GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מישורי- דרעי: אני מחכה להם בכליון עיניים.
מיכאל מישורי- דרעי: יש לי הרשימה כאן, מי יוצא מתי, עור מתי יוצא, אורתופדיה וכו'.
מיכאל מישורי- דרעי: זו בשורה ענקית.
מיכאל מישורי- דרעי: אבל מה שקיבלנו כאן היום זו בשורה עוד יותר ענקית.
מיכאל מישורי- דרעי: זה מספרים גדולים מאוד.
מיכאל מישורי- דרעי: 370 זו בהחלט בשורה טובה.
מיכאל מישורי- דרעי: לגבי מי ירצה לבוא להתמחויות האלה – מה שקרה במענקים שניתנו בסורוקה – זה באמת דבר אדיר.
מיכאל מישורי- דרעי: אם ניתן מענקים גם למקצועות הייעוץ – לא רק במקצועות בית חולימים גרידא, זה יכול להיות צעד נדיר.
מיכאל מישורי- דרעי: שוב, מענק לא חייב להיות בסכומים אדירים; תמרוץ לרופאים שלוקחים על עצמם את המשימה של להיות אורתופד בקהילה, תחילת הדרך.
נחמן אש: האתגר של מכבי בהשוואה לכללית הוא הרבה יותר גדול, כי לנו אין בתי חולים שאנחנו יכולים לגדל את המתמחים שלנו.
נחמן אש: יש לנו אחד עכשיו, באסותא, אשדוד.
מיכל בירן: ביקרתי שם.
מיכל בירן: מרשים ביותר.
נחמן אש: ואכן הוא נותן לנו תנופה בהיבט של התמחויות של מקצועות היועצים.
נחמן אש: אנחנו מתמודדים, והתמונה לא טובה, ובעיקר בפריפריה.
נחמן אש: הדרך שלנו לפתור את זה – אחת, גם אנחנו התחלנו לשלם עבור התמחויות של מתמחים, מקצועות שונים.
נחמן אש: למשל, ברפואת נשים, ברפואת ילדים שאנחנו ממנים את ההתמחויות, למרות שהם נעשים בבתי החולים.
נחמן אש: אנחנו צריכים לרופאים בפריפריה לשלם יותר כדי להביאם לשם.
נחמן אש: אנחנו עושים את זה.
נחמן אש: אתה צריך לפעמים לשלם על הנסיעות של הרופא לפריפריה, אם אתה רוצה שיגיע.
נחמן אש: גם הכנסנו השנה תחרות בין המחוזות על הזמינות של מקצועות מסוימים – התחלנו עם שני מקצועות – רפואת נשים ואורתופדיה, שיש ממש תחרות בין המחוזות, איפה הזמינות תגדל, והם יספקו שירותים יותר זמינים עום יתר רופאים.
נחמן אש: כל זה, זה פתרונות קטנים על גודל הבעיה; הבעיה היא הרבה יותר גדולה.
נחמן אש: חלק מהעניין פה – אני מסכים עם חבר הכנסת שאמר שהבעיה היא תקציבית.
נחמן אש: כשאתה מנהל במחסור, אתה חוסך איפה שאתה יכול, וזמינות הרופאים זה אחד הדברים שלכאורה אתה חוסך בהם.
נחמן אש: ככל שההקצאה התקציבית – ואני לא מסכים לחלוטין עם מה שנאמר פה על-ידי משרד האוצר – חסר כסף לקופות.
נחמן אש: אנחנו יודעים את זה.
נחמן אש: הקופות בגירעון, ויש להוסיף כסף לקופות, הרבה יותר.
מאיר כהן: תגידו לי – אתה ומיכאל - אנחנו לגמרי אתכם - ישבתם פעם בקופות בין לבין ההשתלמויות הנחמדות שיש לכם כל חודש, וניסתם לחלום, איך אתם פותרים את כל הבעיות של הקופות, במיוחד את בעיית התורים?
מיכל בירן: הם ביקשו את זה אלף פעמים, לעדכן את מדד יוקר הבריאות.
מיכאל מישורי- דרעי: יש לנו תוכנית אב אסטרטגית בנושא של רפואה יועצת, ישוב-ישוב – מה הגידול באוכלוסייה, מה היו הצרכים בחמשת המקצועות בייעוץ, איך עושים את זה.
מאיר כהן: מה בין תוכנית החלומות הזו למציאות?
מיכאל מישורי- דרעי: יש בשורות טובות.
מיכאל מישורי- דרעי: למשל, אתה מכיר את הדרום היטב – דיבר פה חבר הכנסת על הצורך במרפאות.
מיכאל מישורי- דרעי: אנחנו הולכים להקים מרכז לרפואה יועצת בענק בבאר-שבע ג' – אנחנו עושים בניין ענק שיכיל בתוכו כל מקצועות הייעוץ הרבים.
נחמן אש: אנחנו את תקוותינו תולים ביכולת להתמחות בקהילה.
נחמן אש: זו תוכנית של משרד הבריאות.
נחמן אש: אני חושב שזה שינוי מאוד משמעותי.
נחמן אש: הוא ארוך טווח – ייקח זמן עד שנראה את הפירות.
מאיר כהן: לאומית.
יהודית ברקת: קודם כל, לאומית – כאמור, אנחנו בקטנה.
יהודית ברקת: אנחנו לא יכולים להקים – לא נתיימר לעשות דברים שאנו לא יכולים.
