GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוסי רז: כדי שאנחנו, בואו נטפל לפחות במוחרגים בצורה נכונה.
מוסי רז: ניקח את כל המוחרגים כולל הדארפורים, כל אלה שמוחרגים, ובואו נשים תקנות שמאפשרות לאנשים האלה לחיות.
מוסי רז: מאפשרות לאנשים האלה לחיות.
מוסי רז: קודם כל שנמצא את הדרך לדעת קודם כל באמת מי המוחרגים ומי לא.
מוסי רז: יש עדיין כל מיני תקנות, היינו בדיון אחר, אני לא זוכר באיזו ועדה לגבי ה-1 לינואר, שעד ה-1 לינואר מי שהגיש בקשה, יש לו אפשרות להגיש שימוע, מי שלא הגיש כי לא הגיש מכל מיני סיבות, בין השאר כי לא הצליח להגיע לאשנב, אז אין לו שום זכויות.
מוסי רז: אני חושב כבוד היושב ראש, שלמדינת ישראל יאה שאנחנו בנקודת הזמן שבה אנחנו נמצאים היום שאמרנו, רצינו להוציא את כולם.
מוסי רז: הבנו שזה לא הולך, גם בג"צ אמר את זה.
<קריאה: רק בג"צ.
<קריאה: הכנסת אמרה את דברה.
אלי אלאלוף: בג"צ אמר.
אלי אלאלוף: טוב שיש בג"צ.
אלי אלאלוף: בג"צ אמר את זה.
אלי אלאלוף: בג"צ אמר את מה שאמר.
אלי אלאלוף: עכשיו יש חבילה, לצורך העניין, אני לא אוהב את המושג "חבילה" אבל יש לנו אנשים שהם מוחרגים.
אלי אלאלוף: בואו לגבי האנשים האלה נשנה את המדיניות.
אלי אלאלוף: נגיד "רבותי, האנשים האלה מוחרגים", אנחנו מבינים שהם ראויים מבחינת הזכויות שלהם להישאר פה, בואו נעשה להם תקנות, בואו נבנה חוק שיאפשר לאנשים האלה לחיות.
אלי אלאלוף: אניא שאל אתכם שאלה, ואולי זאת שאלה ליוסי.
אלי אלאלוף: אנחנו מבינים שהבירוקרטיה עד עכשיו, החוק הזה בין השאר אומר שהאנשים האלה כדי לקבל אישור לתקנות האלה, הם יצטרכו להגיע כדי עוד פעם לבקש מרשות האוכלוסין אישור לטובת זה שהם מוחרגים ולטובת זה שהם יכולים לקבל את התקנות האלה.
אלי אלאלוף: וואלה, תסתכלו מה שקורה היום.
אלי אלאלוף: בבירוקרטיה הנוכחית זה לא יעבוד כי זה לא עובד עד עכשיו בסיפור.
אלי אלאלוף: כלומר צריך לשנות את הראש.
אלי אלאלוף: צריך לשנות ולהבין שיש לנו מבקשי עבודה לצורך העניין.
אלי אלאלוף: היה חוק, יש חוק, יצאו החוצה.
אלי אלאלוף: אבל יש לנו סדר גודל, אני לא רוצה פה לנקוב במספרים כי אף אחד לא יודע את המספר, אנחנו לא מצליחים להגיע אליו.
אלי אלאלוף: אני מניח שמשהו כמו 40%-50% שנמצאים פה תחת הכותרת, מי שקורא להם מסתננים, אני קורא להם מבקשי מקלט, אני קורא להם אנשים.
אלי אלאלוף: בואו ניקח את האנשים האלה, את אותם 10,000, 15,000 עם הדארפורים אגב, ואת אותם מוחרגים, ונבנה להם משהו שאפשר לחיות איתו.
אלי אלאלוף: הכיוון פה של להיטיב במשהו הוא כיוון בסדר, אבל צריך לבנות אותו כך שהוא באמת כולל א.
אלי אלאלוף: את כולם, ב.
אלי אלאלוף: הוא מאפשר על ידי רשות ההגירה בירוקרטיה שמאפשרת לאנשים האלה באמת להגיע, מי שמוחרג, שתהיה לו זכות אוטומטית.
אלי אלאלוף: למה הוא צריך עוד פעם ללכת לאותם אשנבים של 20 דקות, שעה, שנסגרים שעה אחרי זה וכל התמונות האלה שאנחנו רואים במעלה הדרך, ולבנות מערכת שמאפשרת לאנשים האלה לחיות.
אלי אלאלוף: עוד פעם, יש פה איזה שהוא כיוון ושאלתך, כבוד היושב ראש, הייתה מאוד נכונה.
אלי אלאלוף: למה הגעתם לזה פתאום?
אלי אלאלוף: כי בג"צ לוחץ.
אלי אלאלוף: בסדר, בואו נשנה את הראש.
אלי אלאלוף: בג"צ לוחץ, אנחנו מבינים שיש חבילת אנשים, יש רשימת אנשים שמגיעות להם זכויות, בואו ניתן להם את האפשרות באמת לחיות.
אלי אלאלוף: בעניין הזה, נדמה לי שהדבר הזה הוא לא שלם פשוט.
אלי אלאלוף: הוא לא מרכיב את כל מה שצריך.
אלי אלאלוף: הוא צריך להרכיב את היכולת של האנשים האלה, למשל מינימום, יש שכר מינימום.
אלי אלאלוף: מי שעולה עליו, מקובל.
