GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רפי לטנר: יש פנייה לרשות המקומית והוא יקבל מענה גם לרווחה, וגם למטפלים שלו בקופת החולים יש גם מענה לבעיות של מישהו שיש לו בעיות של רווחה, לעשות את הקישור הזה בין הרווחה.
<רפי לטנר: יש עובד סוציאלי שאחראי בקופת החולים, במרפאות לבריאות הנפש של קופות החולים כדי לתת מענה ולהביא אנשים למקום שהם צריכים.
<נעה בן שבת: יש פה נציגים של קופות החולים?
<נעה בן שבת: אולי אפשר לשמוע גם מקופות החולים אם כל כך ערוכים למצבי חירום.
<נעה בן שבת: אולי אפשר לשמוע את ההיערכות שלהם.
אלי אלאלוף: נציג של לאומית?
<חנן מוניץ: חנן מוניץ מכללית.
אלי אלאלוף: סליחה, יש פה שאלה מהיועצת המשפטית.
אלי אלאלוף: מה עם האנשים הגריאטריים שהם לא במוסדות?
<רפי לטנר: אני צריך לבדוק את זה, אני לא יודע את התשובה.
<רפי לטנר: ייבדק.
<חנן מוניץ: חנן מוניץ, בריאות הנפש בכללית.
<חנן מוניץ: צריך לזכור שבזמן חירום יפתח איזשהו מערך שעונה על מצבים אקוטיים, ואני יודע ששני המנכ"לים, - - - שלי ומנכ"ל משרד הבריאות נמצאים במגעים מאוד מתקדמים כדי להסכים איך העסק הזה יעבוד.
<חנן מוניץ: במצבי חירום אנחנו רואים תופעה מאוד מעניינת, שיש ירידה במצבים החריפים דווקא, לפחות במחלות הקשות, ועלייה של אי ספיקה של המצבים הכרוניים, בדרך כלל בגלל שמערכת התמיכה מתפוררת.
<חנן מוניץ: אנשים מגויסים לצבא, יש להם תפקידים, הם מרותקים.
<חנן מוניץ: יש קשיי תנועה וכו' ואז אנחנו רואים שדווקא החולים הממושכים, הם הופכים להיות בעייתיים, כי המערכת שלהם שבדרך כלל היא בשווי משקל, מתמוטטת, ודווקא אקוטית יורד, תופעה מאוד מוזרה.
<חנן מוניץ: אנחנו רואים את הטיפול בחולים האלה כחלק מהטיפול אצל רופא המשפחה.
<חנן מוניץ: איפה שהמערכת תמשיך, אז יש להם את המענה בתוך המרפאות.
<חנן מוניץ: כדאי לזכור שלקופת חולים, רוב החולים לא נמצאים בטיפול פיזי שלהם אלא לפחות חצי או אולי יותר מטופלים על ידי מרפאות ממשלתיות והקופה קונה את השירות הזה מהמדינה.
אלי אלאלוף: הרבה פחות סוגרים, כפי שידוע לך.
<חנן מוניץ: עדיין זה הרבה יותר.
<חנן מוניץ: לכן אמרתי, מסביב ל-50%.
<חנן מוניץ: היה 60%.
<חנן מוניץ: יהיה 45%.
<חנן מוניץ: זה סדר הגודל.
<חנן מוניץ: חוץ מהאינפורמציה שהאיש נמצא בטיפול והקופה משלמת על הטיפול והאבחנה, אין רזולוציה ברמה מה מצבו.
<חנן מוניץ: אין את זה במערכות.
אלי אלאלוף: מר מירון, המערכת שלכם תתכנן גם הצלבה של קבלת נתונים מגורמים שונים על אותו אדם?
אלי אלאלוף: אם הקופה לא יכולה להגיד באיזה מצב הוא, ולעומת זאת הביטוח הלאומי יודע את המצב, יש לכם גם הצלבה אפשרית כדי לדעת במי לטפל?
<יהודה מירון: אתה לחצת עלי לתת לך תאריך מתי זה יהיה מוכן.
<יהודה מירון: אחת הבעיות הקשות שיש פה זה נושא של העברת מידע וסודיות.
<יהודה מירון: הסיפור הזה נתקע להרבה הרבה זמן.
אלי אלאלוף: לצערי יש הצעת חוק שלי שהיא תקועה באיזה מקום.
אלי אלאלוף: בהחלט אתה צודק, זו אחת הבושות שאחד לא רוצה להעביר לשני מסיבות לא ענייניות.
<יהודה מירון: אני כן רוצה להגיד משהו פרקטי.
<יהודה מירון: אחד הכיוונים שאנחנו נשקול וגם נזמין אותך, מר מוניץ, לישיבה, זה שבתחום בריאות הנפש, בגלל המורכבות בכלל להגדיר מי הוא אדם עם מוגבלות נפשית שבשעת חירום נזקק לעזרה, מצד אחד, והנושא של כל השמירה על הסודיות, להפוך את התהליך ולאפשר לאנשים עם מוגבלות נפשית לפנות באופן ישיר ולבקש להצטרף למאגר, אבל אז נצטרך את העזרה של משרד הבריאות וקופות החולים לפרסם את התהליך הזה ולסייע למי שרוצה לפנות, לעזור לפנות כדי בסוף להגיע לרשות המקומית.
<יהודה מירון: זה הכיוון.
