציל חיים, זה משרד החינוך.
23637: אני לא מבינה למה צריך להתעכב ולא לשים בתוך תיק עזרה ראשונה את המזרק הזה שמזריקים אותו באופן אוטומטי והוא כל כך פשוט.
23637: לא צריך שום מחויבות ושום כלום, חוץ מלדעת שהוא קיים שם ופעם אחת – כמו שמדריכים איך להשתמש ביוד – להדריך איך משתמשים במזרק הזה.
23637: אני קוראת לנו היום לאשר את החוק הזה ולא לוותר עליו.
23637: אני רוצה שוב להודות ליהודה גליק ולומר בואו נתקדם והשלב הבא הוא להעביר אותו גם למסעדות.
23637: דרך אגב, זה קיים בכל העולם.
23637: בל העולם המזרק הזה קיים ורק בישראל עדיין לא.
אלי אלאלוף: יש עוד מישהו עם מקרה אישי?
אלי אלאלוף: טוב שזה נגמר טוב.
23637: זה נגמר טוב.
23637: הבן שלי חייל היום.
23637: גייסו אותו.
אלי אלאלוף: האחיין שלי הוא קצין ורופא.
23637: וגם אלרגי?
אלי אלאלוף: הכול בסדר.
יהודה גליק: בקיצור, לשלוח אותם ישר לצה"ל.
נועם פליק: הלשכה המשפטית, משרד הרווחה.
נועם פליק: בהקשר למה שאדוני אמר שהוא רוצה להחיל את זה גם על פנימיות.
נועם פליק: עמדת המשרד אותה אני מייצג היא לבקש לא להחיל את זה על פנימיות של ילד ונוער ועל חסות הנוער.
נועם פליק: העמדה שלנו היא שבשונה ממעונות יום וממעונות יום שיקומיים, שם מדובר על ילדים קטנים בין גיל אפס לשלוש שבאמת הם נחשבים לחסרי ישע שלא יכולים גם לבטא את עצמם וגם לא יכולים להימנע מהמגע עם מחולל האלרגיה.
נועם פליק: אלה ששוהים בפנימיות וגם בחסות הנוער הם ילדים יותר בגירים שאנחנו מכירים את ההיסטוריה הרפואית שלהם.
נועם פליק: בנוסף לזה הזריקה אמורה להיות כלולה בסל התרופות ולכן אין סיבה שהמשרד יממן זאת.
יעל סלנט: מה בכלל העלות של זה?
קריאה: שקלום בודדים.
נועם פליק: 500 שקלים.
יהודה גליק: מה פתאום?
יהודה גליק: 200 שקלים.
נועם פליק: לנו נאמר שהסכום הוא 438 שקלים, עלות של מזרק.
אלי אלאלוף: המספר שלנו יש הוא 342 שקלים לשנה.
יעל סלנט: ונניח שזה עולה שזה עולה 438 שקלים, איזה עלות זה משית על משרד הרווחה?
יעל סלנט: נלך לפי הסכום הגבוה.
23637: ובוא נשווה את זה להצלת חיים.
נועם פליק: הכול תלוי בכמות המסגרות שרוצים להחיל עליהן.
נועם פליק: בפנימיות ילד ונוער, אנחנו מדברים על פנימיות בהן שוהים ילדים וזה קרוב ל-200.
נועם פליק: בחסות הנוער זה עוד 60-70.
יהודה גליק: 200 כפול 4, זה 80,000 שקלים.
נועם פליק: זו העמדה של המשרד.
יעל סלנט: אנחנו שוב שואלים מבחינת העלויות התקציביות.
נועם פליק: במסגרות, במידע שנתון לי, זה בין 100,000 ל-150,000 שקלים לשנה.
אלי אלאלוף: לנו חברי הכנסת יש אחריות אחרת.
מאיה ניר אליעז: עמותת יה"ל, עמותה שעוסקת באלרגיית מזון.
מאיה ניר אליעז: אני רוצה להתייחס לדבריך.
