GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת מימון: לא יצטרכו לתקן את זה.
<עודד פריד: תהיה טענה שהאם המיועדת, הכוונה גם אב מיועד.
מירב בן ארי: היא לא רלוונטית כי אנחנו מדברים רק על האם.
<עודד פריד: החוק לא מדבר על גברים בכלל.
מירב בן ארי: נכון, אבל גם כשיגיע גבר, זה לא קשור אליו.
מירב בן ארי: אנחנו נסכם כאן את הדיון, כי תיכף אחרינו יש דיון של ועדת המשנה.
מירב בן ארי: ההערות שהעברתם כאן, חלק מהן יועברו לראשי הקואליציה וההחלטה שלהם.
מירב בן ארי: צריך לזכור בסופו של דבר שיש דברים טובים בחוק שאנחנו צריכים לקדם.
מירב בן ארי: יש נושא מהותי שנמצא כאן על השולחן ונמצא בכל מקום, פיל גדול וענק שנמצא כאן בחדר בכל מה שקשור לאבות.
מירב בן ארי: בעניין הזה, כמו שאתם מבינים יש אי-הסכמה בקואליציה, וזה פחות סוגיות בריאותיות, יותר סוגיות פוליטיות שצריכות להיפתר.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שאני ויושב-ראש הוועדה נעשה את המקסימום לקדם את הנושאים האלה.
מירב בן ארי: הבנתם שזה חשוב לו.
מירב בן ארי: אצלי אין שאלה כמה זה חשוב לי.
מירב בן ארי: נעשה את המקסימום, אבל חייבים להבין שהנציגים הרלוונטיים של המשרדים, שבסך הכול מבצעים את המדיניות של השרים הרלוונטיים, בסוף אנחנו צריכים להביא את זה לשיקולים אחרים, אבל השיקולים שנמצאים כאן בשולחן, לפחות בצד הזה, הם שיקולים מקצועיים שלהם, של המשרדים.
מירב בן ארי: את העניין המהותי אנחנו צריכים לפתור מול הקואליציה, כי בסופו של דבר זה עניין שאנחנו מאוד מאוד מאמינים בו ורוצים אותו.
מירב בן ארי: שמעתי גם את התגובה של חבר הכנסת יוגב.
מירב בן ארי: אנחנו צריכים להבין שיש לנו אי-הסכמה בעניין הזה.
מירב בן ארי: אני לא חוסמת אף אחד, יש חופש ביטוי וחופש ביטוי לכולם, אבל בסופו של דבר אנחנו לא נסכים על זה, לא משנה מה יקרה.
מירב בן ארי: אנחנו לא נסכים, זה שתי תפיסות עולם שונות לחלוטין.
מירב בן ארי: בעיניי אין שום סיבה למנוע מגברים להיות הורים פונדקאים.
מירב בן ארי: אין שום סיבה.
מירב בן ארי: אני רואה את זה גם אצלי בבית ואני רואה את זה גם מסביבי.
מירב בן ארי: אני חושבת שרוב מי שיושב בשולחן הזה הוא אתכם - -
מרדכי יוגב: הוא לא מייצג את הרוב בישראל - -
מירב בן ארי: - - חוץ ממוטי יוגב.
מירב בן ארי: מוטי, הגנתי על זכותך - - -
מרדכי יוגב: - - ואת רוב האנושות.
מרדכי יוגב: גם אם אני פה לבד, אני מייצג את הרוב.
מירב בן ארי: מוטי, הגנתי על זכותך לחופש הביטוי.
מירב בן ארי: אם אני אדם ליברל דמוקרטי אני יכולה לקבל גם דברים שלא מקובלים עליי.
מרדכי יוגב: אני מכבד את דעתך.
מירב בן ארי: אמרתי "רוב", לא אמרתי "כולם".
מירב בן ארי: מי שיושב כאן בשולחן ומאחורה, חושב שגברים, גברים היום במדינת ישראל, ב-2018, יכולים להיות הורים נהדרים, מצוינים, לא פחות מנשים.
מירב בן ארי: נכון, הם לא ילדו, כי אין להם את היכולת הזאת, אבל הם יכולים להיות הורים נפלאים.
מירב בן ארי: זו הדעה האישית שלי.
מאיר כהן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
מאיר כהן: ננסה להיות ענייניים.
מאיר כהן: בסופו של יום העבודה המשמעותית מתבצעות בין פגישה לפגישה.
מאיר כהן: אנחנו כאן אוספים את הנתונים, שומעים את האנשים, אבל לא מרפים.
מאיר כהן: שאלת התורים היום – יש כתבה בידיעות אחרונות שמעידה יותר מאלף מילים על מה שקורה על ההמתנה.
מאיר כהן: נחלק את הישיבה הזו לשניים: בחלק הראשון אבקש לדבר על המקצועות הפרא רפואיים, במיוחד קלינאי התקשורת.
מאיר כהן: אבקש לשמוע את ההתארגנות שלכם, מה התפתח מהפגישה שעברה.
מאיר כהן: אנחנו לא מרפים.
מאיר כהן: אנחנו זה אני, בצוות שלי וחברי כנסת שנמצאים כאן.
מאיר כהן: אנחנו ברצף פגישות שלשמחתי מתחילות לאט-לאט לשאת פרי, אבל המציאות הקשה הזו, שבמדינת ישראל התורים לרפואה, התורים חסרי התקדים במקצועות הפרא רפואיים, הורים שמגיעים ומחכים לאבחונים של ילדיהם שנה ושנתיים, זה דבר שבאמת אנחנו לא צריכים להיות אדישים אליו.