אלי אלאלוף: המשרד לשוויון חברתי, יש פה נציגות?
אלי אלאלוף: רח"ל, מישהו רוצה?
<יעל שמחי: שמי יעל שמחי, אני ראש תחום חוסן חברתי ברח"ל.
<יעל שמחי: אנחנו ברח"ל שותפים ומנסים לקדם את המאגר הזה עם יהודה מירון, אחד, כי אנחנו חושבים שקיימת חשיבות למאגר אחוד, זאת אומרת, אנחנו רואים שלמשרדי ממשלה יש כל מיני מאגרים וגם למשרד הביטחון, לאגף משפחות ולאגף נכים, יש להם מאגרים, יש להם מידע.
<יעל שמחי: הדבר בעל הערך כאן זה שיהיה מאגר אחד אחוד לקצה, זאת אומרת לאוכלוסייה הכי חלשה גם בנכי צה"ל וגם במשפחות השכולות וגם בבריאות הנפש, שיהיו קריטריונים מי הם האנשים שנכנסים למאגר, זאת אומרת לא כל נכה צה"ל יהיה במאגר.
<יעל שמחי: לא כל כבד ראייה או עיוור יהיה במאגר.
<יעל שמחי: יש הגדרה של קריטריונים מי נכנס למאגר.
<יעל שמחי: כמה מאגרים זה אנטי חוסן.
<יעל שמחי: מאגר אחד זה בדיוק החוסן החברתי עליו אנחנו מדברים וכשאנחנו חושבים גם על המענה, ככל שיותר מהר האתגר הזה יתגבש, אנחנו נוכל לבנות מענה מדויק יותר, נכון יותר ובין מגזרי, זאת אומרת אנחנו מדברים מצד אחד על חיזוק של המשילות והמענה שהמשילות נותנת, אבל יש את ארגוני החברה האזרחית שיודעים לתת - - -
עמיר פרץ: אני רואה שהמאגר הזה מרוב הורים, נשאר יתום.
עמיר פרץ: כולם כל כך בעדו, כולם כל כך תומכים.
<יעל שמחי: כן חשוב לי להגיד שאנחנו ברח"ל מוכנים או נכונים או זה חלק מהמדיניות - - -
עמיר פרץ: בחוק העורף זה יהיה?
<יעל שמחי: אני לא יודעת.
עמיר פרץ: אבל אם כולם אומרים לכם, אין לנו עניין לתת לכם, אולי מסיבות של צנעת הפרט, אני לא יודע מאיזה סיבות, החקיקה צריכה לפתור.
עמיר פרץ: אם יש בעיה של חקיקה, תגידו לנו, אבל לא יכול להיות שפה כולם נחמדים וכולם אומרים כמה הכול טוב וכמה הכול ברור ומובן מאליו ואין כלום.
אלי אלאלוף: לדעתי, אני רוצה להשלים אותך, המצב בעיניי יותר חמור.
אלי אלאלוף: המטרה זה הטיפול באנשים.
אלי אלאלוף: יש לי הרגשה שהאנשים האלה, שלא יקרה לנו מה שקרה בצרפת לפני כמה שנים, שגילו ש-15,000 קשישים נפטרו ביומיים בגלל גל חום.
אלי אלאלוף: זה מזעזע לחשוב, אז אם חס וחלילה מחר יש לנו איזה אירוע ביטחוני, אז אני לא יודע אם אנחנו מכירים את ה-400 או ה-380 ומשהו, וזו הבעיה המרכזית.
אלי אלאלוף: מצד אחד תיתנו למאגר לעבוד קשה כמה שיותר, אבל עבודת רגליים בשטח, לזהות ביישובים השונים, וזה תפקיד של הלשכות הרווחה.
אלי אלאלוף: הגיע הזמן שייקחו אחריות על מעשים טובים, לא רק על תיקים, ויצאו לשטח ויזהו את האנשים ויראו את מי לחבר למה.
עמיר פרץ: היציאה לשטח זה חלק מעיבוי המאגר.
אלי אלאלוף: יש לי הרגשה, סליחה, שמבזבזים הרבה זמן על המאגר והמעשים בשטח, יש זמן.
עמיר פרץ: אז לך תדע בלי המאגר למי ללכת.
אלי אלאלוף: אז יש לשכות הרווחה.
אלי אלאלוף: ביטוח לאומי יכול לתת נתונים.
אלי אלאלוף: אנחנו נהיה בשוליים שבשוליים של הבעיה בלי מאגר.
אלי אלאלוף: המאגר לא יפתור לך את הבעיה.
<יעל שמחי: אם אני רק יכולה להשלים, אז אנחנו ברח"ל גם יכולים לסייע מבחינה תקציבית להקמת המאגר, ולחברה או לאיזושהי עבודה משותפת לתחזק אותו.
<יעל שמחי: זה לא הקמנו מאגר ועכשיו אפשר, ולבנות את המענה בהיבטים הרב מגזריים, זאת אומרת לשתף את הארגונים השונים שחלקם, אנשים שלהם הם גם במאגר, כמו אנוש או כמו ער"ן או כמו עמותות שונות, נכי צה"ל.
<נעה בן שבת: לשיטתכם, מתי צריך יהיה לפתוח את המאגר, רק בשעת החירום עצמה או שצריך היערכות לפני שעת החירום, היערכות בשביל לדעת מי נמצא איפה ואיזה מענים הוא יצטרך?