מאיה ניר אליעז: להבנתי החוק הזה נועד בעיקר לאלה שלא נושאים באופן קבוע מזרק.
מאיה ניר אליעז: נכון ההיסטוריה הרפואית ידועה לכם אבל החוק הזה בא לכסות בדיוק את המקום הזה שמי שיחווה שוק בפעם הראשונה, בלי שהוא ידע ומבלי שאתם יודעים.
מאיה ניר אליעז: כאן אתה אומר שאתה בעצם לא תדאג לחיים שלו.
מאיה ניר אליעז: אני חושבת שזה חמור מאוד.
מירה סלומון: אנחנו לא מתנגדים להצעת החוק הזאת, אנחנו חושבים שהיא מצילת חיים, והיינו מבקשים, מאחר שמרבית המטלה והאחריות לרכישת התכשירים ולתחזוקה השוטפת שלהם מוטלת על הרשויות המקומיות, שהממשלה תתקצב את הסוגיה הזאת בין מתקציב משרד הבריאות ובין מתקציב משרד החינוך.
מירה סלומון: הנושא הזה צריך להיות מתוקצב.
מירה סלומון: על פי ההערכות, וזה במענה לשאלת הייעוץ המשפטי לוועדה, של היחידה הכלכלית שלנו, כאשר מדובר במוסדות החינוך מדובר על עלות של כ-3 מיליון שקלים לשנה לרשויות המקומיות.
אלי אלאלוף: כמה רשויות?
מירה סלומון: 257 רשויות מקומיות.
אלי אלאלוף: כמה זה יוצא פר ילד?
אלי אלאלוף: יש מיליון ו-800,000 ילדים במערכת.
אלי אלאלוף: אתם מוכנים לסכן את זה?
מירה סלומון: חלילה.
מירה סלומון: אנחנו לא רוצים לסכן שום דבר.
מירה סלומון: היינו רוצים שהוועדה תטיל על המדינה את התקצוב שלה המטלה.
מירה סלומון: חלילה לסכן.
מירה סלומון: אנחנו בעד.
אלי אלאלוף: מי מקבל את תקציב האחזקה היום?
מירה סלומון: משרד החינוך מעביר תקציבים בכל שנה לרשויות המקומיות לצורך החינוך.
מירה סלומון: החינוך, כמו שאדוני יודע, הוא משהו - - -
אלי אלאלוף: לא שום דבר שקשור לתנאי החיים של הילדים?
אלי אלאלוף: זה רק מורה מול תלמיד?
מירה סלומון: ממש לא.
מירה סלומון: משרד החינוך מעביר תקציבים.
אלי אלאלוף: אתם מקבלים את כל הכסף שצריך ותנהלו את הכסף טוב.
מירה סלומון: אנחנו מבקשים שגם הסוגיה הזאת תתוקצב.
אלי אלאלוף: תנהלו את הכסף בחיסכון ולא במסיבות מיותרות ולא בתנאים מיוחדים שאתם נותנים למורים שכבר מהיום הראשון שנכנסים לכיתה יש להם שעות הכנה למסיבת סיום.
מירה סלומון: אדוני, אנחנו רק מבקשים שגם המטלה הזו תתוקצב בדיוק מו שיתר הנושאים של חינוך מתוקצבים.
אלי אלאלוף: תעבדו מולם.
אלי אלאלוף: לאור החוק תעבדו מול משרד החינוך, אם אתם רוצים.
אלי אלאלוף: אנחנו לא ניקח את זה בחשבון היום.
אודליה אלבו: בוקר טוב יושב ראש הוועדה, תודה על זכות הדיבור.
אודליה אלבו: אני יושבת ראש העמותה הישראלית לאלרגיות למזון.
אודליה אלבו: אני מבקשת להתייחס למה שנאמר כאן על ידי הגופים שמתיימרים לחנך את הילדים שלנו.