יהודית ברקת: אנחנו בשיח.
יהודית ברקת: הם היו אצלנו.
יהודית ברקת: אנחנו עכשיו בשלהי ההתמודדות עם המקצועות הבוערים, כפי שאמרתי – אורתופדיה וכדומה.
יהודית ברקת: הפתרונות יהיו נקודתיים.
יהודית ברקת: פה יש אנשי בשורה.
סרגיי נגורנוב: המצב בנגב היום, שכל הקופות ניזונות בסוגרי סורוקה.
סרגיי נגורנוב: יותר מנשמח, אם מדי שנה ייצאו לשוק יותר ויותר מומחים, הן ברפואה ראשונית והן ברפואה שניונית, וחובתי לציין שיתופי פעולה עם סורוקה.
סרגיי נגורנוב: לאחרונה יש לנו דיבור על מימון התמחות במקצועות המבוקשים.
סרגיי נגורנוב: בימים אלה יש כמה רופאים שהם בבדיקה, אם מתאימים להתמחות, שבתקווה עוד שנתיים או ארבע, חמש שנים, יוחזרו למאוחדת וייתנו שירות ללקוחות מאוחדת.
סרגיי נגורנוב: פרט לכך אנחנו משקיעים בפיתוח שירותי- - - רפואה, והשנה גם משיקים שירות חדש – ביקור אלקטיבי.
מאיר כהן: תוכלו לתת נתון של ביטול תורים?
מאיר כהן: כלומר שנרשמים 20 לגניקולוג, ומגיעות 10?
מיכאל מישורי- דרעי: זה no show.
מיכאל מישורי- דרעי: לא הופיע.
מיכאל מישורי- דרעי: שאנשים לא מגיעים.
מיכאל מישורי- דרעי: עלית על אחת הבעיות המרכזיות שיש לנו ברפואה היועצת.
מאיר כהן: אני לקחתי שלושה רופאים בפריפריה במקצועות סיכון, באמת, ובדקתי חודש.
מאיר כהן: לקחתי חודש את הרישום הראשוני.
מאיר כהן: אצל אחד ראיתי 40% ביטולים.
מאיר כהן: הוא ישב במרפאה בדימונה, בעירי, ואנשים לא הגיעו.
אפרת ברון הרלב: 25% זה הממוצע.
מאיר כהן: הצעתי מערכת שמזכירה לפני.
אפרת ברון הרלב: יש.
מיכל בירן: אני רואה את המקרה ההפוך – יצא לי ללכת לרופאת נשים בבני ברק, כי זה היה התור היחיד שהיה פנוי והיו שם עוד כל מיני נשים מהאזור, שחשבו אותה מחשבה, אלא שחיכינו שם והבנו שהמחשבים לא עבדו מהבוקר והם לא חשבו לעדכן אף אחת מהנשים שטרחה להגיע במיוחד.
מיכל בירן: יש גם את זה.
נעמה הלר: בהתייחס לשירותים בתחום התפתחות הילד, אנחנו יודעים שיש חוסרים גם בנוירולוגים מומחים ונוירולוגים לילדים, וגם בפסיכולוגים התפתחותיים, וגם בפסיכיאטרים בדרום.
נעמה הלר: חשוב להבין שהאנשים האלה הם המוסמכים לאבחן ילדים עם אוטיזם, והאבחון שלהם קביל כדי לקבל אחר כך זכויות מהמדינה, קצבת ילד נכה מהביטוח הלאומי.
מאיר כהן: קראתי את המסמך שלכם.
מאיר כהן: כמה מחכים שם?
נעמה הלר: באזור השנה, לפי דוח המבקר.
נעמה הלר: יש לחשוב איך מגדילים את המספר של האנשים האלה, כדי שהילדים האלה יאובחנו ויאותרו בזמן.
נעמה הלר: שנית, אני מבקשת לשאול את משרד הבריאות, האם נעשה מיפוי של הצרכים - כמה קלינאי תקשורת חסרים בדרום?
מאיר כהן: התשובה שקיבלתי ממנכ"ל משרד הבריאות – משרד הבריאות יודע.
מאיר כהן: אולי לא בנתונים של עד האחרון, אבל הוא מבין את המצוקה.
ישראל אייליג: ד"ר ישראל אייליג.
ישראל אייליג: מדובר פה על בעיה של עכשיו ופתרונות של אחר כך.
ישראל אייליג: הבעיה היא ברגע זה שלחולים אין רופאים.
ישראל אייליג: פתרונות, התמחות בקהילה, היא כך, מהרגע שיתחיל, לפחות עוד שנתיים-שלוש, וזה יהיה ארבע עד שבע שנים.
ישראל אייליג: למה שנתיים, שלוש – כי קודם כל צריך לשנות את הסילבוס של ההתמחות בין הרופאים, כי אם היום רופא להתמחות באף, אוזן, גרון, צריך להיות בבית חולים, אתם מדברים, שיהיה מרבית הזמן בקהילה.
נחמן אש: לא.
נחמן אש: הצעד הראשון הוא שהקופה תממן את התקן.
נחמן אש: לא לשנות את הסילבוס.
נחמן אש: שההתמחות תהיה בבית חולים.
ישראל אייליג: אבל מה שאתה מדבר, אתם עושים במספרים קטנים מאוד, ממש בטיפות.