<יעל שמחי: ברור.
<יעל שמחי: זו עבודה שצריכה להיעשות כל הזמן, on going, בשיתוף עם משרד הרווחה ובריאות הנפש.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, עוד חבר שביקש.
<איל רייז: אני סגן ראש מועצה אזורית במטה אשר והיה לי חשוב להגיע לפה לדיון כמחזיק תיק הבריאות והרווחה.
<איל רייז: אני לא בונה על המאגר ואני מכיר את העובדה שיש אצלנו משילות, שהסמכות נמצאת במשרדים והאחריות נמצאת ברשויות, אז כרשות שיוזמת, אני לא בונה לא על המאגר ולא על לוחות הזמנים.
<איל רייז: אני רוצה לשתף אותך, שתדע שבשטח חלק גדול מהרשויות, גם אצלנו, הקמנו יחידות למתנדבים, יחידה מסודרת שמתכללת, כולל בני נוער שנגעת בהם וכולל מבוגרים, ויש לנו היום מערך, לפחות במועצה אזורית מטה אשר.
<איל רייז: אם תבוא לבקר, תוכל לראות.
<איל רייז: יש לנו מידע ושליטה בכל קהילה לאנשים שאליהם אנחנו צריכים להגיע.
<איל רייז: ככל שהגדלנו את מעגל המתנדבים שהוכשרו על הסקאלות השונות שנגעו פה, אנחנו יודעים לתת את המענים, כי אנחנו מבינים שהאחריות אצלנו.
<איל רייז: אם תצא מציון תורה ויהיה משהו במהלך שיתמוך את מה שכבר קורה ברשויות, עשינו הרבה מאוד.
<איל רייז: כרגע אנחנו עושים את זה לבד.
אלי אלאלוף: תצטרפי לשולחן.
<מיכל שיק הר-טוב: אהלן, עורכת דין מיכל שיק הר-טוב, אני היועצת המשפטית של עמותת נגישות ישראל.
<מיכל שיק הר-טוב: אני כן חייבת להגיד שהתקנות האלה, נגישות שעת חירום היו צריכות להיות כבר ב-2006.
<מיכל שיק הר-טוב: אני מציינת את זה רק כדי שכל מי שיושב כאן יתחיל להזדרז ולעשות משהו, ולא בעוד הרבה מאוד חודשים לבנות מאגר, כי אנחנו בפיגור של הרבה מאוד שנים.
<מיכל שיק הר-טוב: אני לא יודעת מאיפה התמונה הכל כך יפה, שכולם מוכנים וכולם יודעים על כולם.
<מיכל שיק הר-טוב: יושב לידי כאן בועז היקר שהוא אדם עם מוגבלות בניידות ויוכל להעיד במקומי, וגם יש לו מוגבלות בשמיעה.
<מיכל שיק הר-טוב: אם יש היום מצב חירום, אף אחד לא יודע עליו, אף אחד לא נותן לו מענה, והוא לא היחיד.
<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות כאלו בעמותה ויש הרבה מאוד אנשים שאינם מדווחים.
עמיר פרץ: למה את אומרת שאף אחד לא יודע עליו?
עמיר פרץ: איך הגעת אליו?
<מיכל שיק הר-טוב: תשאל אותו.
עמיר פרץ: מצאת אותו ברחוב?
<מיכל שיק הר-טוב: אני אשמח שבועז יגיד.
אלי אלאלוף: בועז, תצטרף למעגל.
<בועז: שלום, אני לא מוכר ברווחה.
עמיר פרץ: מאיפה אתה?
<בועז: אני מראשון לציון.
<בועז: יש לנו גם מרכז ללימודי חירשות ואנחנו מקדמים את המודעות בכמה תחומים.
<בועז: מה שאני רוצה לומר, שגם אני באופן אישי וגם הרבה אנשים שאנחנו עובדים איתם, וגם נגישות ישראל, אנחנו נתקלים שיש פה איזשהו פער, זאת אומרת, יש מאגרים.
<בועז: יש בעיה אחת מבחינה לוגיסטית, איך להפוך את המאגרים לזמינים.
עמיר פרץ: רגע, אתה לא מוכר ברווחה?
<בועז: לא מוכר ברווחה.
עמיר פרץ: איך הגיעו אליך?
אלי אלאלוף: הוא ודאי מוכר לביטוח לאומי.
<בועז: נכון.
אלי אלאלוף: זה לא להגיד שהוא לא מוכר בכלל.
אלי אלאלוף: זה קצת דמגוגי מטעם הגברת שדיברה לפניך.
אלי אלאלוף: אתה מוכר, תאמין לי, בהצלבות בהרבה מאוד מקומות.
<בועז: אבל מה שאני אומר, זה שיש דברים שנעשו בעבר והיו טובים לזמנם.
<בועז: במלחמת המפרץ הראשונה למשל, חולקו ביפרים לחירשים וכבדי שמיעה.
<בועז: היום הביפרים האלו יצאו מכלל שימוש, זאת אומרת שיש דברים שצריך לעדכן אותם וצריך לקדם אותם.
עמיר פרץ: כשחילקו ביפרים, הגיעו אליך?
<בועז: אז שיתוף הפעולה היה דרך המגזר השלישי כאשר פנו לעמותות.
<בועז: העמותות פנו לחברים ולאנשים ויצרו את הקמפיין.
<בועז: אנשים הגיעו כדי לקבל את הביפרים.