אודליה אלבו: נדמה שהם כל הזמן חוזרים ונשנים ומנסים להסיר את האחריות משלומם וביטחונם של הילדים שלנו.
אודליה אלבו: אני רוצה להזכיר כאן שלאפיפן, למזרק הפשוט הזה, יש מחיר ולחיים של הילדים שלנו אין.
אודליה אלבו: אני רק שומעת כאן כל הזמן שאנחנו בעד אבל אחר כך תמיד יש את המילה אבל.
אודליה אלבו: כל הזמן יש לי תחושה שמנסים להסיר אחריות.
אודליה אלבו: תודה.
יעל זבולון: גם אני חלק מהעמותה הישראלית.
יעל זבולון: אני נמצאת כאן בכמה כובעים.
יעל זבולון: אני גם מורה, מחנכת, אני גם אימא לשני ילדים אלרגיים עם סכנת חיים שהם מזריקים.
יעל זבולון: אני גם עבדתי בפנימיות.
יעל זבולון: קצת קשה לי לשמוע, וצורם לי, שילדי הפנימיות וילדי חסות הנוער הם קצת החצר האחורית ושם פחות חשוב כי אם יש שם ילד אלרגי, אז בסדר, לא איבדנו יותר מדי.
יעל זבולון: האמירות האלה מזעזעות.
אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, יש גבול.
יעל זבולון: נתח ילדים שלא נכנס לחוק הזה, לא רלוונטיים.
יעל זבולון: אם יש ילד אלרגי או ילד שיפתח אלרגיה, לא מעניין אותי איפה הוא נמצא.
יעל זבולון: הוא יוצא מבית הוריו וצריך לשוב לבית הוריו שלם ובריא ואני לא חושבת שיש מקום להפרדה.
יעל זבולון: המזרק הזה, אני מבטיחה לך שהוא יותר זו מהוופלים שיושבים בחדרי מורים ובטוח מטיולים שהם חסרי משמעות.
יעל זבולון: אני לא רואה כאן איזושהי השוואה.
יעל זבולון: ילדים חשופים גם אם הם בני שלוש וגם אם הבן שליבן 14 לא ידע שיש משהו בתוך אוכל כי אמרו לו שאין, יש גם אלרגנים נשאפים שאין להם שום יכולת להסתתר ולהתגונן מפניהם.
יעל זבולון: לכן הגילים לא רלוונטיים כאן.
יעל זבולון: ילד לא יכול להזריק לעצמו כשהוא חווה שוק.
חן כהן לאביאן: עוד משהו קטן נוסף לגבי בתי הספר המקצועיים שנמצאים בפיקוח המשרד שלנו.
חן כהן לאביאן: נאמר לי שיש כנראה איזושהי מחלוקת.
חן כהן לאביאן: לעניין ההצעה עצמה, המשרד תומך.
חן כהן לאביאן: רק לעניין הפיקוח עצמו של מי שיבצע את זה, בדומה למשרד החינוך, כנראה שגם אצלנו יש איזושהי מחלוקת והיה לי חשוב לשתף בזה.
חן כהן לאביאן: זה משהו שכנראה עדיין צריך להיסגר.
אלי אלאלוף: אתה יכול להתייחס?
אביעד שוורץ: אגף התקציבים.
אביעד שוורץ: בהמשך למה שנאמר על ידי מרכז השלטון המקומי, ההצעה עברה בוועדת שרים בהסכמה.
אביעד שוורץ: ההסכמה הייתה מותנית בכך שהתקצוב לא יהיה מתקצוב המדינה אלא מהרשויות המקומיות.
אביעד שוורץ: זה מה שאני מכיר וזה מה שהוסכם בוועדה.
אביעד שוורץ: לכן, כמו שאמרת, אין כאן מקום להעלות מחדש את הנושא הזה.
אביעד שוורץ: רוב העלויות הן כפי שצוין ומה שנאמר כאן.
יעל סלנט: כלומר, להצעת החוק הזאת בעצם אין עלות תקציבית ככל שזה נוגע למדינה.