ישראל אייליג: אני יודע שבבית החולים שלי יש אולי עשרה, 12, כשיכולים להיות חמישים, כי כשאנחנו באים לבית החולים ומביאים רופאים, אומר מנהל בית החולים בצדק: מצטער, כל התקנים שלי מלאים.
ישראל אייליג: אז הדבר הראשון היה, אם היו משנים את התקנים.
ישראל אייליג: יודע מה?
ישראל אייליג: הדבר הראשון היה אם היו מקיימים את החלטות הממשלה.
ישראל אייליג: 2014, סוף המבצע בעזה, החליטה ממשלת ישראל להוסיף לסורוקה 120 תקנים.
ישראל אייליג: אתה, אדוני היושב-ראש, היית אז שם, והיינו אחר כך בישיבה ב-2016, ב-2017, וליצמן כבר אמר שהכסף הגיעה, וקופת חולים אמרה - בתכל'ס, עשר מיטות.
מאיר כהן: בדקתי את דבריו של ליצמן, כי הבאתי אותו לסיור, כפי שאתה זוכר, שם.
מאיר כהן: ליצמן צדק.
ישראל אייליג: אני לא אומר מי צדק.
ישראל אייליג: 100 מיטות זה 50 רופאים.
ישראל אייליג: זה כ-200 אחיות.
ישראל אייליג: רק זה, אם היינו מקבלים עוד 50 רופאים לסורוקה אז, היום חלקם היו גומרים את ההתמחות.
ישראל אייליג: דיברו פה על מענקים.
ישראל אייליג: נתנו מענקים ב-2011.
ישראל אייליג: סיימנו אותם עד 2014.
ישראל אייליג: שינוי ברפואה בכל הארץ.
ישראל אייליג: מה קורה היום?
ישראל אייליג: ב-2017 מחוז דרום של קופת חולים הכללית קיבל ארבעה מענקים.
ישראל אייליג: זה מה שצריך להביא את הבשורה?
ישראל אייליג: הם קלטו 20 רופאים.
ישראל אייליג: אומר לי מיכאל: איך אני יכול לחלק אותם?
ישראל אייליג: למי?
ישראל אייליג: לזה כן ולזה לא?
ישראל אייליג: אז לא נתנו לאף אחד.
ישראל אייליג: הבאנו אנשים צעירים.
ישראל אייליג: אני מדבר מניסיון אישי.
ישראל אייליג: אני הבאתי את הבן שלי מהתמחות באיכילוב.
ישראל אייליג: עשה את ההתמחות בסורוקה, הבין את העתיד, וראה פלא – הוא מסיים התמחות באשדוד.
ישראל אייליג: מדוע – כי היכולות להשתכר, היכולות לחיות כמו בן אדם הן שם ולא פה.
ישראל אייליג: אז אם מישהו רוצה לשנות משהו, הדבר הראשון הוא קודם כל, תבדקו דברים פשוטים – כמה עומס יש על רופא בקהילה, ותשוו את זה.
ישראל אייליג: כמה עומס יש על רופא בבית חולים.
ישראל אייליג: כי בכל הארץ עושים שש תורנויות, אבל בסורוקה עושים שבע, שמונה, תשע, כי חסרים רופאים.
ישראל אייליג: בא בחור צעיר ואומר: אם אין לי ברירה, אני אגדל את הילדים שלי ולא את הילדים בחדר מיון.
ישראל אייליג: אלה הדברים שיש לפתור פה.
מאיר כהן: אין ספק שבמערכת הרפואית היום כמעט בכל מקום שאתה נוגע, אתה חש כאב.
מאיר כהן: תפקיד הוועדה הזאת – והיטבת לתאר את זה - אנחנו שומעים בסבלנות, ושמחים על כל פתרון שהוא לטווח רחוק.
מאיר כהן: בסופו של יום, כפי שאמרת, ובזה אנחנו מתעסקים בכל השיח שלי מול האוצר ומול הבריאות ומול מנהלי הקופות ומול מנהלי בתי החולים - כאן ועכשיו.
מאיר כהן: יש עכשיו בעיה – צריך לפתור אותה מחר בבוקר.
מאיר כהן: לזה אנחנו משוועים.
מאיר כהן: תן לי המלצה אחת, איך אפשר לפתור מחר בבוקר.
ישראל אייליג: 800 מיליון שקל – נאמר על-ידי משרד הבריאות – בפעם הראשונה ב-2015.
ישראל אייליג: 2015, 2016, 2017 – אנחנו מגיעים כבר לפעם הרביעית.
ישראל אייליג: מתוך זה, גם כשנתנו כסף, בא מנכ"ל קופת חולים ואמון עליי, ואומר: מתוך הכסף שקיבלתי, 70% או 80% זה כסף שלי.
ישראל אייליג: פשוט העבירו מצד אחד לצד שני.
ישראל אייליג: אין לי הכסף הזה.
ישראל אייליג: לכן בסורוקה – וביררתי את זה הבוקר – לא הגדילו את ניתוחי קיצור התורים ולו גם באחד בארבע השנים האחרונות.
מאיר כהן: אתה אומר שהם לוקחים סעיפים שממילא קיימים, ומוסיפים- - -
ישראל אייליג: נכון מאוד.
ישראל אייליג: זה הרעיון.
ישראל אייליג: השמיכה קצרה.
ישראל אייליג: אני משוכנע שעושים את זה במכבי.
מאיר כהן: אני מקווה שאת הכסף לא נוציא על צורכי ביטחון, ומאחל לנו שיהיה לנו שקט בשנים הבאות.