עמיר פרץ: אתה הגעת אליהם?
<בועז: אני הגעתי לקחת.
עמיר פרץ: לא הם הגיעו אליך.
<בועז: כמו עם המסכות אב"כ.
עמיר פרץ: טוב, זאת השאלה, למה אתה הגעת אליהם ולא הם הגיעו אליך.
<בועז: המטרה היא בסופו של דבר שיהיה כיסוי.
<בועז: המטרה היא בסופו של דבר שלא יהיו אנשים שלא ידעו קודם כול שיש מצב חירום, ושניים, שלא יהיה מצב שהם לא ידעו מה לעשות, ואם הם צריכים עזרה, שלא תהיה עזרה.
<בועז: זו המטרה.
עמיר פרץ: אנחנו שואלים ומחדדים.
עמיר פרץ: לפעמים הסוגיות הקטנות הן הבעיה, כשאני אומר, השאלה למה לא הגיעו אליך ואתה הגעת אליהם.
עמיר פרץ: אתה בביטוח הלאומי מוכר כנכה, כלומר אתה רשום באחד המאגרים.
<בועז: באותו זמן לא הייתי רשום.
עמיר פרץ: אוקי, היום אתה רשום.
<בועז: היום אני רשום.
עמיר פרץ: אז המאגר הזה מחייב מישהו מהרשויות כאן להגיע אליך?
<בועז: לא.
עמיר פרץ: כלומר, אתה אומר שמי שרשום במאגר של הביטוח הלאומי צריך להיות גם רשום במאגר של הרשות המקומית.
<בועז: עדיף שיהיה בהקשר של החירום.
אלי אלאלוף: אתה רצית כמה מילים.
עמיר פרץ: אני רוצה להתנצל שאני צריך גם ללכת לוועדות אחרות, כי היום זה יום שלם של - - -
<בועז: אשמח מאוד לבקש, אם אפשר יהיה לקדם כמה שיותר מודעות כדי להגיע לאנשים, כדי שגם אם לא מגיעים אליהם, הם יוכלו להגיע ולקבל את השירות.
עמיר פרץ: אני מתנצל שאני צריך לעזוב, כי יש דיונים בכל הוועדות בכנסת בנושאים שקשורים לעורף, אבל אני חושב שמה שעושה כאן יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אלי אלאלוף, זה אולי אחד הדברים החשובים ביותר.
עמיר פרץ: אם אנחנו נכשלים באוכלוסיות החלשות ביותר, זה המבחן האמיתי שלנו, כי ככל שהאוכלוסייה חזקה יותר, גם אם המערכת לא מוצאת לה פתרון, יכול להיות שהיא בעצמה תצליח למצוא איזשהו פתרון.
עמיר פרץ: אני חושב שהעניין של פינוי אוכלוסיות מוחלשות, רשימות מעודכנות, שליטה בחומר, צוותים, שכל צוות יודע את מי הוא צריך לקחת, מתי ואיך ולמה, כולל פינוי מוסדות רווחה שנמצאים בתוך יישובים מסוימים, זה אחד המבחנים החשובים ביותר, ומה שאנחנו שומעים כאן, שיש פה בעיה של תקנות, שאני מבין שהן תקועות במשרד הביטחון.
אלי אלאלוף: לא, עכשיו הגיעו.
<נעה בן שבת: הן תקועות במשרד הביטחון מבחינה זאת שהן הועברו כבר לוועדה אבל בעצם לא מוכנות לדיון.
<נעה בן שבת: אין טעם לדון בהן לפני שאפשר לדעת איך יפעל מאגר כזה ואיך הוא יהיה אפקטיבי.
<נעה בן שבת: בעצם נמצאת רק איזו מן טיוטה שהיא לא בשלה.
עמיר פרץ: טוב, אני מציע שיושב ראש הוועדה אולי יזמן את מנכ"ל משרד הביטחון או את היועץ המשפטי של משרד הביטחון כדי לבחון למה התקנות האלה לא מתקדמות, כי תקנות כאלה שלא דווקא נוגעות לאוכלוסיות של משרד הביטחון, אבל בגלל שמדובר בענייני חירום, נמצאות אצל משרד הביטחון, שזה המשרד שעסוק עם אלף ואחד דברים, ואולי הדבר שהכי פחות נמצא על שולחנו של שר הביטחון ושל הגורמים האחרים, זה הנושאים האלה.
עמיר פרץ: בוודאי יש פה, אני רואה נציגות מאוד מכובדת שוודאי יוכלו גם לומר את דברם.
עמיר פרץ: אני אומר ליושב ראש הוועדה, אני אומר לכולכם, נכון שלנו יש תכונה שהעם הזה ברגעי חירום, גם שכן שיודע על נכה מעליו, לא ילך לפני שהוא ייקח אותו.
עמיר פרץ: הקהילתיות, יש לה עוצמה מאוד גדולה, אבל הגיע הזמן שנעבוד בצורה שיטתית, כי בסוף בכל הקהילתיות שתהיה החמה ביותר והתומכת ביותר, יהיו כאלה שיפלו בין הכיסאות.
עמיר פרץ: יהיו כאלה שמישהו ישכח אותם, יהיו כאלה שמישהו לא ידע עליהם.