אביעד שוורץ: יש עלות אחת לגבי מעונות יום שהיא מתוקצבת בסיכום תקציבי מול משרד העבודה והרווחה.
יעל סלנט: כי אנחנו אומרים שצריך להוסיף את פנימיות ילד ונוער ואת המוסדות של חסות הנוער, אבל אנחנו מבינים שעדיין אותה הערכה של הקריאה הראשונה, בעצם אין עלות תקציבית כמשמעותה בחוק יסוד: משק המדינה.
אביעד שוורץ: יש עלות.
יעל סלנט: עלות של מעל 6 מיליון שקלים.
אביעד שוורץ: לא מגיעים לזה.
יעל סלנט: אם כן, אנחנו לא בעלות תקציבית לפי חוק יסוד: משק המדינה.
שירלי אברמוביץ: הערה אחרונה, לעניין תחולת החוק.
יעל סלנט: נקרא ותעירו כשנגיע לסעיפים.
יעל סלנט: הגדרות בחוק זה – "חוק הפיקוח על הפעלת צהרונים" – חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז-2017.
יעל סלנט: "חוק לימוד חובה" – חוק לימוד חובה, התש"ט-1949.
יעל סלנט: "מוסד חינוך" – מוסד חינוך כהגדרתו בחוק לימוד חובה, לרבות כל אחד מאלה: אלה בעצם המוסדות עליהם תהיה חובה להציב מזרקים.
יעל סלנט: מעון כהגדרתו בחוק הפיקוח על מעונות, התשכ"ה-1965, המיועד לשהייה יומית של עשרה פעוטות לפחות שטרם מלאו להם שלוש שנים.
יעל סלנט: צהרון כהגדרתו בחוק לפיקוח על הפעלת צהרונים.
יעל סלנט: אני מבינה שאנחנו מוסיפים גם את הפנימיות של ילד ונוער וגם את המוסדות של חסות הנוער.
נועם פליק: אני רק אציין שאנחנו הבענו את עמדת משרד הרווחה.
נועם פליק: אנחנו מתנגדים.
אלי אלאלוף: הוא רושם הכול.
נועם פליק: אני רק אציין שוועדת שרים קבעה שלפני קריאה שנייה ושלישית זה יחזור לוועדת שרים.
נועם פליק: הנושא הזה גם הוא יבוא לדיון בפני ועדת שרים.
אלי אלאלוף: אנחנו דואגים שתהיה להם עבודה.
23637: אם זה יחזור לוועדת שרים, זה ייתקע.
אלי אלאלוף: אני לא יכול לא לאפשר שזה יחזור לוועדת שרים.
אלי אלאלוף: יש להם שיטה.
אלי אלאלוף: אנחנו נדע לפעול בהתאם.
יעל סלנט: אנחנו נוסיף את פנימיות ילד ונוער ואת המוסדות של חסות הנוער.
יעל סלנט: אחרי כן נראה איך מנסחים את זה אבל הכוונה ברורה.
יעל סלנט: "מוסד חינוך רשמי" ו"רשות חינוך מקומית" – כהגדרתם בחוק לימוד חובה.
יעל סלנט: "מחזיק" – מי שמחזיק או מפעיל מוסד חינוך או מי שהוא בעלים של מוסד חינוך, ולעניין מוסדות החינוך המפורטים להלן, כל אחד מאלה, לפי העניין.
יעל סלנט: אלה בעצם סוגי מוסדות שרצינו לדייק בדיוק מי הוא המחזיק בהם.
יעל סלנט: במוסד חינוך שאינו מוסד חינוך רשמי – בעל הרישיון לפתיחתו ולקיומו לפי חוק פיקוח על בתי ספר, התשכ"ט-1969, או לפי חוק מוסדות חינוך תרבותיים ייחודיים, התשס"ח-2008.
יעל סלנט: בצהרון – מפעיל צהרון כהגדרתו בחוק הפיקוח על הפעלת צהרונים.