מיכל בירן: לא חסר כסף.
מיכל בירן: זה לא הבעיה.
סרגיי נגורנוב: משפט אחד.
סרגיי נגורנוב: יש עוד שחקן משמעותי מדרום, וזו אוניברסיטת בן-גוריון.
סרגיי נגורנוב: האוניברסיטה חייבת לייצר רופאים שמעוניינים לחפש התמחות בסורוקה ולעבוד שם.
מיכל בירן: זה לא עניין אידיאולוגי.
מיכל בירן: נאמר פה - אם אדם אומר:
מיכל בירן: אני לא אראה את הילדים שלי בשביל הציונות, ולהיות בסורוקה ולא במרכז - הוא לא צריך לשלם מחיר כזה.
מיכל בירן: צריך להביא את זה למצב אחר.
מאיר כהן: אני רוצה לסכם.
מאיר כהן: ראו, ועדת המשנה הזו פועלת- -
ישראל אייליג: רק מילה אחת – מעיר הבה"דים צה"ל לא מצליח לגייס רופאים.
מאיר כהן: הייתי בסיור שם.
מאיר כהן: אני, אגב, הופתעתי מזה.
מאיר כהן: חברים, ראשית, אני מודה לכם מקרב לב שבאתם.
מאיר כהן: ועדות משנה שמתעסקות באזורים, הן לא תמיד הוועדות הפופולריות, אך הן ועדות מאוד חשובות.
מאיר כהן: מוטי יוגב עושה את זה בצפון, והפגישה הבאה תהיה משולבת של שתי הוועדות, הצפון והדרום.
מאיר כהן: נשב פה עם כל האנשים, ונדווח מה עשינו.
מאיר כהן: אני מודד את צעדיי במה השגנו ומה לא השגנו.
מאיר כהן: אני משתדל מוועדה לוועדה לציין – אמרתי שמסלול הלימודים באחווה, ועוד כמה דברים שציינתי.
מאיר כהן: אני לא מאמין שנפתור כאן ועכשיו את כל הבעיות, אבל הן חייבות להיות על השולחן, ואסור לנו להרפות, ובמקום לריב עם מנהלי הקופות ומנהלי בתי החולים, אנחנו מנסים לא לעשות את זה אלא לשמוע אילו פתרונות הם מציעים, ועם כל המכלול הזה להגיע לשר הבריאות.
מאיר כהן: אני הרבה יותר זמין; אני יכול לקחת אותו לפרסה, שזה החלק האחורי של המליאה, לומר: שב, ותקשיב.
מאיר כהן: מה שלכם לוקח זמן, לפעמים לנו לוקח דקה אחת.
מאיר כהן: אנחנו משתדלים להתקדם עם זה.
מאיר כהן: זה חוסר אחריות לא לטפל בשאלות האלה של צמצום פערים בין פריפריה לבין מרכז.
מאיר כהן: זה חוסר אחריות – מי שגר בדימונה וגם מי שגר בתל-אביב ונפשו נתונה לאנשי הפריפריה, חש שאי-אפשר לפגוש אנשים שמספרים שהם מחכים שנים לתור, או לחילופין, מה שנעמה אמרה, שזה באמת נוגע ללב, הרופאים הנוירולוגים שצריכים לאבחן את הילד שלי, וכל מערך התמיכה הממשלתית תלוי באבחנה הזו, ואני צריך לחכות כל כך הרבה.
ג'מעה אזברגה: תודה רבה, אדוני.
ג'מעה אזברגה: הנושא הזה ומה שפורסם היום בעיתון זה לא מפתיע בכלל.
ג'מעה אזברגה: אותי, לפחות, לא הפתיע.
ג'מעה אזברגה: איפה שאתה נוגע, זה כואב, ממרפאת הכאב עד מרפאת אף, אוזן, גרון.
ג'מעה אזברגה: עברתי ניסיון אישי עם אשתי, שקבלו לה תור לשלושה חודשים לאורתופד, שהיתה צריכה לעשות ניתוח דחוף.
ג'מעה אזברגה: לקחתי את התור, אחרי שנתנו לה את התור לשלושה, ארבעה חודשים, התקשרתי לאסותא בתל-אביב, ושילמתי 300 שקל.
ג'מעה אזברגה: הגעתי לרופא.
ג'מעה אזברגה: מה ההפתעה שלי הכי גדולה – שכן שלי מהדרום.
ג'מעה אזברגה: הרופא גר בדרום, בקיבוץ להב, מרחק קילומטר ממני, מלקייה.
ג'מעה אזברגה: הוא נוסע כל יום מקיבוץ להב לתל-אביב, עובד שם בבית חולים, ועושה עבודה במסגרת הביטוח המשלים.
ג'מעה אזברגה: הסיכויים שלך להתקדם במרכז הרבה יותר גבוהים, ואני מבין כל רופא או סטודנט שבורח למרכז כדי להתקדם.
ג'מעה אזברגה: לדעתי, בעיית הנדידות היא מאוד רצינית, והקופות – תסלחו לי- -
ג'מעה אזברגה: צריך לתת הזדמנות לאותו רופא, שיעבוד גם בדימונה, ויקבל אותו שכר.
אלי אלאלוף: התכנסו לדון בהקמת ועדת משנה לנושא קבוצת האוטיסטים, במיוחד במגזר הערבי.