עמיר פרץ: יהיו גם כאלה, ולכן אנחנו חייבים לבוא ולרשת פה את כל המידע שיש בידנו, לתכלל אותו, לרכז אותו, לנתח אותו ולעשות חלוקה נכונה של אמצעים, כי יכול להיות שבגלל שיש מאגר לזה ומאגר לזה ומאגר לזה, פתאום יסתבר שלאיזה קשיש הגיעו שלושה רכבים לקחת אותו ולקשיש אחר אף אחד לא הגיע בכלל.
עמיר פרץ: גם מצבים כאלה אנחנו נמצא וזה דבר שבעיניי חייב להיפתר וחייב להיות מוכן.
עמיר פרץ: אני מציע, אדוני היושב ראש, שתעשה כמיטב יכולתך כדי שנוכל להתקדם כאן בחלוקת הסמכות והאחריות, כי זה בעצם המבחן של כל הישיבות שלנו היום במשך כל היום.
אלי אלאלוף: תודה, עמיר.
אלי אלאלוף: תודה על היוזמה שלך לעשות מזה יום בכנסת.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה הנכון וזה יחייב אותנו, כולנו, קצת יותר להזדרז בלי פזיזות, אבל להתמודד עם האוכלוסייה הכי חלשה ומשם אנחנו נישפט מוסרית וגם בצורה של אחריות לאומית.
אלי אלאלוף: אנחנו נשחרר אותך ונמשיך.
אלי אלאלוף: עוד מישהו פה?
<צביקה צורן: שלום, קוראים לי צביקה, אני מפקד מחוז חיפה של פיקוד העורף.
אלי אלאלוף: ביקרנו אצלך.
אלי אלאלוף: זה היה מאוד מרשים.
<צביקה צורן: נכון.
<צביקה צורן: אני חושב שמה שאמר חבר הכנסת עמיר פרץ זה בדיוק המוקד של הפער, כי הרשויות לא מכירות את המאגר ולא מכירות את האנשים בגזרתם.
<צביקה צורן: דוגמא, כשאני מאמן את עיריית חיפה, אני מאמן אותה לתרחישים השונים.
<צביקה צורן: זה התפקיד שלי, לאמן אותה בשגרה, בחירום.
<צביקה צורן: הם לא מכירים את זה.
<צביקה צורן: אירוע כמו שהיה בחיפה, שריפה, 60,000 איש.
<צביקה צורן: עכשיו אני בן אדם עם כיסא גלגלים בקומה שלישית.
<צביקה צורן: הרשות לא מכירה אותו כי זה בנוהל כספת לחירום.
<צביקה צורן: זה הפער המרכזי להבנתי שאותו צריך לשחרר.
<צביקה צורן: כמו שאמרת, אדוני, לשים את המאגר הזה ברשות אצל מספר אנשים מצומצם בגלל חיסיון רפואי, אבל שממונה הביטחון שעכשיו יש לו אירוע כזה כמו שריפה, יגיד לכל הקב"טים שלו ולכל הסיירים שלו ולכל האוטובוסים הפנויים, לכו עכשיו, תביאו את האנשים, תוציאו אותם משם כי אין להם יכולת לעשות את זה.
<צביקה צורן: מה שקרה בשריפה, קיבלנו טלפונים למוקד של פיקוד העורף, למוקד של הרשות, אימא שלי נכה, היא נמצאת ברחוב הזה והזה, לכו תראו שהיא בסדר, והגענו לשם עם רכב, זאת אומרת, זה לא אירוע מלחמתי בכלל, אירוע של חירום שבשגרה, לכן זו החשיבות של המאגר: אחד, שהוא יהיה מסונכרן עם כל משרדי הממשלה, ושניים, שהוא יהיה ברשות, כי הרשות בחירום, היא תעשה את זה.
<צביקה צורן: זה בסוגיה הזו.
<צביקה צורן: תודה.
אלי אלאלוף: מרכז השלטון המקומי, יש היערכות כלשהי?
<רות דיין מדר: רות דיין, מרכז שלטון מקומי, ממונה נגישות.
<רות דיין מדר: מתקיימת עבודה רציפה עם עורך דין יהודה מירון על מנת לתפור את כל הקצוות ולתת מענה על ידי הרשות המקומית.
<רות דיין מדר: אין ספק שאנחנו מבקשים שכל מי שיכול לתת כבר מידע ראשוני, הביטוח הלאומי, הצבא, הרווחה, כל מי שיכול לתת מידע ראשוני כדי שמה'קאדר' הזה נוכל להמשיך למפות, אנחנו מבקשים שיעזרו ואנחנו משתפים פעולה עד כמה שניתן.
<טליה דוד: עורכת דין טליה דוד מלשכת עורכי הדין.
<טליה דוד: אני רק רוצה להגיב לדברי מפקד פיקוד העורף.
<טליה דוד: לא הצלחתי להבין למה הרשויות המקומיות לא יודעות על האנשים עם המוגבלות.
<טליה דוד: כל אדם עם מוגבלות שמקבל קצבת נכות, רשום ברשות המקומית.
<טליה דוד: כל אדם, מבוגר, ילד, כל הגילאים ברצף, מהיוולדו ועד 120 רשום ברשות שהוא זכאי לקבל הנחות בארנונה, ולכן 80%, אני לא רוצה להגיד יותר, בעיניי חלק גדול מהמידע נמצא ברשויות המקומיות ובביטוח לאומי.
<טליה דוד: פשוט צריך לעשות הצלבות.