יעל סלנט: "פקודת הרוקחים" – פקודת הרוקחים (נוסח חדש), התשמ"א-1981.
יעל סלנט: "רוקח", "רוקח אחראי", "בית מסחר לתרופות" ו"בית מרקחת" – כמשמעותם בפקודת הרוקחים.
יעל סלנט: "תכשיר אפינפרין" – תכשיר הרשום בפנקס התכשירים לפי סעיף 47א לפקודת הרוקחים או תכשיר שניתן לו היתר לפי סעיף קטן (ג) של הסעיף האמור שהוא מזרק אוטומטי ומכיל את החומר הפעיל אפינפרין ומיועד לטיפול חירום בעת תגובה אלרגית.
יעל סלנט: הסבירו לנו שחשוב שייכתב שזה מזרק אוטומטי כי יש דברים אחרים כמו קפסולות שהשימוש בהן הוא פחות פשוט וזה לא מיועד להכרה במקומות מהסוג הזה.
יעל סלנט: לכן כתבנו שזה יהיה המזרק האוטומטי.
יעל סלנט: "השר" – שר הבריאות.
יעל סלנט: אם יש, הערות עד כאן.
עדי נועם סביר: אני מבינה שבעצם בהגדרה מחזיק רשמו את מי שמחזיק או מפעיל, מפעיל רק בהקשר של הצהרונים.
עדי נועם סביר: השאלה אם זה לא יוצר איזושהי אי בהירות.
יעל סלנט: גם לעניין מעונות יום קיבלנו כל מיני הערות לעניין המחזיק.
יעל סלנט: נדמה לי שזאת הערה שעלתה מכם לגבי המפעיל.
עדי נועם סביר: על הבעלים.
יעל סלנט: רצינו ליצור איזושהי הגדרה רחבה כי ההגדרה הזאת היא רלוונטית גם לעניין מוסדות החינוך בוודאי, אבל היא גם רלוונטית לעניין סעיף 6 שמדבר על הרשות להחזיק את המזרקים, להבדיל מחובה.
יעל סלנט: במקומות האלה כן יכול להיות שמי שמפעיל את המקום, גם אם הוא לא בדיוק מי שמחזיק במקום מבחינת המשמעות של אחזקה, או שהוא גם לא הבעלים של המקום אלא הוא רק מפעיל את המקום, רצינו שיהיה ברור שגם עליו תחול החובה.
עדי נועם סביר: השאלה אם זה לא מאבד משהו.
יעל סלנט: לעניין המוסדות של משרד החינוך, כן הגדרנו בצורה מאוד מפורשת.
יעל סלנט: יש לכם רק מוסדות חינוך רשמיים ומוסדות חינוך שהם לא רשמיים.
יעל סלנט: לכן עשינו הגדרה שהיא ספציפית כדי שיהיה ברור מי הוא בדיוק אותו אחד שחלה עליו החובה.
עדי נועם סביר: בסדר.
עדי נועם סביר: לעניין סעיף קטן (2).
עדי נועם סביר: אני חושבת שעדיף להבהיר פוזיטיבית מאשר שאינו.
עדי נועם סביר: לומר: מוסד חינוך מוכר שאינו רשמי.
עדי נועם סביר: זה גם המונח הרגיל.
יעל סלנט: אנחנו לקחנו את הנוסח הזה מהחוק להפעלת צהרונים.
יעל סלנט: כך כתוב מילה במילה אבל אני יכולה לבדוק.
יעל סלנט: זה רק עניין של נוסח.
יעל סלנט: הכוונה היא שזה כל מי שהוא לא מוסד חינוך רשמי.
יעל סלנט: אני לא בטוחה שזה רק המוכרים.
יעל סלנט: לכן אני לא בטוחה שזאת הערה נכונה, אבל אני אבדוק את זה.
יעל סלנט: נעבור לסעיף 2.