אלי אלאלוף: אני הוזמנתי ביחד עם עמותת "אלראזי", ביחד עם חבר הכנסת ג'מעה, ובאמת התרשמנו.
אלי אלאלוף: מצד אחד, יש איזו תזוזה במגזר הערבי, אבל היא רחוקה מלהיות שווה ברמה שזה נמצא במגזר היהודי שגם כן צריך לשפר אותו, זה לא במקום.
אלי אלאלוף: הגענו למסקנה מידית באותו דיון יחד עם ג'מעה, שכדי שהנושא הזה יטופל על ידי חברי הכנסת, במיוחד כדי לנסות לקדם את הנושא האוטיסטי במגזר הערבי.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת ג'מעה התנדב להיות יושב- ראש, אז נידבנו, או לא יודע מה, אבל זה היה ספונטני לשני הצדדים.
ג'מעה אזברגה: זה היה ספונטני, זו הייתה הצעה שלך, אני קיבלתי אותה באותו מעמד.
אלי אלאלוף: ביקשנו אז לצרף, כמו שמינוי של ועדת משנה חייבת להיות שמית, אז זה השם.
אלי אלאלוף: מוצע שג'מעה יהיה היושב-ראש, יחד עם חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, יחד עם חברת הכנסת נורית קורן, שעוד לא הגיבה, אבל אם לא, אז אנחנו נחליף.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת אברהם נגוסה ומיכל בירן שנוכחת.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אתם רוצים לדבר על זה.
אלי אלאלוף: לחבר הכנסת ג'מעה, יש רקע מתאים – הוא היה איש מערכת הבריאות וכו'.
ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, קודם כל, תודה רבה על המעמד ועל האמון שאתה נתת בי להיות יושב-ראש ועדת משנה לעניין האוטיזם.
ג'מעה אזברגה: אני, בהיותי איש של מערכת הבריאות, עבדתי הרבה שנים במערכת הבריאות, וגם ההשכלה האקדמית שלי היא ניהול מערכות בריאות.
ג'מעה אזברגה: אגב, היום אני פנסיונר של קופת חולים "מכבי", למרות זאת, אני מעורה במערכת, ויש לי קצת רקע.
ג'מעה אזברגה: הנושא של האוטיזם הוא נושא מאוד כאוב בכלל בכל המדינה בכלל, ובמגזר הערבי בפרט.
ג'מעה אזברגה: הנושא מצריך המון כוח אדם מגוון, אתה צריך הרבה אנשים על מנת לאבחן את הנושא הזה, ואצל ילד שהוא אוטיסטי, אתה צריך כמה תחומים, בעצם הוא חי בעולם משלו.
ג'מעה אזברגה: זו לא מחלה, אפשר להגדיר.
ג'מעה אזברגה: כלומר, הנושא של האבחון הוא בעייתי.
ג'מעה אזברגה: הנושא השני הוא נושא מגוון בין משרד הבריאות למשרד הרווחה, וזה מצריך המון כוח אדם, דבקות במטרה, על מנת להגיע ולהתקדם בעניין אבחון האוטיזם.
ג'מעה אזברגה: הנושא השלישי, או לא פחות ואפילו יותר – נושא כוח האדם המוכשר לעניין הזה.
ג'מעה אזברגה: הבעיה היא כוללנית ובפרט בדרום, זאת אומרת, הבעיה כפולה – פעם אחת בדרום ופעם אחת במגזר הערבי.
ג'מעה אזברגה: אני יודע שהמשימה היא לא פשוטה ולא קלה, אבל אני איעזר בבעלי מקצוע על מנת להכין תכנית מפורטת ולהביא את הנושא הזה לפחות למודעות של הציבור, ואחר כך, לנסות לתקצב את זה בצורה זו או אחרת - - -
אלי אלאלוף: וגם לממשלה.
ג'מעה אזברגה: לממשלה כמובן.
ג'מעה אזברגה: כמובן גם בעזרתך כיושב-ראש הוועדה, וגם כאיש שנמצא בתוך הקואליציה.
ג'מעה אזברגה: שוב פעם, תודה רבה על האמון.
מיכל בירן: אני חושבת שזה חשוב.
מיכל בירן: אני שמחה על הקמת ועדת משנה.
מיכל בירן: יצא לי להיתקל באספקטים אחרים של בריאות הנפש בחברה הערבית, גם בך, ועדת המשנה לפורום בריאות הנפש.
מיכל בירן: גם בזה שקיבלתי פניות מפסיכולוגים שעובדים ברשויות מקומיות שלא נחשבים תחנה לבריאות הנפש, ובגלל זה בעצם לא צוברים ותק, ולא מצליחים להתקדם במערכת.
מיכל בירן: אני שמחה להתכנס גם לנושא הזה שהוא מאוד חשוב.
אלי אלאלוף: פורמלית אנחנו אמורים להצביע על אישור הקמת ועדת משנה להתמודדות עם הנושא האוטיסטי במגזר הערבי.
אלי אלאלוף: הצבעה - מי בעד?
אלי אלאלוף: הקמת ועדת משנה לנושא בניית תכנית אב לטיפול באוטיזם במגזר הערבי אושרה.
אלי אלאלוף: אני שמח שזה קם.
אלי אלאלוף: היום ה-16 לאפריל 2018, א' באייר תשע"ח, שעה 13:04.