אלי אלאלוף: אבל יש שם אנשים שמרוויחים פחות, שלא מגיעים לשם.
אלי אלאלוף: כן אבל אתה מבין שהם מביאים לך תקנות מסוימות בכיוון אחד שבעיני זה מיטיב עם האוכלוסייה.
אלי אלאלוף: מצד שני, אתה דורש משהו שלא הביאו.
מוסי רז: זה מה שאני דורש.
אלי אלאלוף: אז זו הדילמה.
אלי אלאלוף: אתה רוצה שבעקבות התקנות האלה נשנה את המדיניות של המשרד.
אלי אלאלוף: זה שאיפה לגיטימית, האם זה אפשרי?
מוסי רז: זה אפשרי.
מוסי רז: אני אומר, זה לא גדול מדי.
מוסי רז: אני אומר לכם.
מוסי רז: לתמונה של מדינת ישראל כמדינה, גם בעיני עצמנו וגם בעיני העולם.
מוסי רז: אני חושב שאם כבר הבנו סוף סוף שיש רשימה של אנשים שהם יישארו פה בסופו של דבר, אז בואו נבנה להם תהליך שהם באמת מסוגלים לזה.
מוסי רז: אני אומר לך כי אני שותף לזה, יש הרבה מאוד משפחות במדינת ישראל, שמוכנות היום, ישובים, סליחה.
מוסי רז: ישובים במדינת ישראל, שמוכנים לקלוט את האנשים המוחרגים האלה.
אלי אלאלוף: קיבוצים.
אלי אלאלוף: תדייק.
אלי אלאלוף: ועוד לא ראינו רשימה.
מוסי רז: אני יכול להראות לך גם רשימה של קיבוצים שנמצאת אצלנו.
מוסי רז: אנשים מוכנים.
מוסי רז: יש נכונות כדי גם לעזור לדרום תל אביב.
מוסי רז: אני לא חושב שאלה המוחרגים צריכים להישאר בדרום תל אביב.
מיכאל מלכיאלי: מה הם יעשו, - - - בבתים שלהם?
מיכאל מלכיאלי: הם רוצים לארח אותם אצלם בבית?
מוסי רז: התשובה היא כן.
מוסי רז: אבל לתת להם זכויות חיים.
מוסי רז: לתת להם עבודה ולתת להם מקום לישון בו.
מיכאל מלכיאלי: אם סאלח שבתי לקחו את המרוקאים הקיבוצים הפכו אותם - - -
מוסי רז: לא לא, אל תנסה לקחת את זה למקומות לא נכונים.
מיכאל מלכיאלי: זה מה שיקרה.
מיכאל מלכיאלי: מישהו חושב שלא יקרה ככה?
מוסי רז: אז אתה לא מכיר את האנשים.
מוסי רז: תבוא אלי לישוב ותראה איזה אנשים שם מוכנים לקלוט את האנשים האלה.
מוסי רז: על האנשים שגרים איתי, על ידי, אל תלמד אותי.
מוסי רז: אל תיתן לי פה סיפורים - - -
מיכאל מלכיאלי: היינו בסרט הזה פעם.
מוסי רז: היינו בסרט הזה בשנות ה-50, היום - - -
אלי אלאלוף: מיכאל, אני רוצה להגיד לך.
אלי אלאלוף: אנחנו המרוקאים לא הגענו לפליטים.
אלי אלאלוף: שלא יישחקו איתנו.
אלי אלאלוף: אנחנו פליטים - - -
איל בן ראובן: זה טיעון מגוחך.
איל בן ראובן: אני אומר, לטובת מדינת ישראל שיש בו איזה שהוא חיוב, אבל צריך להשלים אותו.
איל בן ראובן: צריך להשלים אותו שהוא יהיה הרבה יותר שלם, שיאפשר לאנשים האלה לחיות במדינת ישראל ולהסתדר.
אלי אלאלוף: באמת אני חוזר, אם זה היה לא קשור לבג"צ, או למשהו אחר, מתחילים להתחשב באוכלוסייה הזאת.
אלי אלאלוף: אבל היות ויש מדיניות ברורה שלא לפי תפיסתי, תפיסתי בעולם היא אחרת, אבל עכשיו אני ממלא תפקיד, וזה משהו אחר.
אלי אלאלוף: אני לא הייתי זורק אף אחד מהארץ שלנו.
אלי אלאלוף: הם הגיעו בגלל חולשתנו.
אלי אלאלוף: אנחנו השארנו גבול פתוח.
אלי אלאלוף: לא הם ביקשו לפרוץ את הגבול.
אלי אלאלוף: אנחנו היינו במצב שבכלל לא התחשבנו בזה, אישרנו להם.
אלי אלאלוף: זה הופסק רק בגלל שיש גבול פיזי.
אלי אלאלוף: אז אנשים נכנסו לפה מפני שזה היה המקום היחיד שאפשר לצאת בשלום, לחיות לפחות.
אלי אלאלוף: הוא אומר בתנאים לא אבסולוטיים.
אלי אלאלוף: אנחנו מטילים עליהם כל יום משהו שמגביל אותם, אז בתקנות הקודמות, להפיל עליהם קנס של 20% שהם יקבלו ביציאה, זה קנס.
אלי אלאלוף: מה, הם מרוויחים סכומים כאלה כדי שיתקיימו?
אלי אלאלוף: האזרח הישראלי הנורמלי מקבל קנס כזה?
אלי אלאלוף: אנחנו פה עליהם עושים את כל הניסיונות.