מאיר כהן: נפגשתי עם מנהלי בתי החולים ומנהלי האוניברסיטאות ועם השר ועם אנשיו.
מאיר כהן: כולם יודעים שזה נמצא על השולחן, ומטפלים בזה.
מאיר כהן: מיכאל, לפני שאתן לך זכות דיבור, כי אני רוצה שתיתן לנו סקירה – אחד הדברים הבולטים הם הגנים וקלינאי תקשורת בכלל בדרום.
מאיר כהן: הדרום סובל מפער גדול מאוד בכל הקשור לקלינאי תקשורת.
מאיר כהן: אזכיר שבמסגרת ההשתדלות שלנו, שגם באוניברסיטת בן-גוריון, גם במכללות ייפתחו מגמות לקלינאות תקשורת.
מאיר כהן: בן-גוריון עדיין עומדים בסירובם, אבל אני יכול להכריז בסיפוק, שבמכללת אחווה באוקטובר הקרוב ייפתח מסלול לקלינאי תקשורת.
מאיר כהן: כאשר נפגשתי עם הצוות של אחווה, פרופ' רות שושה רז, המנהלת, הגיעה לשם עם רוח חדשה ועם רצון יוצא מן הכלל להיות קשובה לצרכים הקהילתיים רפואיים של האזור.
מאיר כהן: מכאן אני מודה לה על ההתגייסות יוצאת הדופן.
מאיר כהן: כבר באוקטובר יוכלו תלמידים, סטודנטים מהנגב, ללמוד במכללת אחווה.
מאיר כהן: שוב, אני מודה לכל השותפים להחלטה זו.
מאיר כהן: בבקשה, מיכאל.
מיכאל מישורי- דרעי: בוקר טוב לכולם.
מיכאל מישורי- דרעי: מיכאל מישורי-דרעי.
מיכאל מישורי- דרעי: אני מנהל מחוז דרום של הכללים בשש השנים האחרונות.
מיכאל מישורי- דרעי: הייתי בעבר גם המשנה למנהל סורוקה, כך שאני מכיר גם את הנושא השלישוני בדרום.
מיכאל מישורי- דרעי: בדרום אנחנו מתמודדים עם מצוקה באמת קשה מאוד של מטפלים.
מיכאל מישורי- דרעי: אתחיל ברפואה, ולמקצועות הבריאות אגיע, אבל זה הדיון היום – הנושא של רפואה יועצת.
מיכאל מישורי- דרעי: בעוד שברפואה הראשונית אנו די משתלטים על המצב – כמות הרופאים המתמחים ברפואת משפחה הם בשליטה שלנו, של הקהילה – אני היום עם עשרים מתמחים ברפואת משפחה חדשים כל שנה.
מאיר כהן: תקדים את המאוחר.
מאיר כהן: תן לנו סקירה על קלינאי תקשורת.
מיכאל מישורי- דרעי: במקצועות הבריאות בקלינאות תקשורת בראש ובראשונה יש פער גדול מאוד ומחסור בקלינאות תקשורת בדרום – במיוחד בדוברי השפה העברית.
מיכאל מישורי- דרעי: שליש מהדרום הם מהחברה הבדואית.
מיכאל מישורי- דרעי: אתה יכול לספור על כף יד אחת קלינאי תקשורת שהם דוברי השפה, וזה תחום שחייב להיות עם שפה.
מיכאל מישורי- דרעי: גם מרבית הילדים – שיעור הילדים בקרב החברה הבדואית הוא גבוה מאוד.
מיכאל מישורי- דרעי: החציון בחברה הבדואית הוא גיל 13, כך שאנחנו מדברים על צורך הולך וגובר לנושא של קלינאות תקשורת, התפתחות הילד, והבשורה שלך שתיפתח מגמה - אני לא יודע כמה יהיו בכל מחזור.
מאיר כהן: לקחנו את זה בחשבון.
מאיר כהן: הנושא של קלינאות תקשורת במגזר הערבי הבדואי נלקח בחשבון בהיערכות של אחווה.
מיכאל מישורי- דרעי: חייבים לתכנן זאת כך שמהנגב הדרומי יגיעו, מכסייפה, מערוער – מכל המקומות יגיעו ללמוד כדי שיהיו פזורים בשטח.
מיכאל מישורי- דרעי: אנחנו כמחוז, צמאים ללומדים החדשים האלה.
מיכאל מישורי- דרעי: ניתן התנסויות בקהילה.
מיכאל מישורי- דרעי: כבר היום מירושלים עם האוניברסיטה אנו בקשר לקבל התנסויות בדרום קלינאיות תקשורת, לתת להם שדות קליניים בדרום כדי להגביר אולי את הקשר, ואולי מישהו או מישהי כן ירצו להישאר בדרום.
מיכאל מישורי- דרעי: זה אחד הניסיונמות שאנו עושים.
מיכאל מישורי- דרעי: יש גם לזכור שיש פערים בשכר, מאוד גדולים, בין העיסוק ברפואה פרטית בתחום קלינאות תקשורת לבין השכר הציבורי – פער גדול מאוד, שגורם לקלינאות תקשורת לרצות לעבוד יותר כפרטי –ואז המטופל מבצע מסלול של החזר, שהוא לא טוב בעיניי.
מיכאל מישורי- דרעי: זה התפתח מאוד בדרום.