אלי אלאלוף: על סדר-היום תקנות הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (סדרי בחינות) (תיקון), התשע"ח-2018 ותקנות הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (עבודה בפיקוח במקצועות הפודיאטריה והפודיאטריה הניתוחית), התשע"ח-2018.
אלי אלאלוף: אני שמח שכנראה בסוף הישיבה אנשים יהיו יותר שמחים, אני אוהב את זה.
אביטל אגמון ברקוביץ: אנחנו שמחים מאוד שהגענו לרגע זה.
אביטל אגמון ברקוביץ: אני מקווה באמת שסוף סוף נסיים את זה.
אביטל אגמון ברקוביץ: בהצלחה לכולנו.
אלי אלאלוף: מישהו רוצה להסביר יותר, להתייחס יותר?
שמרית גיטלין-שקד: כן, אביטל, תסבירי על תקנות סדרי בחינות.
אביטל אגמון ברקוביץ: תקנות סדרי בחינות זה בעצם תיקון של התקנות הקיימות היום של סדרי בחינות.
אביטל אגמון ברקוביץ: למעשה, אנחנו משנים גם את עניין הערר של הבחינה, את העיון בבחינה, וגם את האופציה להיבחן בעל-פה בפודיאטריה ובפודיאטריה ניתוחית, מה שלא קיים כיום בתקנות, וגם עבודה בפיקוח, שזה חלק מהתנאים לקבל תעודה בפודיאטריה ובפודיאטריה ניתוחית.
אביטל אגמון ברקוביץ: זהו, נראה לי שפשוט כשנעבור סעיף-סעיף אז נראה.
אריאל ארליך: אני עורך דין אריאל ארליך מ"פורום קהלת".
אריאל ארליך: אני אגיד משהו כללי: כמובן שאני מצטרף לברכות החמות מאוד על כך שאנחנו מגיעים לרגע הזה, אבל אני אומר באמת קצת בנימוס ובאיפוק – כי אביטל ביקשה ממני ויש לי הרבה הערכה לאביטל ולכל העבודה הרבה שהושקעה פה באמת לאורך כל השנה האחרונה – אבל אני אומר גם, עם כל הצניעות, שאלמלא הוגשה עתירה לבג"ץ לפני שנה, אני אומר בצער, לא היינו פה היום.
אריאל ארליך: הנושא של ההסדרה של המקצוע הזה קבור בתחתית הערמה במשרד הבריאות.
אריאל ארליך: יכול להיות שמטעמים טובים – כי יש הרבה מאוד נושאים שמשרד הבריאות עוסק בהם שאולי יותר דוחקים ויותר בוערים - אבל זה נדחה ונדחה ונדחה, ואנחנו היום כבר שמונה שנים אחרי החוק.
אריאל ארליך: אני לא אומר את זה סתם בשביל להזכיר נשכחות, אלא בשביל לדבר על הפודולוגים.
אריאל ארליך: הנושא של הפודולוגים – אתה זוכר בוודאי את הפודיאטרים מצרפת, שכזכור, מבחינה דמוגרפית, נקרא לזה, הם רוב האוכלוסייה שצריכה את ההסדרה.
אריאל ארליך: הם לא ייהנו כרגע מהתקנות האלה.
אריאל ארליך: אחרי הליך ארוך שהיה במהלך השנה והשנתיים הקודמות, החליט משרד הבריאות – פרופסור ארנון אפק, המשנה למנכ"ל – נדמה לי בוועדה הזו, אחרי דיון ארוך, ואמר: פודולוגים, זאת אומרת, פודיאטרים בעלי השכלה הצרפתית, יוכרו, יוסדרו ויקבלו גם הם תעודות.
אריאל ארליך: אנחנו עומדים עכשיו כמעט שנתיים מאז שזה קרה, באוגוסט 2016, משלימים היום את הפודיאטרים והפודולוגים עדיין נשארים מאחור.
אלי אלאלוף: מה חסר כדי לקבל אותם?
אריאל ארליך: אנחנו חשבנו שאפשר להסדיר בתוך התקנות, משרד הבריאות רצה לעשות תיקון חקיקה.
אריאל ארליך: משרד הבריאות – אביטל, תקני אותי אם אני טועה – הציע תיקון חקיקה ששוכב כבר שנה וחצי.
אביטל אגמון ברקוביץ: לא, לא.
אביטל אגמון ברקוביץ: אושר תזכיר והתקבלו הערות.
אלי אלאלוף: עוד לא הגיע לפה.
אריאל ארליך: עוד לא הגיע לפה.
אריאל ארליך: תזכיר חקיקה נכתב כבר לפני שנה וחצי.
אריאל ארליך: הוא היה בתוך משרד הבריאות, התגלגל שם כמעט שנה, לפני חצי שנה הופץ, ועכשיו, למיטב ידיעתי, הוא שוכב במשרד המשפטים.
אריאל ארליך: אז לא משנה מי הגורם בממשלה שתוקע את זה, את אביטל זה עבר מזמן אז אני לא - - -
אלי אלאלוף: אביטל פה.
אביטל אגמון ברקוביץ: הפצנו תזכיר, כרגע קיבלנו את כל ההערות והמשרד - - -
אלי אלאלוף: כמה זמן מאז שאתם מפיצים את התזכיר אתם נותנים להם להגיב?
אביטל אגמון ברקוביץ: כבר עברנו את שלב הזמן שהם יכולים להגיב.
אביטל אגמון ברקוביץ: פשוט כרגע במשרד חושבים שצריכים לעשות חשיבה מחודשת.