אלי אלאלוף: יש לי חדשה אחת ויחידה ובטוחה.
אלי אלאלוף: למרות כל המאמצים, יישארו אלפים.
אלי אלאלוף: וזה כדאי שנדע ונתמודד עם העובדה הזאת, ונדע, אלפים יישארו פה.
אלי אלאלוף: גם אם המספר הוא כאילו היום 35,000 או 38,000 והוא בכיוון מטה, בבקשה, אם זה טוב להם שילכו למקום אחר, שילכו.
אלי אלאלוף: אבל בכוח שלנו להוציא אותם, ולהוציא אותם בתרגילים מול, תשימו לב, מה זה בג"צ, מה זה משרד הפנים?
אלי אלאלוף: כל זה, זה המדינה שלנו.
אלי אלאלוף: המדינה משחקת עם הכלים של עצמה כדי לגרום להם ללכת.
אלי אלאלוף: בבקשה, אז תגידו להם את זה.
אלי אלאלוף: לא צריך לא בג"צ ולא זה, לא רוצים אתכם, תלכו מפה.
אלי אלאלוף: מצד שני, תראו את האבסורד, מתחננים לסינים, תשלחו לנו 6,000 עובדים.
אלי אלאלוף: למה שלא יהיו אלה שנמצאים פה?
אלי אלאלוף: מתחננים להביא עכשיו מהודו נדמה לי, או מבורמה, או לא יודע מאיזה חור.
אלי אלאלוף: הם לא, הם פה.
אלי אלאלוף: זה יותר זול לנו.
אלי אלאלוף: זה חסכון אדיר, כולל המענק שהם כאילו מקבלים והולכים וחלקם שורפים אותו לפני שנחתו באיזה חור.
אלי אלאלוף: אנחנו פה קבענו מדיניות ואנחנו טלאי על טלאי מנסים לתקן את המדיניות שבעיני היא לא מוצלחת, אני חייב להגיד לכם, לא מוצלחת.
אלי אלאלוף: איפה היהודים שיודעים לארח, לקבל, לשקם.
אלי אלאלוף: אני לא פליט, אני בא ממרוקו לא פליט.
אלי אלאלוף: שלא תעזו להגיד עלי שאני פליט.
אלי אלאלוף: באתי למדינה שלי.
אלי אלאלוף: גם כשגרתי במרוקו הייתה לי מדינה אחת, פה.
אלי אלאלוף: ושם ההיסטוריה עשתה מה שעשתה.
אלי אלאלוף: אבל אנחנו לא נדע לקבל?
אלי אלאלוף: אנחנו לא מקבלים אותם.
אלי אלאלוף: פה אתם מביאים הצעה שאני חייב להגיד תודה לשי שהדריך אותי עוד בדרך לפה.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם, הבאתם משהו ממש פרץ.
אלי אלאלוף: וכאילו אתם משתמשים בנו, הכנסת, ועדת הרווחה, כדי לעשות תרגיל לבג"צ.
אלי אלאלוף: לא פייר.
אלי אלאלוף: אנחנו לא כלי מול בג"צ.
אלי אלאלוף: אנחנו כלי שקובע מדיניות, גם, שעוקב אחרי המדיניות הממשלתית והביצוע שלה, אנחנו גם כלי שקובע ערכים מסוימים.
אלי אלאלוף: אז לא נעים לי עם התקנות האלה, אני חייב להגיד לכם.
אלי אלאלוף: אם בג"צ מקבל החלטה, זה סימן שהוא באמת גוף עצמאי, אחראי, ואני אכבד כל החלטה של בג"צ, אבל אתם משתמשים בנו לכלי, אנחנו כלי שאמור לעשות תרגיל זמני, חלקי, כדי להטות בג"צ.
אלי אלאלוף: חבר'ה, בג"צ קצת יותר חכם מתרגילים מסוג זה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, זו הרגשה מאוד מאוד לא טובה.
דב חנין: חבר הכנסת צודק בכל מילה.
מוסי רז: כל מילה בסלע.
אלי אלאלוף: אני מאוד מאוד לא אוהב את זה.
אלי אלאלוף: לכן אני הייתי מציע כבר, אני אומר לכם, אני מוכן לסכם על עצמי לפחות, אני הייתי רוצה שתבקשו דחיית דיון בבג"צ כדי שתבואו עם הצעה הרבה יותר אנושית, נורמלית, שמתחשבת לא בתרגיל נגד בג"צ.
אלי אלאלוף: זה ההצעה שלי, אבל כל החברים פה יכולים - - - בבקשה.
איל בן ראובן: זה יהיה סיכום לא מקובל עלינו, רק שיהיה ברור.
איל בן ראובן: תראה, אני חושב שהדברים שאמרת הם דברים מאוד חשובים ואני חושב מקובלים על רוב חברי הכנסת שהיו פה.
איל בן ראובן: אתה יודע מה, אני אגיד לך, אלה הדברים הכי חשובים שיעברו היום בכנסת, עם כל המשברים המדומים על כל מיני נושאים פחות חשובים בהרבה, האמירה שלך שלו זה תלוי בך לא היית מסלק אף אחד, זו האמירה המוסרית של היום הזה וצריך להגיד את זה.
אלי אלאלוף: כיהודי.
איל בן ראובן: כיהודי וכבן אדם וכהומניסט וככל אחד, גם זה וגם זה.
איל בן ראובן: ואם צריכה ליפול הממשלה, שתיפול על הדבר הזה ולא על כל מיני קשקושים כאלה ואחרים.