מיכאל מישורי- דרעי: אנחנו ככללית, נהיה מוכנים לעודד את ההגעה של קלינאיות, כולל מלגות, כולל- -
מאיר כהן: הצטרפו אלינו שלושה חברי כנסת נכבדים.
מאיר כהן: ד"ר אחמד טיבי, גניקולוג מוכשר מאוד.
מאיר כהן: כל מי שנמצא פה, מהנגב.
ג'מעה אזברגה: אני גר בלקייה.
ואאל יונס: אני גר בערערה.
מיכאל מישורי- דרעי: אשלים.
מיכאל מישורי- דרעי: נהיה מוכנים לכל עידוד הגעה של קלינאיות תקשורת לדרום – כולל מלגות.
מיכאל מישורי- דרעי: אנחנו בקשר עם ראשי הרשויות, וכולם מוכנים להעניק פתרונות בנושא דיור וכל מיני עזרות נוספות – העיקר שתגיע קלינאית לדרום.
מיכאל מישורי- דרעי: אם נעשה בדיקה של כמה קלינאיות יש פר אלף איש או פר אלף ילדים, תמצא מספר נמוך ביותר.
מיכאל מישורי- דרעי: ההיצע נמוך מאוד.
מיכאל מישורי- דרעי: אם יהיו מחזורים של ארבעים סטודנטים כל שנה, אני מאמין שזה יקרה עוד כמה שנים קדימה, אבל זה יהיה פתרון לא רע.
מאיר כהן: אני מנסה לדוג מדבריך כמה כותרות.
מאיר כהן: האחת, קופת חולים כללית – ותגיד לי אם דייקתי - במאבק להביא קלינאי תקשורת לדרום, במיוחד תלויי שפה – חבר הכנסת אזברגה- - -
ג'מעה אזברגה: הבן שלי קלינאי תקשורת.
מאיר כהן: אתם מוכנים לתת להם הטבות.
מאיר כהן: אילו?
מיכאל מישורי- דרעי: מלגות.
מיכאל מישורי- דרעי: אני מדבר על השלב של הסטודנטים.
מיכאל מישורי- דרעי: מלגות, עזרה, בדיור, נסיעות, אחזקת רכב - כל הדברים האלה.
מאיר כהן: זו התקדמות משמעותית מאוד.
מאיר כהן: למי הסטודנטים האלה פונים בקופת חולים?
מיכאל מישורי- דרעי: אליי.
מאיר כהן: למיכאל מישורי, מנהל מחוז דרום.
מאיר כהן: כלומר אני יכול לבוא לפקולטה שנפתחת ולומר: מי שרוצה לקשור את עתידו עם קופת חולים, ולעבוד בה, יכול לקבל מהם כך וכך.
מיכאל מישורי- דרעי: נכון.
מיכאל מישורי- דרעי: תמורת התחייבות.
מאיר כהן: רשמנו לפנינו.
מאיר כהן: נציגי הקופות.
מאיר כהן: מכבי, בבקשה.
נחמן אש: נחמן אש, ראש חטיבת הבריאות במכבי.
נחמן אש: ראשית, אני מודה על הדיון.
נחמן אש: זה דיון מאוד חשוב, כי אנו נתקלים באותו מצב כפי שנאמר על-ידי הכללית – מיעוט מטפלים, קושי גדול מאוד להביא מטפלים לדרום ולתת אפשרות.
נחמן אש: אורכי התורים מאוד גדולים.
נחמן אש: זה אתגר גדול.
נחמן אש: גם אנחנו עושים כל מיני פעולות כדי להביא מטפלים, אבל מה שהוזכר על-ידי כללית – יש פה נקודת מפתח שצריך לטפל בה, והיא כשל שוק של העדפת המטפלים, להיות ברפואה הפרטית.
נחמן אש: זה צרה צרורה, שגם מושכת את המטפלים למרכז מהדרום, כי ברפואה פרטית אתה יכול להשתכר יותר במרכז.
נחמן אש: המפתח זה ההחזרים.
נחמן אש: ברגע שאנחנו מחויבים לתת החזרים, ולפי הרגולציה, אם מישהו מחכה יותר משלושה חודשים לטיפול, אנו מחויבים לתת החזר, כל המערכת נוטה לכיוון הרפואה הפרטית.
נחמן אש: המטפלים יודעים שיקבלו יותר כסף, המטופלים יודעים שיקבלו החזרים, וההסטה היא לשם.
נחמן אש: אנחנו מברכים את העובדה שמשרד הבריאות יוצא עם מבחני תמיכה, שיוסיפו כספים לקופות ונוכל לשלם יותר; לצד זה, חייבים לקבוע שמבטלים את ההחזרים.
נחמן אש: לא קל ציבורית לומר דבר כזה, אבל אני חושב שזה מפתח לזה שכל הטיפול הזה יעבוד.
מאיר כהן: אם נבטל את ההחזרים, ניצור מצב שאין מענה להורים האלה, האלה, חברים.
מאיר כהן: הרי אתם לא יכולים – לא אתה ולא הכללית, ותכף נשמע את נציגי משרד החינוך, שמתוך 15,000 שעות, נדמה לי ששני-שלישים אתם מיישמים מהשעות.
מאיר כהן: אם לא נבטל את ההחזרים, זה גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.
מאיר כהן: לכן, אדוני , תנסה להציע במוח הפורה שלך משהו שהוא אחרת.