יעל סלנט: מחזיק יחזיק במוסד החינוך, במקום מרכזי ונגיש, תכשיר אפינפרין אחד לפחות במינון מתאים לפי העלון לצרכן של התכשיר, למשקל האופייני של הילדים השוהים במוסד החינוך, ידאג לתקינותו ולהחלפתו באופן מיידי אם הדבר נדרש, ויציב שלט המפנה לתכשיר, והכול לפי הוראות שקבע השר כאמור בסעיף קטן (ב).
יעל סלנט: כאן הוסבר לנו על ידי משרד הבריאות שבעצם העלון לצרכן הוא משהו שעובר בדיקה של משרד הבריאות ולכן בעצם הדברים שכתובים שם בדוקים על ידי משרד הבריאות.
יעל סלנט: לכן ההפניה לעלות לצרכן היא זאת שרלוונטית כאן.
יעל סלנט: בהתחלה חשבנו אולי לכתוב בתוספת את המינונים ואת המשקלים, אבל הגענו למסקנה שזה באמת נותן את הגמישות וזה מסמך שהוא מפוקח ונבדק על ידי משרד הבריאות ולכן זה נכתב בצורה הזאת.
יעל סלנט: אני רוצה להסביר בשתי מלים.
יעל סלנט: יש את מוסדות החינוך עליהם ממילא חלה החובה להחזיק.
יעל סלנט: מה שאנחנו אומרים כאן זה שצהרון, אך ורק צהרון שמתקיים בשטח מוסד חינוך, ואם הצהרות ווידא שבשטח של מוסד החינוך יש את המזרק והוא עומד לרשות הצהרון, הוא היחיד שיהיה פטור מהחזקת המזרק, כדי לא ליצור כפילות שהיא מיותרת.
יעל סלנט: ככל כמובן שאין מזרק או שהמזרק לא עומד לרשות הצהרון, החובה להחזיק תחול.
יעל סלנט: מחזיק במוסד חינוך יבדוק, לפחות אחת לשלושה חודשים, כי טרם חלף התאריך האחרון לשימוש המסומן על אריזת תכשיר האפינפרין המוחזק במוסד החינוך וכי אריזת התכשיר סגורה.
יעל סלנט: בדיון הקודם משרד הבריאות הסביר שאלה הפרמטרים שצריך לבדוק כדי לוודא שהתכשיר תקין לשימוש.
יהודה גליק: מה שכתוב כאן, זה מתאים.
יהודה גליק: יש תאריך וצריך לבדוק אם זה סגור ואם זה שלם או לא שלם.
מירי כהן: זה לא תכשיר החייאה שצריך להפעיל ולראות שהבטריות עובדות וזה תקין.
מירה סלומון: ראשית, הפניה בסעיף 2(א) לסעיף קטן (ג).
מירה סלומון: שנית, אני רוצה לוודא שוב לגבי סעיף 2(א).
מירה סלומון: נאמר לפחות במינון המתאים לפי עלון לצרכן של התכשיר, למשקל האופייני של הילדים השוהים במוסד החינוך.
מירה סלומון: האם העלון לצרכן מתייחס לתכשיר ביחס למשקל?
מירה סלומון: האם יש צורך בהוראות והנחיות מיוחדות, בחוזר שיפורסם כדי שמפעיל של מוסד החינוך ידע, רשות החינוך המקומית תדע, איך להתאים את סוג המוסד והמשקלים שאמורים להיות באותו מוסד לתכשיר?
יהודה גליק: יש שני תכשירים.
יהודה גליק: אחד לילדים ואחד למבוגרים וכתוב בדיוק על המשקל.
יהודה גליק: אין 18,000 מכשירים.
יהודה גליק: יש שני תכשירים בלבד.
מירה סלומון: כתוב המשקל האופייני של הילדים.
יהודה גליק: אם אלה ילדים בגן ילדים, זה משהו אחר, ואם אלה ילדים בגיל תיכון, זה משהו אחר.
מירה סלומון: אם יש שני סוגים של תכשיר, כלומר שלילדים ולתיכון אמור להיות אותו דבר או לילדים וליסודי אמור להיות אותו דבר.