איל בן ראובן: זה מה שאני אומר, וטוב שהיא תיפול.
איל בן ראובן: הדברים האלה שאתה אמרת הם דברים חשובים מאוד.
איל בן ראובן: יש כאן איזה פיל בחדר שטוב שהזכרת אותו, זה פיל שרוצים לגרש מפה עשרות אלפי אנשים ובסוף מביאים איזה עלה תאנה שמנסה להסתיר את הפיל הזה ומנסה להסתיר את הפיקדון של 20% שמטילים על הקבוצה הגדולה הזאת.
איל בן ראובן: אז כפי שאמרת, גם אם יגרשו יישארו אלפי אנשים, אני רוצה להזכיר שהמטרה של הממשלה כפי שנקבעה בספר המטרות של הממשלה לשנת 2018, זה לגרש 10,000 איש.
איל בן ראובן: זאת אומרת גם לפי הממשלה בסוף השנה יהיו פה עשרות אלפים.
איל בן ראובן: 27,000, 30,000 איש, גם אם הממשלה תצליח לממש את המטרה שלה, שאני מאוד מקווה שהיא לא תצליח.
איל בן ראובן: אז מה עושים איתם?
איל בן ראובן: מה עושים עם האנשים האלה, מביאים איזה שהוא עלה תאנה קטנצ'יק, גם מדובר באמת על חריגים, מספר חריגים מאוד מצומצם, שלהם גם לא מבטלים את הפיקדון אלא רק מקצצים, והקיצוץ הזה יקרה אולי עוד שלושה חודשים, אם רשות האוכלוסין וההגירה תמצא את הדרך, אנחנו ראינו מה קורה בסלמה ועכשיו זה בבני ברק, שאנשים עומדים בחוץ ימים, אלה בדיוק ימצאו את הדרך לצלוח את כל המכשול הבירוקרטי הזה, אולי, אולי כן אולי לא, והאנשים שעובדים ולא מגיעים לשכר מינימום או כן מגיעים לשכר מינימום ועדיין ודאי צריכים את העזרה, מהם מורידים 20%, זה דבר שאנחנו לא יכולים להסכים לו ולכן הסיכום הזה של לכו תביאו- - -
אלי אלאלוף: זה כבר הוחלט.
מיכאל מלכיאלי: זו חקיקה שעברה כבר.
איל בן ראובן: אני אומר, יש דברים שאני לא יכול להסכים להם.
איל בן ראובן: אני מדבר על הכל.
איל בן ראובן: גם יו"ר הוועדה דיבר על מדיניות שהוחלטה.
איל בן ראובן: לכן אני מציע שהסיכום שיהיה זה בדיוק הסיכום של יושב ראש הוועדה, שתלכו ותביאו איזה שהן הצעות יותר הגיוניות, שאני לא חושב שאנחנו נוכל לתמוך בהן, אבל לפחות נוכל להגיד שהן סבירות בנסיבות של החקיקה והמדיניות הקיימת של הממשלה.
מיכאל מלכיאלי: אני בחיים לא אתווכח עם המצפן שלך.
מיכאל מלכיאלי: נתת פה כזה נאום שאני לא יכול להתווכח איתו, אבל יש צד שני בסיפור הזה.
מיכאל מלכיאלי: כאילו אנחנו היהודים ואמורים לקבל את כל מי שבא וכל התקנות האלה אמורות לבוא לגרש אנשים.
מיכאל מלכיאלי: זה לא ששר הפנים הגיע יום בהיר והצניח פה תקנות.
מיכאל מלכיאלי: זה אחרי אולי עשרות של ועדות כאן בכנסת, וסיורים גם של ראש הממשלה וגם של שר הפנים וגם של חברי כנסת בדרום תל אביב, והבעיה היא לא שיום אחד באנו לגרש אנשים.
מיכאל מלכיאלי: ישבו כאן עשרות, אולי מאות אנשים שאמרו שהמסתננים, מבקשי מקלט, לא משנה איך נקרא להם, הגיעו, אין להם חיים.
מיכאל מלכיאלי: הרי מה שחברי אייל בן ראובן מציע זה היום, אחרי שלאלפי משפחות אבדה איכות החיים שלהם, ברחו מהבתים, חיים בתת תנאים, מה שהיו רגילים לפאר פעם, נהפכו לסיוט.
מיכאל מלכיאלי: אני ראיתי את זה במו עיני.
מיכאל מלכיאלי: מי שהיה שם לא יכול לדבר אפילו ש"בוא נהיה יותר טובים" ופתאום הבג"צ - - -
מוסי רז: סליחה, גם אנחנו היינו שם.
מוסי רז: לא רק אתה ביקרת בדרום תל אביב.
מיכאל מלכיאלי: כן אבל נקודת המוצא שלך היא לא להסתכל על השקופים המסכנים של דרום תל אביב.
מוסי רז: נקודת המוצא שלך היא לא להסתכל על אלה שעוד יותר שקופים.
מיכאל מלכיאלי: כן אבל שר הפנים הגיע, ויותר מזה, לא שר הפנים, ממשלת ישראל הלכה ובנתה חומה לא בגלל שהיא רעה, היא הבינה שהאסון הזה, מדינת ישראל לא יכולה לחיות עם זה.
מיכאל מלכיאלי: הקיבוצים נזכרו אחרי 15 שנה.
איל בן ראובן: אבל זה לא רלבנטי, יש חומה.