נחמן אש: ברור לי שאי-אפשר לבטל את ההחזרים מהיום להיום, אבל אני חושב שיש לקבוע שני דברים: אחד, להוסיף כסף לתחום הזה, שנוכל להעלות את התשלומים במערכת הציבורית.
מאיר כהן: כשאתה אומר להוסיף כסף, ממי?
נחמן אש: להוסיף ממשרד הבריאות למשרד האוצר.
נחמן אש: שיקצה כסף לתחום הזה.
מאיר כהן: בקול שקורא, שיקצה תקציב אך ורק לנושא של קלינאות תקשורת.
נחמן אש: ושאר מקצועות הבריאות בתחום התפתחות הילד.
נחמן אש: הדבר השני, שנקבע אופק לביטול ההחזרים, כלומר שנגיד: בעוד שנה לא יהיו החזרים.
נחמן אש: כך תהיה הסטה.
מאיר כהן: אני לא תומך ולא אתמוך בשום פנים ואופן בביטול ההחזרים עד שהשטח לא יגיד שיש לנו רוויה ויש לנו אנשי מקצוע.
מאיר כהן: כל עוד אין לנו אנשי מקצוע - אספר לך את הסיפור האישי שלי – אחד מנכדיי היה צריך ללכת לקלינאי תקשורת.
מאיר כהן: בצר לנו הלכנו למרכז הארץ, ושילמנו סכום גדול מאוד.
מאיר כהן: גם אני כחבר כנסת לא אמרתי: חכו עד שייתנו, לא ייתנו.
מאיר כהן: ילדים צריכים טיפול, ילדים צריכים אבחון, ילדים צריכים מענה.
נחמן אש: ברור, אבל ברור לך, שלא כל המטופלים מסוגלים לעשות את זה, לנסוע למרכז ולשלם את הסכומים האלה.
נחמן אש: אנחנו פוגעים בחלשים.
נחמן אש: השיטה הזאת פוגעת באנשים.
נחמן אש: צריך להיות אמיץ ולשנות אותה.
נחמן אש: אני יודע שזה לא קל ולא פשוט, והרבה יותר נוח שיש פתח המילוט הזה.
מאיר כהן: מה אתה צריך כדי שיהיו אצלך עכשיו 300 קלינאי תקשורת בקופה?
נחמן אש: אני צריך לשלם להם יותר.
מאיר כהן: אז למה אתה לא מחליט לשלם להם יותר?
נחמן אש: אני מחליט.
נחמן אש: כל מה שאני מעלה, זה לא מספיק.
נחמן אש: אנחנו מערכת ציבורית שחיה בחסר.
נחמן אש: הרי אנחנו מכירים את תקציבי הקופות, ואנחנו כן מנסים לשלם יותר.
נחמן אש: אנחנו מעלים טיפונת ועוד קצת, אבל זה לא בר-תחרות.
מאיר כהן: מתי באחרונה היה שינו בתעריפי קלינאי התקשורת מבחינת הקופות?
מאיר כהן: מיכאל, תענה גם אתה.
מיכאל מישורי- דרעי: אנחנו מעודדים עבודה נוספת לקלינאיות, ויש להם תגמול לעבודה מעבר לשעות, שדי משתלמת לקלינאיות.
מיכאל מישורי- דרעי: כך אנחנו מצליחים להשיג יותר טיפולים.
מיכאל מישורי- דרעי: אבל בשכר הבסיסי בהסכם הקיבוצי, מה שנקרא- - -
נחמן אש: רק אענה לשאלתך – בחודשים האחרונים העלינו את התגמול.
מאיר כהן: אני מבקש שתעביר לוועדה, מכמה לכמה – חשוב לנו.
מאיר כהן: חבר הכנסת אזברגה, בבקשה, אדוני.
ג'מעה אזברגה: קודם כל, אני מברך על הדיון – כשלעצמו דיון חשוב, במיוחד בדרום ובפריפריה.
ג'מעה אזברגה: אם אתם מדברים ספציפית על המחסור שקיים בקלינאי תקשורת- - -
מאיר כהן: לא ספציפי.
מאיר כהן: התחלנו עם זה.
ג'מעה אזברגה: גם בהמטולוגיה, למשל, יש מחסור.
ג'מעה אזברגה: אנחנו יודעים שיש מה שנקרא היצע וביקוש, בכל תחום; בין היתר, בתחום הזה של הרפואה.
ג'מעה אזברגה: אנחנו יודעים שחלה נסיגה בשנים האחרונות בעניין של התורים.
ג'מעה אזברגה: זה מהווה בעיה.
ג'מעה אזברגה: הבעיה הזאת, לדעתי, קשורה בהיצע וביקוש, וגם במוסדות.
ג'מעה אזברגה: אם אתה רוצה ללמוד היום אפילו בדרום, נגיד, קלינאי תקשורת, איפה יש לך מוסד שיכול לתת לך את המענה?
מאיר כהן: אמרתי בוועדה שבחודשים האחרונים אנחנו יחד עם מכללת אחווה – הם באוקטובר הקרוב פותחים מסלול לקלינאי תקשורת.
מאיר כהן: הם הכינו חדרים, קיבלו את כל התקציבים, קיבלו אישור מהמל"ג, ויהיה שם בתוך- - -
ג'מעה אזברגה: עד הרגע הזה, לא קיים.
מאיר כהן: זו הבשורה הראשונה.
ג'מעה אזברגה: כי הבן שלי למד קלינאי תקשורת.
ג'מעה אזברגה: הוא שבע, שמונה שנים.