<טליה דוד: זה הכול.
<בובי פנדריך: בובי פנדריך, מנהל אבטחת המידע של המוסד לביטוח לאומי.
<בובי פנדריך: אני רוצה לציין שלושה דברים.
<בובי פנדריך: קודם כול צודקת עורכת הדין, המידע מצוי ברשות המקומית.
<בובי פנדריך: רוב האוכלוסייה עם צרכים מיוחדים מוכרת לרשות המקומית עקב הזכות להנחה בארנונה.
<בובי פנדריך: בעיה שיש בתוך הרשות, אני לא יכול להתמודד איתה, אני לא יודע להתמודד איתה, אבל אני רוצה להוסיף ולציין נקודה נוספת לא פחות חשובה.
<בובי פנדריך: אנחנו מתרגלים לפחות פעמיים בשנה עם פיקוד העורף ועם משרד הרווחה.
<בובי פנדריך: אני חושב ששיתוף הפעולה מוכיח את עצמו.
<בובי פנדריך: התרגילים מוכיחים שאנחנו מגיעים לאוכלוסייה הנדרשת, זאת אומרת אנחנו עושים תרגול על הקובץ החי, לראות שאנחנו מצליחים ליישם אותו.
אלי אלאלוף: בשביל מה המאגר שבונים, שכנראה גם יעלה כסף?
<בובי פנדריך: המאגר נועד להיות זמין ולענות על חוקי צנעת הפרט, חוק הגנת הפרטיות.
<בובי פנדריך: אני מודאג לא רק לשמור את פרטיות האזרחים בשגרה, גם בשעת חירום ובעיקר אחת הבעיות שיש לנו, אם הייתה שעת חירום, עם תום שעת החירום, מה קורה?
<בובי פנדריך: מי אחראי על המידע?
<בובי פנדריך: כי מניסיון אני יודע שבאותו רגע עלול הכול להיזרק לפח, להתבולל ברחובות וכל אחד יכול לחטט ולהוציא.
<בובי פנדריך: אנחנו משתדלים לתת מענה לכל המצבים, בכל הזוויות האפשרויות שעולות על דעתנו.
<בובי פנדריך: להגיד שאנחנו משולמים?
<בובי פנדריך: רחוק מזה.
<בובי פנדריך: להגיד שאנחנו משתדלים?
<בובי פנדריך: מאוד.
<בובי פנדריך: תודה.
<ליטל בוחבוט: ליטל בוחבוט, עובדת סוציאלית קהילתית בנחל שורק.
<ליטל בוחבוט: אני רוצה להגיד משהו על מה שאמרתם.
<ליטל בוחבוט: אני כל שנה מעדכנת את תיק חירום שלנו, של מכלול טיפול באוכלוסייה.
<ליטל בוחבוט: קודם כול, קבוע לא מסכימים להעביר את הנתונים גם בתוך הרשות.
<ליטל בוחבוט: הרשימות שאתם מדברים עליהן, נמצאות רק במחלקת גבייה, שגם הם אומרים שלא יכולים להעביר את הנתונים בעצם.
<ליטל בוחבוט: לאחרונה קיבלנו רשימה, אבל רק רשימה שמית, לא יודעת מה הגיל, מה סוג המוגבלות, אני צריכה לשבץ להם מתנדבים.
מירב בן ארי: אתה אמרת לפני דקה שלפי הנחה בארנונה, יודעים, והיא אומרת שמחלקת ארנונה לא נותנת לה את הפרטים.
<ליטל בוחבוט: נתנה לי נטו רשימה שמית.
<ליטל בוחבוט: זה לא כל כך עוזר לי.
מירב בן ארי: אז למה לא בתוך הרשות יש - - - ?
<יהודה סרוסי: יהודה סרוסי, סמנכ"ל תקשוב ומערכות מידע במוסד לביטוח לאומי.
<יהודה סרוסי: אנחנו מעבירים את המידע הזה באופן קבוע לרשויות המקומיות.
<יהודה סרוסי: בדרך כלל זה אכן משמש בהנחות בארנונה.
<יהודה סרוסי: זה שבתוך הרשות המקומית לא מעבירים, זו טעות.
מירב בן ארי: זו טעות, נכון.
<יהודה סרוסי: יש פה מגבלה חוקית גם.
אלי אלאלוף: הנה, עובדת סוציאלית יוזמת, לא יודעת למי לפנות.
אלי אלאלוף: היא הולכת לגבייה.
<נעה בן שבת: היא צריכה גם נתונים יותר עדינים, יותר רגישים.
<נעה בן שבת: זה לא רק האם הוא מקבל קצבה או לא מקבל, אלא גם מה מצבו.
<נעה בן שבת: היא צריכה לדעת באיזה גיל הוא ואיזו מעטפת משפחית יש לו ואיפה הוא גר, באיזו קומה.
מירב בן ארי: אם יש לו עורף משפחתי.
<נעה בן שבת: היא צריכה בעצם לדעת מה הצרכים.
<נעה בן שבת: היא הרי לא יכולה לעשות את זה, כל מקבלי קצבת נכות.
<נעה בן שבת: היא צריכה איזשהו תיחום של כל המידע הזה וזאת המטרה של המאגר.
אלי אלאלוף: אתמול השתנה החוק של הסעד.
אלי אלאלוף: זה כבר לא לשכת סעד, זה לשכות לשירותים חברתיים.