מיכאל מלכיאלי: אבל הם נזכרו אחרי ש- - -
<קריאה: איך לעשות אותם עניים יעזור לדרום תל אביב?
אלי אלאלוף: גברת, לא קיבלת רשות.
אלי אלאלוף: לא יודעים מי את בפרוטוקול.
מיכאל מלכיאלי: אחרי שאותם אנשים כבר איבדו את החיים שלהם, פתאום קמים להם הצדיקים מהקיבוצים אומרים "אנחנו מוכנים לקלוט אותם" אבל בא השר, אחרי אין סוף ועדות ואני יודע, גם כאן בכנסת וגם אצלו, מה הוא בעצם אומר?
מיכאל מלכיאלי: זה שלוקחים להם כסף זה לא נכון, במחילה, אדוני היושב ראש.
מיכאל מלכיאלי: מי שיקרא את דברי ההסבר, כשלוקחים למישהו בעל כורחו הפרשות לפנסיה, זה נקרא שלוקחים לו בעל כורחו?
מיכאל מלכיאלי: אבל זה לטובתו.
מיכאל מלכיאלי: כשביטוח לאומי לוקח לנו 50 שקל בעל כורחנו לכל ילד לחודש, זה לטובתנו.
מיכאל מלכיאלי: מה בעצם התקנות האלה אמורות לעשות?
מיכאל מלכיאלי: מי שיקרא, מדמים את זה גם להפרשה של פנסיה.
מיכאל מלכיאלי: בא לאזן בין הצורך לתת להם איזה שהוא ביטוח, כן, ואנחנו כמדינה רוצים לדאוג לאותם אנשים שיהיה להם ביטוח שהם מסיימים את השהות הלא חוקית שלהם, עם כל הכבוד שהם קטינים וזקנים, חשוב שתהיה להם איזו שהיא קרן בצד.
מיכאל מלכיאלי: אי אפשר לבוא ולהצטדק ולהגיד "מה, אנחנו יהודים, ולא אכפת לנו מהם" אנחנו כבר אחרי הדיון הזה.
מיכאל מלכיאלי: הכנסת בכל אופן אמרה את דברה.
מיכאל מלכיאלי: הממשלה אמרה את דברה שחשוב לה כן איכות חיים לאלה שגרים פה.
מיכאל מלכיאלי: עכשיו בא משרד הפנים, נותן תקנות ואיזה תקנות?
מיכאל מלכיאלי: ההיפך, תקנות טובות, לתת להם ביטוח כמו שלנו, כל אחד מאתנו מפרישים לו בעל כורחו.
מיכאל מלכיאלי: אם אני לא רוצה שייקחו לי כסף, אני לא יכול.
מיכאל מלכיאלי: זה בעל כורחי וזה לטובתי.
מיכאל מלכיאלי: אותו דבר, מי שכאן נכנס - - - לכן אני חושב שלבוא ולהגיד למשרד הפנים "תחזרו אלינו עם משהו יותר מוסרי" אני חושב שאנחנו כבר אחרי הדיון הזה, נכון, אז בג"צ אמר את דברו.
מיכאל מלכיאלי: הוא לא חזות הכל.
מיכאל מלכיאלי: אנחנו יודעים שלא תמיד כל החלטותיו של בג"צ מגיעות מהכרת המציאות.
מיכאל מלכיאלי: אנחנו אומרים את זה בצער גדול אבל זו האמת וזו אחת הדוגמאות הכי בולטות שהיו שם, בהחלטות של בג"צ.
מיכאל מלכיאלי: אני חושב שכן צריך להעלות את זה ולאשר את זה.
<יוסי אדלשטיין: אני ראש מינהל אכיפה וזרים ברשות ההגירה.
<יוסי אדלשטיין: אני מבקש לשים פה את הדברים טיפה בקונטקסט הנכון.
<יוסי אדלשטיין: אני חושב שהחוק חוקק ואנחנו אחרי החוק הזה, על החוק הזה היה ערעור לבג"צ ובג"צ לא ביטל את החוק, הוא ביקש להתקין תקנות ולקחת בחשבון את הנקודות האלה שאנחנו הבאנו פה בתקנות.
<יוסי אדלשטיין: זה מה שבג"צ אמר.
<יוסי אדלשטיין: הוא לא ביטל את החוק.
<יוסי אדלשטיין: אם הוא היה מבטל את החוק לא היינו יושבים פה ואני לא חושב שעכשיו בוועדה אנחנו הולכים אחורה לבחון את החוק, תקן אותי שי אם אני טועה.
אלי אלאלוף: בבקשה שי.
<שי סומך: אין פה איזה תרגיל לבג"צ וזה לא עלה תאנה.
<שי סומך: הפיקדון פועל.
<שי סומך: בג"צ לא נתן צו ביניים, זאת אומרת שהפיקדון פועל.
<שי סומך: יש כאן תקנות שהן מאוזנות וסבירות והן נועדו להקל על האוכלוסייה.
<שי סומך: האוכלוסייה הזאת צריכה היום להפריש את הסכומים המלאים, לא כל כך ברור לי למה הוועדה לא רוצה להקל עם האוכלוסייה.
<שי סומך: מה שאנחנו עושים כאן, אנחנו הופכים את חלק העובד ל-6%.
<שי סומך: גם עובד ישראלי, מנכים מהשכר שלו 6%.
<שי סומך: אנחנו משווים את המצב מבחינת הניכוי לעובד, למצב של עובד ישראלי.
<שי סומך: גם עובד ישראלי שמרוויח 1,000 או 2,000 שקלים, מנכים לו 6%.