ג'מעה אזברגה: הוא עובד עצמאי.
ג'מעה אזברגה: אפילו ניסה להיכנס לקופות.
ג'מעה אזברגה: לא היה קל לקלוט אותו לקופות.
מאיר כהן: נמצאים פה האחראיים של מחוז דרום.
ג'מעה אזברגה: גם מכבי וגם כללית.
ג'מעה אזברגה: אחר כך פתח מכון פרטי.
ג'מעה אזברגה: הוא עבד בהסכם – נראה לי שעם כללית יש לו הסכם, והוא מספק מכשירי שמיעה.
מאיר כהן: כמה כמוהו בשפה הערבית יש בדרום?
ג'מעה אזברגה: לפחות עשרה או 15 אנשים.
ג'מעה אזברגה: הרוב למדו בירדן.
ג'מעה אזברגה: הלימודים גם יקרים שם, וגם הוצאות מחיה וגם דיור.
ג'מעה אזברגה: הוא הגיע לארץ ועשה מבחן – מלמדים באנגלית.
ג'מעה אזברגה: אין בעיה לעבור את המבחן; יש בעיה, לא רק – גם בקלינאי תקשורת יש כמה תחומים: יש תחום של שיווק מכשיר השמיעה, שזה תחום חשוב, אבל הכי קשה למצוא בתחום הדיבור, שברוב המכריע, הולכות לתחום הזה בנות, שצריך הרבה סבלנות ללמד את הילד איך לדבר.
ג'מעה אזברגה: בגלל היכרותי, שעבדתי במערכת הבריאות – אני פנסיונר של מכבי - וכי עבדתי במערכת הבריאות של מכבי – 17 שנה עבדתי במכבי – התחום הזה הוא תחום שהוא חייב לקחת – זה מנגנון היצע וביקוש.
ג'מעה אזברגה: אם גם לא נספק- -
מאיר כהן: תן לנו הצעה טובה.
ג'מעה אזברגה: ראשית, יש להתחיל במוסדות שיכולים לספק.
ג'מעה אזברגה: כל ילד שרוצה ללמוד, אם זה קלינאי תקשורת או אם זה מקצוע רפואי או פרא רפואי אחר – אם אין לך את המוסד, לא שווה, אלא אם זה בחו"ל, ובחו"ל מי כמוך יודע, גם ד"ר טיבי יודע כמה יש לנו בעיות, נגיד, עם רופאים שמסיימים רפואה בארמניה היום ובכל מיני מדינות מזרח אירופה.
מאיר כהן: אני רוצה לשמוע את נציגי הקופות.
מאיר כהן: המאוחדת, בבקשה.
סרגיי נגורנוב: סרגיי נגורוב, מנהל הרפואי, מחוז דרום.
סרגיי נגורנוב: אנחנו נתקלים באותו אתגר.
סרגיי נגורנוב: יש לנו קושי רב לגייס מטפלים במקצועות פרא רפואיים, במיוחד קלינאיות תקשורת.
סרגיי נגורנוב: אנחנו מנסים להתגבר על הבעיה.
סרגיי נגורנוב: שאלת מה נעשה.
סרגיי נגורנוב: לאחרונה חתמנו הסכמים עם מכוני התפתחות הילד, שם יש קלינאי תקשורת ברהט, באר-שבע, ערערה, וכרגע אנו בתהליך לחתימת הסכם עם מכון בחורה.
סרגיי נגורנוב: לא אחזור על הנאמר פה, אבל אני חושב שלעודד את המטפלים לעבוד בשוק הפרטי, זו טעות; יש להגיע למנגנון כלשהו, שמעודד אותם לתרום – אולי לא 100% משרה אבל חלקיות משרה, למערכת הציבורית.
מאיר כהן: כשאני פונה למשרד הבריאות ולסגן השר או לשר הבריאות, אני מדבר על כסף.
מאיר כהן: אני מדבר על כך שהקופות יקבלו הרבה יותר כסף כדי להעסיק קלינאי תקשורת.
מאיר כהן: לא נוכל להתמודד עם השכר בחוץ, אלא אם כן נשווה את התנאים.
מאיר כהן: אם הקופה לא תשלם, וכמובן, אני מבין את מצוקות הקופה; אני מבין שכולם עובדים בתקציב חסר, אבל אם משרד הבריאות לא ישכיל, ומנהלי הקופות, שצריכים להעלות את התעריפים, אנחנו לא נצליח להזיז דבר.
מאיר כהן: שיהיה ברור.
מאיר כהן: על זה אנחנו עובדים בכל הכוח.
סרגיי נגורנוב: פרט לכך חייב להיות מנגנון שמעודד אותם.
סרגיי נגורנוב: כמו שרופא, שעובד בקופה, יש לו מחויבות לעשות X שעות השתלמות ולהשתתף בכל מיני הכשרות, צריך להגיע לאותו מנגנון גם בפרא רפואה.
מאיר כהן: בפגישתי הבאה עם ראשי הקופות אנחנו בדיוק מנסים לעבוד על זה – לייצר מנגנון צרכים, שאתו נבוא לשר הבריאות, ונאמר: את זה אנחנו צריכים.
מאיר כהן: להושיב את כל המנכ"לים יחד זה יותר מלהושיב את ראש הממשלה ואת אחמד טיבי.
מאיר כהן: אנחנו מתאמצים על זה.
מאיר כהן: מבחינת אחוזים בנגב, מיכאל?