אלי אלאלוף: זה אומר שלא רק אנשי סעד זקוקים לקשר עם הלכה לשירותים חברתיים.
<קריאה: לכן משרד הרווחה הוכרז כרשות ייעודית לשירותים חברתיים.
אלי אלאלוף: ודאי, ומשרד הרווחה, יש לו תפקיד מאוד מרכזי בעניין הזה, אם זה לא נתפס.
<גילי רוזן כץ: גילי רוזן כץ, רכז מכלול אוכלוסייה מעיריית חיפה.
<גילי רוזן כץ: מכלול אוכלוסייה זה הגוף שבשגרה הוא אגף רווחה, ובחירום, מכלול אוכלוסייה.
<גילי רוזן כץ: באמת בשריפה אנחנו התמודדנו עם הצורך לפנות כאן ועכשיו כ-60,000 תושבים, כאשר את חלקם הכרנו ואנחנו יצרנו איתם קשר.
<גילי רוזן כץ: חלקם אנחנו לא הכרנו.
<גילי רוזן כץ: עיריית חיפה לוקחת את כל התחום הזה מאוד ברצינות לכלל האתגרים שיכולים להיות, כמו שריפה, כמו סופה או רעידת אדמה או מלחמה.
<גילי רוזן כץ: מי שמוכר כפונה, זה אדם שהוא פונה ומבקש את העזרה מלשכת הרווחה, אז הוא מוכר והוא נתן את ההסכמה.
<גילי רוזן כץ: במיון תיקים פעמיים בשנה, כל עובד סוציאלי ממפה את האוכלוסייה שתצטרך את המענים המיוחדים בשעת חירום.
<גילי רוזן כץ: כמובן כמו ששמענו, זה לא כלל האוכלוסייה.
<גילי רוזן כץ: כדי להגיע לעוד אוכלוסייה, בכל מכרז שעיריית חיפה יוצרת עם ארגון שיקום, יש סעיף שמתייחס להמשיך לתת את המענה גם בשעת חירום בשביל לוודא שהמטפלים לא נעלמים, שהפונה שהוא קשור והוא שייך לאחת מהאוכלוסיות המיוחדות, ימשיך לקבל את המענה, וכאשר אותו ארגון לא יוכל או יצטרך את העזרה של עיריית חיפה, אנחנו נהיה איתם בקשר.
<גילי רוזן כץ: אנחנו יצרנו משנה שעברה ואנחנו נמשיך, שולחנות עגולים עם ארגוני השיקום.
<גילי רוזן כץ: עיריית חיפה וארגוני השיקום ולקוחות והורים של לקוחות כדי שאנחנו נגיד מה אנחנו יכולים לסייע להם, להנגיש את כל המידע איך להיערך לשעת חירום, מה נדרש מהם, איזו עזרה הם צריכים מאיתנו, ואנחנו בתהליך שימשיך את השולחנות העגולים האלה כדי שייבנה עבור כל ארגון כזה גם את הנוהל הפנים ארגוני וגם הבין ארגוני.
אלי אלאלוף: אנחנו באמת התרשמנו בחיפה מההתארגנות.
<דרורה גורדון: שמי דרורה גורדון, אני מפקחת במשרד הרווחה והשירותים החברתיים, מחוז דרום, וגם תושבת העוטף.
<דרורה גורדון: אני רוצה לומר שבתוך הניסיון שלי, אני חושבת שיש אפשרות אולי לקחת את זה מהמקום ששני כתובות מאוד משמעותיים בנושא של כל ניהול מכלול האוכלוסייה והתנהגות האוכלוסייה, זה הרשות ומשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
<דרורה גורדון: אני יכולה להעיד שכל הרשויות שלנו שנמצאות במצב של חירום ומלחמה, יש דבר שנקרא GIS.
<דרורה גורדון: אין דבר כזה שאנחנו לא יודעים איפה הבן אדם, וכל הדבר הזה, בקומה שלישית, עשירית, עשרים, חמישים.
<דרורה גורדון: למעשה צריך פה התארגנות מיטבית של מכלול האוכלוסייה ושל הרשות - - -
אלי אלאלוף: מה זה ה-GIS הזה?
<דרורה גורדון: ה-GIS הזה הוא בעצם נותן נתונים, כל אדם, איפה הוא גר ואם יש מעלית ואין מעלית.
<דרורה גורדון: זה אומר כוחות הרווחה, מכלולי אוכלוסייה, הכתובת שהיא הכי משמעותית בטיפול באוכלוסייה למעשה בשגרה.
<דרורה גורדון: אני יכולה להגיד שבבאר שבע, אגב, יודעים איפה אתה גר.
<דרורה גורדון: ומי השכנים שלך.
אלי אלאלוף: גם גוגל יודע איפה אני גר.
<דרורה גורדון: כולם.
<דרורה גורדון: ברגע שיודעים, עוברים, בודקים.
<מנחם וגשל: אבל הם לא יודעים.
<דרורה גורדון: יודעים.
<מנחם וגשל: איך יודעים?
<דרורה גורדון: מנחם, יודעים.
<מנחם וגשל: לא, אוכלוסיות רווחה נמצאות בנתוני יסוד.
<מנחם וגשל: יש כאן אוכלוסיות שלא רשומות ברווחה.
<דרורה גורדון: לא, אין דבר כזה.
<נעה בן שבת: משורק אומרת העובדת הסוציאלית שהיא לא יודעת.