<שי סומך: האוכלוסיות כאן הן אוכלוסיות, ואפרת תוכל להרחיב על איך בחרנו אותן.
<שי סומך: אלה אותן אוכלוסיות שהם לא יכלו להגיע לחולות, זו בדיוק האוכלוסייה.
<נועה קאופמן: מה עם נשים?
<שי סומך: זו לא אוכלוסייה קטנה, זו אוכלוסייה בוודאי משמעותית.
<שי סומך: הממשלה מביאה כאן תקנות בשקיפות מלאה מול בג"צ, בג"צ מתעניין מאוד בתקנות האלה שמקלות על האוכלוסייה הזאת, מפחיתות בצורה משמעותית את הניכוי, ואם אתם לא תאשרו את התקנות, האוכלוסייה, ימשיכו לנכות ממנה את הסכומים הגבוהים.
<שי סומך: אם מה שהוועדה, כמו שהממשלה, אם הוועדה רוצה להקל על האוכלוסייה הזאת, אני חושב שהיא צריכה לאשר את התקנות האלה.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת אברהם נגוסה ברוך הבא.
אלי אלאלוף: רצית לשאול שאלה.
מיכאל מלכיאלי: רק להבין, אי אישור התקנות יכביד על אותם אנשים.
מיכאל מלכיאלי: יקשה עליהם.
<אפרת לב ארי: הוא יותיר את המצב הקיים על כנו.
<אפרת לב ארי: אוכלוסיות שהן חלשות.
<נועה קאופמן: נשים הן לא אוכלוסייה חלשה?
אלי אלאלוף: נועה קאופמן בבקשה.
<נועה קאופמן: אני מקו לעובד, אני חייבת לומר שאני די המומה מהניסיון להשוות את ה-6% שכביכול אתם רוצים להוריד מהאוכלוסיות המוחלשות ולא כולן, לפנסיה.
<נועה קאופמן: קודם כל כקו לעובד, אני יכולה להגיד לכם שמגיעים אלינו אנשים שעד מאי 2017 הפרישו להם פנסיה.
<נועה קאופמן: פנסיה יש לה משמעות ביטוחית, יש לה משמעות פנסיונית, יש לה משמעות חברתית.
<נועה קאופמן: כרגע לקחו את האנשים האלה, הקפיאו להם את הפנסיה, הכסף שלהם יושב עכשיו איפה שהוא ומעכשיו לוקחים את זה לאיזו שהיא קופה שאין לה שום משמעות ביטוחית ופנסיונית.
<נועה קאופמן: אז אני לא יודעת אם זו היתממות או אחיזת עיניים אבל זה מאוד בעייתי שאתם חושבים שזו פנסיה.
<קריאה: הייתה להם קופת גמל?
<נועה קאופמן: היו לחלקם קופות גמל.
<נועה קאופמן: יש צו הרחבה בפנסיה וכעת הם פסקו מלעבוד.
<נועה קאופמן: זה דבר אחד.
<נועה קאופמן: חוץ מזה, התקנות האלה לא מקלות.
<נועה קאופמן: למה הן לא מקלות?
<נועה קאופמן: אתמול הייתי בבני ברק, וליוויתי מכר שקיבל מספר 500 בתור.
אלי אלאלוף: היא נתקעה בפקק ארוך כדי להגיע לפה.
<נועה קאופמן: אני אחזור ואגיד, אמרו כבר לפניי, אנחנו לא מבינים איך הולך להתקבל הפטור הזה.
<נועה קאופמן: זה אומר שאותן אוכלוסיות מוחלשות שרק לפני כמה ימים שר הפנים אמר שהם יבואו לחדש ויזה אחת לשישה חודשים יצטרכו עוד פעם להגיע למשרד הפנים ולרשות האוכלוסין כדי לקבל את אותו אישור שלא ברור איך מקבלים אותו ואת האישור הזה להראות למעסיק.
<נועה קאופמן: דבר שני, זה עוד שלושה חודשים.
<נועה קאופמן: ניקח מקרה של עובד שעבד שנה והפריש בשנה הזאת, יש אלפי שקלים שיושבים על שמו כרגע בפיקדון לא בפנסיה.
<נועה קאופמן: מחר הוא חולה ולא יכול לעבוד יותר.
<נועה קאופמן: במה התקנות האלה משרתות אותו?
<נועה קאופמן: בעוד שלושה חודשים לא יחזירו לו את הכסף.
<נועה קאופמן: בעוד שלושה חודשים הוא יצטרך לגשת למשרד הפנים שוב, לחכות בתור, לפעמים יותר מיום אחד, אולי לקבל אישור ממשרד הפנים, שוב – אנחנו לא הבנו איך זה עובד – ולהציג למי?
<נועה קאופמן: הוא לא עובד כרגע והוא לא יוכל לקבל את הכסף שיושב על שמו.
<נועה קאופמן: אין כאן הקלות.
<נועה קאופמן: וחסרות פה הרבה אוכלוסיות.
<נועה קאופמן: אין נשים, אני לא מבינה למה אין נשים, הן מוחרגות מחולות, אלא אם כן בעיניכם נשים הן רק אימהות לקטינים וזו הדרך היחידה שהתייחסתם אליהן כאן.
<נועה קאופמן: אין כאן התייחסות למשכורת.
<נועה קאופמן: אישה שיש לה איזה שהן בעיות רפואיות ועובדת ארבע שעות בניקיון שווה לאדם שגם אם הוא אב לילדים שעובד משרה מלאה ועוד שעות נוספות במאפיה?