מיכאל מישורי- דרעי: אנחנו 62%.
נחמן אש: אנחנו ממוצע כ-20%.
מאיר כהן: זה 82%.
מאיר כהן: מאוחדת?
סרגיי נגורנוב: סביב 15%.
מאיר כהן: זה 97%.
מאיר כהן: ואת הכי קטנה.
יהודית ברקת: יהודית ברקת.
יהודית ברקת: מניסיוננו, לא משנה קטן או גדול.
יהודית ברקת: מצד אחד, החובה שלנו לתת את השירות.
יהודית ברקת: מצב שני, הכשלים שאנחנו עומדים בהם.
יהודית ברקת: הקופה שלנו די הולכת מתוך המכשולים לכיוון של אחידות בשכר, כפי שאמרת, שאתה רוצה להושיב פה את ארבעת המנכ"לים במפגש הבא.
יהודית ברקת: צריכה להיות אחידות עם המעורבות של הרגולציה – כמה אחוז מותר לעבוד בהחזרים, כמה אחוז – ממש לקבוע את זה ברחל בתך הקטנה.
יהודית ברקת: וגם אחידות בין הקופות.
יהודית ברקת: אז יפסיק השיגעון של הנדידות או המיקוחים – שם נותנים לי שני גרוש יותר, אז אעזוב – זה ממש נורא.
יהודית ברקת: אנחנו ערים לתופעה הזאת של המטפלים.
מאיר כהן: יכולים לומר לי ברוב הגינותם נציגי הקופות כאן, שעשו מבצעים של לקחת מקופות אחרות מטפלים?
מאיר כהן: או השתיקה יפה?
יהודית ברקת: אני בצד השני.
יהודית ברקת: ההתמקחות עם המטפלים, שאומרים לי: תשלמי לי כך וכך – ואם לא, משלמים לי שם יותר.
מאיר כהן: משרד החינוך, באר-שבע.
מאיר כהן: שני דברים: האחד, יש קושי גדול מאוד בגני תקשורת.
מאיר כהן: אבקש התייסות.
מאיר כהן: שנית, מה התפתח מהפגישה האחרונה לגבי איוש השעות שיש בקלינאי תקשורת?
מאיר כהן: מנהלת המחוז הטובה שלך, שאני מאוד מעריך, לא הגיעו היום, כי מנכ"ל משרד החינוך נמצא שם.
נורית אלעזרי: נורית אלעזרי, המפקחת על החינוך המיוחד, מחוז דרום – לא רק באר-שבע.
נורית אלעזרי: אענה על השאלה שלך, מה נעשה מאז פגישתנו הקודמת – אנחנו ממשיכים לפתח את המודלים בגישה האקולוגית.
נורית אלעזרי: אין אפשרות לגייס כוח אדם, כי אין, כאמור - על כל קלינאי תקשורת יש גם עמותות וגם משרדים ממשלתיים אחרים שמנסים לגייס אותם.
מאיר כהן: חברי הכנסת, חשוב שתשמעו – משרד החינוך בדרום, במקצועות הפרא רפואיים יש תקן של 9,580 שעות.
מאיר כהן: הצליחו לאייש 6,668, כלומר שליש.
מאיר כהן: זה מצב הכי מגוחך: כסף יש – מטפלים אין.
מאיר כהן: אגב, באתי למשרד החינוך ושאלתי, כולל למנהלת המחוז, אמרתי: מה האפשרות, להעלות את התעריפים בהחלטה שלכם?
מאיר כהן: כי יש פה שעות.
מאיר כהן: יש פה עוד 3,300 שעות.
מאיר כהן: אולי צריך לחשוב מחוץ לקופסה?
מאיר כהן: אולי צריך לשנות את התעריפים?
מאיר כהן: אולי צריך לשלם לקלינאי התקשורת: בואו, ונשלם לכם יותר?
מאיר כהן: אבל אי-אפשר לייצר מצב מוטרף, שיש כסף, אבל בגלל שאנחנו נעולים על תעריף מסוים, אנחנו משאירים אותו בקופה, והוא לא עובר להורים ולילדים שכל כך צריכים אותו?
נורית אלעזרי: אני חושבת שלא שם הסיפור, כי אם ניקח את הדוגמה של גני תב"ם בבאר-שבע, שהתחלנו לפתוח משנה קודמת- -
מאיר כהן: תסבירי לכולם מה זה.
נורית אלעזרי: גני התקשורת מטעם משרד החינוך פועלים כמו גן רגיל, עם תקצוב שעות.
נורית אלעזרי: התב"ם נכנס כשירות נוסף של משרד הבריאות לתוך הגנים שלנו.
נורית אלעזרי: חלק מהרעיון הוא להכניס את הקלינאי תקשורת, את המרפאה בעיסוק מטעם משרד הבריאות לתוך הגנים של משרד החינוך, ולפעול לאורך יום הלימודים במקביל לאנשים שלנו.
מאיר כהן: יש 15 גנים כאלה.
נורית אלעזרי: במחוז כולו יש 62 גני תקשורת.
נורית אלעזרי: גני תב"ם פועלים – חלק מאוד קטן.
נורית אלעזרי: באשדוד מתוך 17 גנים פועלים 15 גנים, כי אין אנשי מקצוע.
נורית אלעזרי: בבאר-שבע יש 14 גנים, ו-4 תב"ם.
נורית אלעזרי: גם שם יש קושי לגייס אנשים.