<דרורה גורדון: היא לא יודעת כי עדיין הכתובת המשמעותית זה ראש הרשות, מכלולי אוכלוסייה שלוקחים את העניין ועושים מיפוי שנקרא GIS לכלל האוכלוסייה.
<דרורה גורדון: אני אומרת שלפחות בעוטף עזה, מורחק עד באר שבע יש לנו את זה.
<דרורה גורדון: אתם מוזמנים לשמוע, לבקר ולראות.
אלי אלאלוף: גברת גורדון, תודה על הדברים שלך ואני שמח שבאר שבע, איפה שאני גר, אני גאה בזה שהעיר שלנו מאורגנת.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לעמיר פרץ על היוזמה שלו ליום העורף בכנסת.
אלי אלאלוף: אני שוב אומר, הוועדה אמורה לטפל רק במקרים מיוחדים, אבל אני מוכן לקחת אחריות ולטפל בהיערכות של שני המשרדים שבאים לוועדה הזאת, וזה הרווחה כולל עבודה והבריאות, ואנחנו יכולים לקדם לפי לוח הזמנים.
אלי אלאלוף: אדון מירון, אתה יכול לראות בנו כתובת ולדרבן את משרד הביטחון.
אלי אלאלוף: אנחנו גם יודעים לעשות את זה.
אלי אלאלוף: נעשה את זה בשמחה כדי שהתקנות יהיו מוכנות.
אלי אלאלוף: אני מודה לכם שבאתם.
אלי אלאלוף: יום טוב לכולם.
מירב בן ארי: היום 12 במרץ 2018, כ"ה באדר תשע"ח.
מירב בן ארי: הנושא הוא הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו (תיקון - הארכת התקופה להגשת בקשה לרישום פסק דין שניתן לפני יום התחילה), התשע"ז-2017, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.
מירב בן ארי: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו (תיקון - הארכת התקופה להגשת בקשה לרישום פסק דין שניתן לפני יום התחילה), התשע"ח-2018 של חבר הכנסת מיכל רוזין.
מירב בן ארי: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו (תיקון - הארכת התקופה להגשת בקשה לרישום פסק דין שניתן לפני יום התחילה), התשע"ח-2018 של חבר הכנסת אלי אלאלוף וחברת הכנסת מרב מיכאלי.
מיכל רוזין: שהיא הייתה חייבת להצטרף.
מרב מיכאלי: לא שהייתי חייבת להצטרף, שגרמתי לחבר הכנסת אלי אלאלוף, שבמקסימותו ובהבנתו את חומרת המצב הסכים להגיש את הצעת החוק גם כן על מנת שהיא תעבור פשוט.
מרב מיכאלי: זה לא כזה יופי.
מרב מיכאלי: לפי דעתי זה די עגום שבגלל שההצעה היא מהאופוזיציה, למרות שהאוצר והממשלה מודעת לנחיצותה הדחופה, היא לא מוכנה להעביר אותה במשך ארבעה חודשים.
מרב מיכאלי: אני חושבת שזה שערורייתי, אבל הגענו עד הלום ברוך השם.
מירב בן ארי: את רוצה להתייחס לפני שנתחיל בהקראה?
מרב מיכאלי: כן, ברשותך גבירתי יושבת הראש, אני אגיד מאוד בקצרה במה מדובר פה.
מרב מיכאלי: מדובר על החוק שעבר בכנסת ה-19 אחרי 19 שנים של עבודה ושל מאבק.
מרב מיכאלי: היועצת המשפטית של ועדת העבודה והרווחה יכולה להעיד באמת על השנים הרבות שנדרש כדי להעביר אותו, וזו הייתה בשורה אדירה שיתאפשר לבני/בנות זוג שנפרדו, שתהיה זכות מוקנית בחוק בעצם לחלק גם את החיסכון הפנסיוני.
מרב מיכאלי: זה משמעותי בעיקר לנשים שהן התחתנו בגיל צעיר, הבעל היה נגיד במשטרה, בצבא, במקומות כאלה שאז בגיל 40 נגיד נפרדו, בגיל 45 הוא יצא לפנסיה מוקדמת, היא לא ראתה מזה שקל למרות שכל החיים היא ישבה בבית, גידלה את הילדים בזמן שהוא היה באיזה שירות שאין בדעתי לפקפק בחשיבותו של השירות, אבל הדין הזה הלא כתוב בנישואים, שאומר, אתה תפרנס, אני בינתיים אגדל לך את הילדות והילדים, הופר בעצם בגירושים באופן מוחלט כשלא הייתה חלוקה של החיסכון הפנסיוני.
מרב מיכאלי: הייתה פה עבודת נמלים ממש בשביל להתיר את כל סבך הזכויות המוקנות בפנסיה תקציבית ובקרנות ישנות וקרנות חדשות וכל הדברים האלה.
מרב מיכאלי: הכול עבר, אממה, בשביל שזה באמת יכנס לתוקף בפועל, האוצר היה צריך להתקין תקנות וגם היה צריך להוציא פרסומים על מנת שזוגות שכבר נפרדו אבל החוק נתן להם אפשרות כאילו לפתוח מחדש את התיק למשך שלוש שנים, יוכלו לדעת שהן יכולות לעשות את זה, כי הייתה הוראת שעה של שלוש שנים שבהן אפשר לפתוח תיקי עבר.