<נועה קאופמן: איך אפשר לא לעשות את ההפרדה הזו?
אלי אלאלוף: לא הבנתי, מה סוג ההפרדה שהיית ממליצה?
<נועה קאופמן: תראה, גם לעובדים זרים לא לוקחים פיקדון מהשכר.
<נועה קאופמן: יש צו הרחבה לפנסיה.
<נועה קאופמן: אנשים צריכים להפקיד פנסיה, יש לזה משמעות ויש לזה גם משמעות למשק, כולנו רוצים שכל העובדים יפקידו פנסיה, זה משרת את כולנו.
<נועה קאופמן: אני חושבת שהתקנות האלה בצורתן לא משרתות.
<נועה קאופמן: למה לקחת 6%?
<נועה קאופמן: זה עונש.
<נועה קאופמן: אם רוצים לגרש אותם ולהפעיל לחץ על ידי זה שהכספים יושבים איפה שהוא - - -
אלי אלאלוף: את לא חושבת שזה טוב לשמור להם על ה - - -
<נועה קאופמן: אני חושבת בפנסיה, כמו שצו ההרחבה בפנסיה מחייב.
אלי אלאלוף: אם זה פנסיה, את אומרת.
<נועה קאופמן: אני כל יום פונה למעסיקים ודורשת שיפקידו פנסיה לעובדים.
<נועה קאופמן: אני עושה את זה כבר שנים ואני יכולה להגיד לך שיש אנשים שיצאו מישראל, קיבלו מעמד פליט - - -
אלי אלאלוף: והפיקדון לא נושא שום הטבה איתו?
<נועה קאופמן: שום ביטוח, כלום.
אלי אלאלוף: אנשי רשות האוכלוסין?
<אפרת לב ארי: לפיקדון באמת אין מאפיינים פנסיוניים אבל אני כן יכולה להגיד שממידע שלנו יש וגם נמצאים פה נציגי האוצר שאולי יוכלו לתמוך, קרנות הפנסיה לא מאפשרות לרובם המכריע של המסתננים להיות מבוטחים - - -
<נועה קאופמן: את צודקת, הם נותנים ביטוח חלופי.
<נועה קאופמן: ביטוח חיים ולא פנסיוני.
<נועה קאופמן: אבל הוא מקביל ב-90%.
<נועה קאופמן: אני יכולה להראות לכם דפי ביטוח על שם עובדים ויש עובד שהגיע אלינו שאיבד כושר עבודה בעקבות מחלת לב ומקבל קצבה מהפנסיה שהוא הפריש אליה במשך שמונה שנים.
<נועה קאופמן: אדם כזה בעוד שלושה חודשים לא מקבל כלום בתקנות האלה.
אלי אלאלוף: עופר בבקשה.
<עופר אתר: אני עובדת בהיא"ס ישראל.
<עופר אתר: אנחנו קודם כל מברכות על הדיון החשוב היום.
<עופר אתר: חוק הפיקדון מכביד מאוד על אוכלוסיית מבקשי המקלט וכל הזדמנות להוציא עוד קבוצה נוספת שעליהם יחול הפיקדון הזה, הדבר הזה הוא טוב.
<עופר אתר: יש דבר שהתפספס בשאלה אם התקנות היום הן - - - רק הערה לגבי ההתחלה של הדברים שלי לגבי השימוש בתקנות בהליך שמתנהל בבג"צ, נדמה לי שלא צוין שבעתירה הפרטית שהגישו ארגוני הפליטים יצא צו על תנאי שהורה למדינה להגיב לגופו של עניין לעתירה וכעת זה מתברר כרגע, זאת אומרת העניין הזה בשלב של אחרי צו על תנאי הוא משמעותי.
<עופר אתר: אנחנו הגשנו בקשה להצטרף להליך בבית המשפט בשם 11 ארגוני נשים וילדים.
אלי אלאלוף: מה התפקיד של היא"ס פה?
אלי אלאלוף: אני זוכר היא"ס שפעל בין מרוקו לקנדה, לא בין מרוקו לישראל.
אלי אלאלוף: אז מה הקשר שלכם פה?
<עופר אתר: היא"ס הוקם ב-1881 במטרה לעזור לפליטים יהודים וברבותה שנים הרחיב את השירותים שלו לפליטים מעוד סוגים וגם מסייע ליהודים בכל מיני מצוקות לעבור גם לישראל.
אלי אלאלוף: יש לכם ייצוג בארץ שמטפל במסתננים, פליטים?
<עופר אתר: בין השאר במבקשי מקלט וגם בעולים חדשים.
<עופר אתר: בתחומים מסוימים.
<עופר אתר: כאן אנחנו הצטרפנו להליך בבג"צ, אנחנו הגשנו בקשה להצטרף בתור ידידי בית המשפט בשם 11 ארגונים שמסייעים ועוזרים לנשים גם ישראליות וגם מבקשות מקלט.
<עופר אתר: כל החששות הכי גדולים שאנחנו הגשנו את הבקשה הזאת שעבר חוק הפיקדון לגבי ההשפעה שלו על נשים, כולם התממשו אחד אחרי השני.
<עופר אתר: מאז שנכנס לתוקפו חוק הפיקדון הייתה עליה של 100% במספר נשים מבקשות המקלט בזנות.
<עופר אתר: המספר הזה צריך לזעזע את כל היושבים מסביב לשולחן הזה.