אלי אלאלוף: מי זה "במשרד"?
אביטל אגמון ברקוביץ: ראש האגף למקצועות רפואיים חושב שצריך לעשות חשיבה - - -
אלי אלאלוף: מי זה הפרופ'?
אביטל אגמון ברקוביץ: פרופ' יציב.
אביטל אגמון ברקוביץ: הוא חושב שצריך לעשות חשיבה מחודשת האם בכלל מדובר באותם מקצועות.
אביטל אגמון ברקוביץ: זה משהו שהוא לגיטימי.
אביטל אגמון ברקוביץ: העובדה שזה עבר תזכיר חוק לא אומרת כלום, עדיין אפשר לחשוב, וכרגע זה מה במשרד חושבים שצריך לעשות.
אריאל ארליך: אני רק אומר, אדוני, חשיבה מקצועית בוודאי שצריכה להיעשות - - -
אלי אלאלוף: אני, ברשותכם, אקבע פגישה אישית עם פרופסור יציב ואני אבדוק את זה.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה שנעכב עוד את ההכרה בקבוצה.
אביטל אגמון ברקוביץ: כן, בשמחה.
אביטל אגמון ברקוביץ: אין בעיה.
אריאל ארליך: תודה.
אריאל ארליך: אני באמת הארכתי בנושא הזה כי אני באמת חושב – ואני אומר את זה באמת בדיוק בשביל זה - - -
אלי אלאלוף: תודה, זה בדיוק המקום לעשות.
אריאל ארליך: אני חושב שהלחץ שלך פה הוא זה שיוציא את העגלה הזו מהבוץ, שכבר חשבנו שהיא יצאה לפני שנתיים ועכשיו היא שוב נתקעת.
אריאל ארליך: אז הבחינה המקצועית צריכה להיעשות.
אלי אלאלוף: פרופ' יציב עזר לנו בהרבה דברים.
אריאל ארליך: בוודאי ובוודאי.
אריאל ארליך: אני בטוח שזה לא עניין של חוסר רצון, אבל זה עניין שחייבים דחיפה מצדך.
אלי אלאלוף: אנחנו נקבע פגישה אתו וננסה לקדם את זה.
אריאל ארליך: שעוד בקדנציה הנוכחית אתה תשלים גם את נושא הפודולוגים.
אריאל ארליך: אחרת זה ייתקע לעוד שנים.
אלי אלאלוף: אני מוכן להישאר כל עוד שיש קדנציה, אותה קדנציה.
אריאל ארליך: זה לא תלוי רק בך, לצערי.
אריאל ארליך: תודה רבה.
אריאל ארליך: זה מה שהיה לי לומר.
אריאלה מילר: בהמשך לדבריו של אריאל ארליך, רציתי פשוט להסביר - וזה מה שהסברתי קודם למשרד הבריאות בשולחן העגול - שעיכוב של החקיקה של הפודולוגים פוגע בחופש העיסוק שלהם, מפני שקופות חולים מתחילות כבר לאיים ופשוט לפטר את הצרפתים שעובדים ולקחת על הדרך אנגלוסקסים.
אריאלה מילר: יש פה פגיעה ממשית גם מבחינה כלכלית, כי כבר מתחילים לעשות הבדל בין רמה לרמה ומדובר באותו מקצוע.
אריאלה מילר: אני עומדת על כך ואני חושבת שצריך לעשות חשיבה מחדש ולבדוק סילבוסים כמו שחושבים במשרד הבריאות.
אריאלה מילר: לבדוק.
אריאלה מילר: הדברים טעוני בדיקה.
אלי אלאלוף: חייבים לפתור את הבעיה, א', כי כצרכן של השירות הזה בבית אני רואה שזה לוקח זמן רב לקבל את השירות בגלל שאין מספיק כוח אדם.
אלי אלאלוף: זה גם יוזיל את העלות של הטיפול, כי זה פחות מרופא ורופא יותר יקר מפודולוג וכו'.
אלי אלאלוף: זאת אומרת, יש פה הרבה אלמנטים שאם פותרים את הבעיה זה רק עושה טוב לכולם, אז צריך להגיע לזה.
אלי אלאלוף: כפי שאמרתי, אני אקבע את הפגישה.
אלי אלאלוף: אבל, מצד שני, אני שמח שלפחות את השלב הזה עברנו וזה גם יגרום לזרז את השלבים האחרים.
אלי אלאלוף: אז אנחנו יכולים לעבור לקריאה?
שמרית גיטלין-שקד: אביטל, את רוצה לקרוא?
אביטל אגמון ברקוביץ: אני נותנת לך את הכבוד.
שמרית גיטלין-שקד: "תקנות הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (סדרי בחינות) (תיקון), התשע"ח-2018 אולי נאמר איזושהי מילה על התיקון של התקנה הזו.
שמרית גיטלין-שקד: בעצם כרגע, מבחינת יתר מקצועות הבריאות שמוסדרים, נקבע שהבחינה תהיה בכתב בשפות: עברית, ערבית, אנגלית, צרפתית, רוסית וספרדית.
שמרית גיטלין-שקד: כמו כן, אפשרנו למנהל, במקרים חריגים, לאשר לנבחן עריכת בחינה בשפה נוספת.