נורית אלעזרי: בתוך כל ארבעת הגנים של התב"ם – רק כדי לסבר את האוזן - יש לנו קלינאית אחת שמגיעה.
מאיר כהן: שאלתי את אנשי משרד החינוך, ואני מחכה לתשובה שלהם - הם לא כל כך ידעו לענות, וגם את ועדי ההורים – אגב, הכנסתי אותם לכל הסיפור הזה, ועדי הורים של בתי ספר.
מאיר כהן: שאלתי: אם חסר מורה למתמטיקה בבית ספר מסוים, קמה זעקה עד השמיים.
מאיר כהן: מביאים מורים למתמטיקה.
מאיר כהן: משרד החינוך מתארגן, נותנים להם חוזים אישיים, מה לא.
מאיר כהן: לעיתים קלינאי תקשורת, הרבה-הרבה יותר חשוב מורה למתמטיקה.
מאיר כהן: ושום דבר לא קורה.
מאיר כהן: שומעים שחסרים קלינאי תקשורת, וזה יכול להשפיע על חייהם ועתידם של אלפי ילדים.
נורית אלעזרי: אבל לא מצליחים לגייס אותם.
מאיר כהן: למה מצליחים לגייס מורים לפיזיקה ומתמטיקה?
מאיר כהן: מה אתם עושים שם ולא עושים פה?
נורית אלעזרי: אולי שם יש יותר היצע.
נורית אלעזרי: כאן אין היצע.
מאיר כהן: כל שנה מסיימים גם בתל-אביב וגם בירושלים - אגב, אין בעיה של קלינאי תקשורת בכל הארץ; יש בעיה של קלינאי תקשורת בפריפריה, כי הפריפריה, כי משרדי החינוך והבריאות לא מבינים מה המשמעות של לתת תשובות לפריפריה.
מאיר כהן: אני הייתי מנהל בית ספר הרבה מאוד שנים.
מאיר כהן: כשהחלטתי להביא מורה לפיזיקה, הלכתי למשרד החינוך וננו לי חוזה אישי.
מאיר כהן: יודעת מה הוא היה?
מאיר כהן: 80% תוספת בשכר המשולב.
מאיר כהן: מורים עמדו בתור ללמד בדימונה, כי באתי עם ארגז כלים, עם חבילת הצעות.
מאיר כהן: זה מה שהוועדה הזאת מנסה לעשות – לומר למשרדי החינוך והבריאות ולכל המוסדות שאחראיים לזה: חברים, אם אתם לא תכניסו יד עמוקה לכיס ותוציאו כסף, ותיתנו חוזים ותבינו שזו שעת חירום, דבר לא ישתנה.
מאיר כהן: לא חלילה שאני בא אליך בטענה אישית.
נורית אלעזרי: אני לא בטוחה ששם זה הסיפור, כי עובדה היא שהעמותה הציעה הרבה מאוד כסף לקלינאיות תקשורת, ולא הצליחה לגייס.
נורית אלעזרי: באשדוד גם העירייה שם, העיר אשדוד התגייסה והציעה כסף.
נורית אלעזרי: הציעה אפילו לימודים חינם.
נורית אלעזרי: היא לא מצליחה לגייס את האנשים.
מאיר כהן: איך נערכתם לשנה הבאה?
נורית אלעזרי: קודם כל, בשנה הבאה יהיה יותר קשה, כי אנחנו מבקשים עוד 12 גנים בצפי שלנו, לפתוח קלינאי תקשורת.
מאיר כהן: יהיה שיתוף פעולה עם העירייה, הקצאת שטח וכו'?
נורית אלעזרי: בעיריות מסוימות – כן.
נורית אלעזרי: דימונה – יש לנו שיתוף פעולה מאוד יפה עם העירייה שם כדי לנסות לגייס ולתגמל את האנשים.
נורית אלעזרי: באשדוד יש, בקריית גת יש, באר-שבע – פחות.
נורית אלעזרי: למה – כי זה כסף, שהעיר צריכה להוציא.
נורית אלעזרי: אבל אנחנו כן ממשיכים לשדרג ולבנות את המודלים כך שייתן את השירות לילד בתוך המסגרת, שהוא לא פחות מקצועי, כלומר אנחנו עובדים תחת מטריה של קלינאיות ותיקות, ועושים את העבודה שלה בתוך המסגרות עם הילדים.
נורית אלעזרי: זה עובד יפה מאוד, אבל אני חושבת שצריך להציף את השוק בקלינאיות תקשורת.
נורית אלעזרי: אין דרך אחרת.
נורית אלעזרי: יש מאבק מאוד גדול, לפחות ממה שאני מכירה במחוז דרום, וגם במרכז אני שומעת- -
מאיר כהן: איך נציל את השוק?
נורית אלעזרי: אל"ף, אני יודעת שהביקוש, הפסיכומטרי הוא 700, 800 פסיכומטרי.
נורית אלעזרי: זה מטורף לגמרי.
מאיר כהן: כמעט כמו רפואה.
מאיר כהן: התייחסנו לזה.
נורית אלעזרי: לא הגיוני.
נורית אלעזרי: אתה נתת את הדוגמה של מורים לפיזיקה.
נורית אלעזרי: אני חושבת שיש יותר מורים לפיזיקה – לכן אפשר לגייס אותם.
נורית אלעזרי: כאן אתה לא מצליח לגייס, כי יש מעט מאוד קלינאיות בשוק בכלל ובמחוז דרום בפרט.