<עופר אתר: איך אפשר להתעלם מהנשים כשקובעים תקנות מהסוג הזה?
<עופר אתר: עלייה של 100% והמשמעות המספרית לפי הארגונים שעובדים בשטח בגן לוינסקי, ארגונים של רופאים ונותני סיוע, אחת מכל 20 נשים אריתראיות כיום נמצאת בזנות.
<עופר אתר: המשמעות הכלכלית, ההכבדה שיוצר חוק הפיקדון היא פשוט בלתי אפשרית.
<עופר אתר: נשים מגיעות אלינו, בטח גם קו לעובד יכולים לספר על זה, ומספרות שאין להן יכולת לשלם יותר למוסדות החינוך של הילדים, תחבורה ציבורית, בגדים, כלי מיטה, אוכל, הקיום נהיה קשה פה בשביל האנשים פה.
<עופר אתר: ממילא רשות האוכלוסין וההגירה כרגע לא מגרשת אותן למדינות שלישיות, לרואנדה ולאוגנדה, וממילא אדוני ממשרד המשפטים אומר שהכוונה הכללית הייתה להחריג את אותם אנשים שלא נשלחו לחולות.
<עופר אתר: נשים לא נשלחו לחולות.
<עופר אתר: למה התקנות האלה חלות עליהן?
<עופר אתר: התקנות האלה צריכות לחזור לתיקון מעמיק, לפי עמדתנו, אצל משרד הפנים כדי להחריג את הקבוצות שכרגע נמצאות במצב של חירום.
<עופר אתר: עליה של 100% במספר הנשים בזנות.
<עופר אתר: זה מספר שקשה להשוות אותו לאיזו שהיא תופעה חברתית אחרת בעקבות חקיקה בישראל.
<עופר אתר: חקיקה נועדה להטיב.
אלי אלאלוף: בוא נתעסק בנושא.
אלי אלאלוף: מספיק צרות נוספות יש עוד בעולם.
אלי אלאלוף: פה כרגע אנחנו מדברים על הפליטים האלה.
אלי אלאלוף: לא על ה - - -.
אלי אלאלוף: הצטרפו אלינו שתי חברות כנסת.
<עלווה קולן: אני מפורום ארגוני הפליטים ומבקשי המקלט.
<עלווה קולן: אני רוצה להתייחס לשני דברים.
<עלווה קולן: אחד – חבר הכנסת מלכיאלי אמר שהמצב בדרום תל אביב הוא מאוד מאוד קשה.
<עלווה קולן: אז צריך להבין שלהפוך אוכלוסייה מוחלשת ליותר ענייה לא יקל כרגע על דרום תל אביב.
<עלווה קולן: מה שקורה הוא זה שבעצם אנחנו נקלענו לאיזה שהוא מצב מאוד מוזר.
<עלווה קולן: מצד אחד, כשעבר חוק הפיקדון אמרו שהמטרה היא לעודד אנשים לעזוב את ישראל ולכן הם יקבלו את הכסף כשהם יעזבו.
<עלווה קולן: אבל בינתיים יצא כל רעיון הגירוש הזה, אז עכשיו האנשים שבעצם מיועדים לגירוש ויקבלו שימוע לגירוש, עליהם בכלל לא חל הפיקדון כי אסור להם לעבוד והם הולכים לכלא.
<עלווה קולן: כלומר אנחנו מדברים כרגע רק על אוכלוסיות שמוחרגות מהגירוש.
<עלווה קולן: אז את האוכלוסייה שמראש מוחרגת מהגירוש, עליהם אתם רוצים להטיל גם מס שיהפוך אותם לאוכלוסייה עוד יותר מוחלשת?
אלי אלאלוף: בואי נדייק עם העובדות בבקשה.
אלי אלאלוף: עד עכשיו הורידו להם 20% עכשיו מבקשים 6%.
אלי אלאלוף: זה לא להטיל עליהם עוד מס.
<עלווה קולן: אבל עד עכשיו לא היה גירוש.
אלי אלאלוף: אדרבה, זה ההיפך.
אלי אלאלוף: זה להקטין.
אלי אלאלוף: תסתכלו על העובדות, לא על התיאוריות שאתם באים איתן.
<עלווה קולן: זה לגמרי עובדות.
אלי אלאלוף: העובדות זה להוריד מ-20% ל-6% זה לא להעמיס ולא להטיל.
<עלווה קולן: עד עכשיו כבוד היושב ראש, לא הייתה מדיניות של גירוש.
<עלווה קולן: כלומר אותם אנשים, העמדה של רשות האוכלוסין וההגירה ושל משרד הפנים, רצו לעודד את יציאתם מהארץ.
<עלווה קולן: כרגע זה לא המצב.
<עלווה קולן: כרגע אנשים שמקבלים שימוע לגירוש יש להם 60 יום ואחר כך הם נכלאים.
<עלווה קולן: כלומר אנחנו מדברים כרגע רק על אותה אוכלוסייה שבכלל לא מיועדת לגירוש בשלב הזה.
<עלווה קולן: אז זה מצב שהוא שונה מהתקופה שבה החוק עבר.
<עלווה קולן: זה דבר אחד.
<עלווה קולן: דבר שני, נאמר פה שיש לנו 12 שנה של ניסיון עם חוק העובדים הזרים בעניין של הפיקדון אבל לעובדים זרים יש מדינה לחזור אליה, וכאן אנחנו מדברים על אזרחים אריתראים ואזרחים סודנים שלא יכולים בהגדרה לחזור למדינה שלהם.