שמרית גיטלין-שקד: בניגוד לכך, בעצם אנחנו קובעים שהבחינה במקצועות הפודיאטריה והפודיאטריה הניתוחית תהיה רק בשפה העברית והיא תהיה רק בעל-פה ולא תהיה בכתב.
שמרית גיטלין-שקד: אנחנו הוספנו איזשהו תיקון שיכול שהבחינה תכלול גם ביצוע פעולות בתחום העיסוק במקצועות אלה.
שמרית גיטלין-שקד: כלומר, הכוונה היא שיכול להיות שהבחינה תהיה איזשהו סוג של בחינה מעשית ולא רק בחינה של דיבור, של שאלות.
דניאל וייס: למה רק בעברית?
נעמה מזור: זאת אומרת שהתקנה הזו נותנת לנו בעצם את האפשרות לומר "לא" למי שמבקש להיבחן בשפה שאינה עברית?
שמרית גיטלין-שקד: זה מה שאתם הצעתם.
שמרית גיטלין-שקד: אתם הצעתם שהבחינה תהיה אך ורק בשפה העברית.
שמרית גיטלין-שקד: אני הבנתי את זה כך מכיוון שאתם עושים בחינה בעל-פה ומדובר באיזשהו צוות בוחנים שלא דובר את כל השפות שכתובות היום בתקנה.
דניאל וייס: כן, אבל כל מי שיבחן אלה אנשים בעלי מקצוע - - -
אריאלה מילר: למה לא אנגלית?
דניאל וייס: בדיוק.
דניאל וייס: למה לא אנגלית?
קרולין צמח: למה שלא יהיה, למשל, מישהו שיתרגם את השאלה בעברית לשפה אחרת?
נעמה מזור: זה מה שאנחנו עושים היום, למשל, בבריאות השן.
נעמה מזור: הסיבה שאני מעלה את זה היא מכיוון שאנחנו מקבלים הרבה בקשות להיבחן בשפות אחרות ולכן - - -
שמרית גיטלין-שקד: בכתב.
נעמה מזור: וגם בעל-פה.
נעמה מזור: בבריאות השן, למשל, טכנאי שיניים נבחנים בעל-פה.
נעמה מזור: אנחנו מקבלים הרבה בקשות והסיבה שאני מעלה את זה כאן היא בגלל שאני רוצה שזה יופיע בפרוטוקול ושתהיה התשובה.
אלי אלאלוף: באיזו שפה הבחינה בכתב?
שמרית גיטלין-שקד: כרגע בפודיאטריה ובפודיאטריה ניתוחית אין בחינה בכתב, אבל בשאר המקצועות, כמו רפוי בעיסוק וכו', הבחינה היא בעברית, ערבית, אנגלית, צרפתית, רוסית, ספרדית ויש אפשרות לשפות נוספות.
שמרית גיטלין-שקד: כרגע אנחנו מדברים על בחינה שונה, לא בחינה בכתב, אלא בחינה בעל-פה.
שמרית גיטלין-שקד: כלומר, יושבת איזושהי ועדת בוחנים ושואלת את הנבחן שאלות, או שמבקשת ממנו לעשות - - -
אלי אלאלוף: רק בעברית?
שמרית גיטלין-שקד: כרגע הצעה של משרד הבריאות היא שהבחינה תהיה בשפה העברית.
אלי אלאלוף: א', כי זה לא יכול להיות.
אלי אלאלוף: זו לא שפה שמשתמשים – כדי לטפל ברגלים לא צריך להיות גאון בעברית, צריך להיות גאון ברגלים.
אלי אלאלוף: אז בואו נדבר את כל השפות האפשריות, אני לא מבין למה זה לא יכול להיות.
אביטל אגמון ברקוביץ: צריך לשים מתורגמן.
דניאל וייס: יתרה מזאת, הרי כרגע גם לא לומדים את זה בארץ.
דניאל וייס: זאת אומרת, מי שהיום ייבחן, בעשר שנים הקרובות לפחות, כולם עולים.
דניאל וייס: מה ההיגיון?
קרולין צמח: כולם עולים.
קרולין צמח: אין היגיון.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה שזה יהיה בשפה אחת, בעברית, כי גם היא לא שפה שזקוקים לה כדי לבצע את המקצוע.
אביטל אגמון ברקוביץ: אבל אי אפשר גם בכל השפות.
אביטל אגמון ברקוביץ: אנחנו חיים פה, במדינת ישראל.
אלי אלאלוף: אנחנו חיים במדינת ישראל שהיא מדינה קולטת עלייה.
קרולין צמח: אם יש מתורגמן, זה אפשרי?
ורה אופיר: מכיוון שאנחנו פשוט נתקלים בהרבה מקצועות, לא רק מקצועות בריאות, בנושא התרגום של בחינות וכו', אז מה שאפשר לעשות במקרה כזה – כי באמת אי אפשר שאת אותו מבחן כל אחד ייבחן בשפה שלו.
ורה אופיר: מה שאפשר לעשות הוא שהמבחן יהיה, נגיד, בעברית אבל שהוא יהיה מתורגם גם לאותן שפות שאנשים דוברים אותן.
ורה אופיר: זאת אומרת, הוא לא חייב להיות איש מקצוע, הוא רק פשוט צריך לתרגם, לדעת שהתרגום יהיה - - -
אלי אלאלוף: אני יודע שבמשרד הקליטה יש לכם תקציב לתרגומים.
ורה אופיר: תרגומים בכתב זה יותר קל.
ורה אופיר: את התקציב יש כמובן.