נורית אלעזרי: יש קופות החולים ויש לנו עמותות שאנחנו לא יכולים להשתוות אליהם מבחינת מה שהם מציעים, ולמרות זאת אנחנו לא מצליחים לגייס.
נורית אלעזרי: העמותה לילדים בסיכון בבאר-שבע, שהתחילה לפעול בדני התקשורת, לא מצליחה לגייס קלינאיות, והיא מציעה הרבה מאוד כסף.
זהר לרר פטקין: זהר לרר פטקין, מנכ"לית האגודה הישראלית של קלינאי התקשורת.
זהר לרר פטקין: אני רוצה קודם כל להתייחס לדבריך, יושב-ראש הוועדה – לחזק את העניין שאין מחסור בקלינאי תקשורת.
זהר לרר פטקין: אתן מעט נתונים.
זהר לרר פטקין: אין נתונים מדויקים.
זהר לרר פטקין: יש הנתונים של משרד הבריאות שיש למעלה מ-5,000 אנשים שמחזיקים רשיון שנקרא הכרה במעמד העיסוק.
זהר לרר פטקין: אנו לא יכולים לדעת כמה מהם עובדים באופן פעיל.
זהר לרר פטקין: באגודה שלנו חברים כ-1,500 מתוך ה-5,000 האלה.
זהר לרר פטקין: כל שנה מסיימים במוסדות לימוד האקדמיים בארץ 250 בוגרים, ובשוליים מגיעים לומדי חו"ל מירדן, מבירזט וממדינות אירופה השונות, כמו גם מעט עולים – אבל זה בשוליים.
זהר לרר פטקין: אין מחסור.
זהר לרר פטקין: יש מחסור לתשלום שכר נמוך בפריפריה.
מאיר כהן: אני מבין שיש בעיה בפריסה שלהם.
מאיר כהן: אין מחסור, אבל רובם מתרכזים במרכז.
זהר לרר פטקין: כן.
זהר לרר פטקין: גם מטעם זה שבפריפריה השכר יותר נמוך, וגם כושר התשלום של המטופלים לשירות פרטי יותר נמוך, אז יש להם קהל יותר עשיר במרכז.
זהר לרר פטקין: כלומר נהיה לנו שוליים של פריפריה בצורה של ביצה ותרנגולת.
זהר לרר פטקין: אומר את התעריפים ממה שאנחנו יודעים בשירות הציבורי.
זהר לרר פטקין: אשמח לשקיפות מהקופות, כמה הם משלמים לשעה.
מאיר כהן: אני מראש מבקש את התעריפים האלה, להעביר לוועדה.
זהר לרר פטקין: זה לפי השמועה, מראיונות ושאלות שאנחנו שואלים את החברים שלנו.
זהר לרר פטקין: קלינאי תקשורת, 20 שנה ותק, תואר שני בקלינאות תקשורת, מרוויחה 60 שקלים לשעה.
זהר לרר פטקין: אני מכירה מעט מאוד אנשים שמוכנים לעבוד בשכר כזה.
מאיר כהן: היא עובדת איפה?
זהר לרר פטקין: בשירות הציבורי.
זהר לרר פטקין: היא פנתה אלינו ממש לאחרונה.
זהר לרר פטקין: היא אומרת שבמשא ומתן עם המעסיק הוא אומר שאין שום אפשרות בעתיד הקרוב לעין, להעלות את המחיר.
זהר לרר פטקין: קלינאית תקשורת עם תואר ראשון, בוגרת, שבע שנות ניסיון- - -
מאיר כהן: את מדברת או בקופות או בעמותות.
זהר לרר פטקין: בדיוק.
זהר לרר פטקין: קופות או עמותות, שירות ציבורי, או משרד החינוך או משרד הבריאות.
זהר לרר פטקין: אני חייבת לציין אגב – משרד החינוך משלם תעריף שהוא יחסית אטרקטיבי לעומת האחרים.
זהר לרר פטקין: קלינאית עם תואר ראשון, 7 שנות ניסיון, מרוויחה בחלק מהמקומות 49, 52 ו-56 שקלים לשעה, וזה אחרי מאבקים ואיומים ומשא ומתן במצב קשה.
זהר לרר פטקין: זה בערך מה שמרוויחה עוזרת הבית שלי, שהיא חסרת השכלה, ועושה עבודה טובה ביותר אגב, אבל היא לא למדה דבר.
זהר לרר פטקין: אני מבקשת שהקופות ומשרדי הממשלה יחשפו, כמה בחוק הבריאות מתקצבים ומעבירים להם תעריפים לבדיקות שמיעה, להתאמות מכשירי שמיעה, לאימוני שמיעה, ולמה שאמר חבר הכנסת, לטיפולי היגוי ודיבור.
זהר לרר פטקין: כמה הקופה מקבלת, כמה היא מעבירה לשכר לקלינאי.
זהר לרר פטקין: זה מקצוע שמעודד כרגע הליכה לשוק פרטי, כי אין חסמים כמעט.
זהר לרר פטקין: אתם מבקשים שנעבוד בשירות הציבורי?
מאיר כהן: אני רוצה להבין אותך - את טוענת שבתקצוב של הקופות, בקפיטציה, הן מקבלות יותר כסף לשלם לקלינאיות תקשורת, אבל הן בוחרות לשלם תעריף נמוך?
זהר לרר פטקין: יותר מזה.
זהר לרר פטקין: גם אם אני מנכה מזה תקורות ניהול למערכת, עדיין הפערים הם בלתי-סבירים.