מירה סלומון: האם יש איזשהו גורם שיכול לפרט ולהסביר איזה סוגים של מוסדות חינוך צריכים לקבל איזה סוג של תכשיר?
מירה סלומון: גם אם יש רק שניים.
יעל סלנט: אחרת אתם אומרים למוסד החינוך שהאחריות היא עליו לדעת איזה תכשיר הוא צריך להציב ושהוא יעשה את השיקולים שלו.
מירה סלומון: זה כבר עכשיו.
מירה סלומון: נניח שלמוסד חינוך בתיכון, צריך להתאים את התכשיר למבוגרים.
אלי אלאלוף: נאפשר למשרד הבריאות לענות.
אלי מרום: מערך הרוקחות, משרד הבריאות.
אלי מרום: השאלה מאוד ברורה.
אלי מרום: אנחנו ניתן עליה תשובה.
אלי מרום: זה מאוד פשוט.
אלי מרום: יש בסך הכול שני מזרקים ואנחנו באמת נפרט.
אלי מרום: גם צריכות לבוא תקנות אחר כך ואנחנו נפרט בדיוק כדי שיהיה ברור כי אין מטרה שחס וחלילה אם קורה אירוע, ייקחו את הילד וישקלו אותו ואז יחליטו איזה מזרק לתת לו.
אלי מרום: אנחנו נעשה את זה פשוט.
אלי מרום: אני מבטיח.
מירה סלומון: אולי בסעיף (ג) ייקבע.
אלי אלאלוף: זה יהיה במסגרת התקנות שלכם.
יעל סלנט: לפי ההערה שלך גם צריך להתאים את כל סעיף קטן (א) ובעצם לומר שזה יהיה במינון כפי שיקבע השר כי זאת המשמעות.
יעל סלנט: מקובל?
אלי מרום: כן.
יעל סלנט: אחרי כן, עת נגיע לסעיף התחילה, צריך להבין את זה.
יעל סלנט: נאמר בסעיף קטן (א), במינון שיקבע השר.
יעל סלנט: אנחנו צריכים לתקן בשני מקומות.
מירה סלומון: גם סעיף קטן (ג).
רון קולקה: הייעוץ המשפטי של כבאות והצלה.
רון קולקה: אמנם זה לא קשור אלינו הנושא הספציפי אבל נתבקשתי להתייחס.
יהודה גליק: נגיע לזה.
יהודה גליק: עוד לא הגענו.
רון קולקה: לעניין הסעיף הזה נתבקשתי להעביר את הערותיו של קצין הרפואה הראשי שלנו בהתייחס למה שנאמר על ידי נציגת מרכז השלטון המקומי.
רון קולקה: יתקן אותי משרד הבריאות אם אני טועה אבל יש שני מזרקים שהשימוש בחוק הוא ילדים ומבוגרים.
רון קולקה: למעשה מדובר על משקל עד 25 קילו ומ-25 קילו ומעלה.
רון קולקה: 25 קילו, 26 קילו, זה ילד בכיתה א'-ב'-ג'.
קריאה: תלוי של מי הילד.
רון קולקה: זה אומר גם בחוק עצמו שזה לא יהיה לפחות מזרק אחד אלא יכול להיות שיצטרכו שניים.
רון קולקה: דבר נוסף שמבקש להעיר קצין הרפואה הראשי שלנו הוא שמבחינת פרוטוקול הטיפול, הוא ממליץ שיהיו לפחות שניים מכל מינון, מאחר ופרוטוקול הטיפול הוא מתן זריקה ראשונה ובמידה וזה לא עוזר, תוך פרק זמן מסוים צריך לתת מינון נוסף.
אלי אלאלוף: זה יהיה בתקנות של משרד הבריאות.
יעל סלנט: השאלה אם צריך מזרק אחד לפחות.
מירי כהן: גם בדיונים הקודמים עלתה השאלה הזאת.