GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארנה זמיר: יחד עם זאת, יש אנשים שמוצאים סידורים ואת העזרה בפעולות היום-יום הם מקבלים מבת הזוג או מבן הזוג והם משתמשים בשירותים שאנחנו נותנים לדברים אחרים כמו ללכת למרכז יום או כמו לעשות ניקיון בבית.
<ארנה זמיר: הקבוצה של הבודדים, אין לה את זה.
קארין אלהרר: אם כך הם פני הדברים, אדוני היושב ראש, אני הייתי מציעה את הדבר הבא, גם נוכח הדברים שנאמרו על ידי עורכת הדין יפעת סולל באחד מהדיונים האחרונים.
קארין אלהרר: הייתי מציעה שבשלב הראשון כן יינתנו מספר שעות שירות בעין בבית.
קארין אלהרר: יחד עם זאת, אני אומרת שיש הכרח שבתוך תקופת זמן מאוד מאוד קטנה יגיע מישהו, בין אם זה עובד סוציאלי ובין אם זה מתאם טיפול, בין אם זה מי שלא יהיה, כדי שפשוט יעשה איזשהו תכנון של איך צריך לחלק את השעות, את היחידות האלה, בין אם זה מרכז יום, בין אם אלה שעות טיפול ובין אם זה כסף בעין.
קארין אלהרר: גם לרמה הראשונה.
לאה פדידה: אם מי שמטפל בו הוא בן המשפחה, שייקח כסף.
ג'מעה אזברגה: אדוני היושב ראש, אני הייתי במערכת הבריאות ונתקלתי במקרים כאלה ביום יום שלנו והיינו שולחים את האחות ואני חושב שהבן אדם שעובר את השלב הזה, זה שלב קריטי בחיים שלו.
ג'מעה אזברגה: הוא עובר ממצב נתון למצב נתון אחר, ברגע שהוא הופך להיות סיעודי.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שזה לא חכם, זה לא צודק ולא צריך להיות כשאנחנו הולכים לעשות הכול ולתת לו את הכסף.
ג'מעה אזברגה: לפעמים הוא אפילו לא בר החלטה.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שצריך – חייב, לא צריך, חובה – להשאיר חלק מהשעות, כמו שאמרה קארין, לסיעוד.
ג'מעה אזברגה: זאת אומרת, אנחנו מדברים על 9.75 שעות בסך הכול.
טלי פלוסקוב: זה היום.
ג'מעה אזברגה: היום.
ג'מעה אזברגה: 9 שעות ומשהו.
ג'מעה אזברגה: תשאיר בערך 4 שעות שתהיה חובה לאדם הסיעודי לקבל שירות סיעודי ו-6 שעות נשלם לו.
ג'מעה אזברגה: יש לו שתי אופציות וגם התמרון יותר קל בחיי היום-יום שלו.
אלי אלאלוף: רק אם יש לכם חידושים.
אלי אלאלוף: כאן ג'מעה נתן לנו חידושים.
אלי אלאלוף: אם זה לומר אותו דבר, חבל על הזמן.
סאלח סעד: גם עמדת הביטוח הלאומי, אדוני היושב ראש, אני שומע אותה.
סאלח סעד: מדובר כאן בעשרות אלפים, אם לא יותר מ-100,000 קשישים.
סאלח סעד: אלה חולי סרטן, אלה חולי דיאליזה.
סאלח סעד: אני מדבר על המנה הראשונה.
סאלח סעד: הביטוח הלאומי קובע שאלה אנשים שצריכים הלבשה בבית, אלה אנשים שצריכים לאכול בבית, אלה אנשים שהתלות שלהם באחר, לא בכסף שהם צריכים אותו אלא הם חייבים שיהיה להם מישהו בבית לשעתיים במשך היום שגם ינקה להם את הבית וגם יכין להם אוכל.
סאלח סעד: גם ללכת לקופת חולים להביא תרופות.
סאלח סעד: המנה הזאת היא כל כך חשובה.
סאלח סעד: אני חושב שצריך להשאיר לבחירה.
סאלח סעד: קשיש שרוצה כסף, יקבל כסף.
סאלח סעד: למה צריך לכפות עליו את הדבר הזה?
סאלח סעד: אדוני היושב ראש, תאמין לי, גם אימא שלי הייתה סיעודית במנה הראשונה, קיבלה 9.75 ותאמינו לי שהשעתיים האלה – ואנחנו חמישה אחים – עזרו.
סאלח סעד: אדוני היושב ראש, אתה לא מקשיב לי.
סאלח סעד: אני מדבר עכשיו מהלב.
סאלח סעד: אני אומר לך אדוני היושב ראש, אימא שלי זיכרונה לברכה הייתה קשישה, עשרה חודשים קיבלה 9.75 ואנחנו חמישה אחים ואחות אחת בבית.
סאלח סעד: אלמלא המטפלת שהיא שכנה שלנו שהייתה מגיעה אליה שעתיים ביום, מבשלת לה, מכינה לה את התרופה, עוזרת ברחצה, תאמין לי שמצבה היה אחר.
אלי אלאלוף: אמרתי לך שיש לנו בעיית זמן?
סאלח סעד: סיימתי.
אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, מאוד מרגש.
אלי אלאלוף: אתה רוצה שאני אסביר לך שישה מקרים במשפחה שלי בחמש השנים האחרונות?
אלי אלאלוף: אתה רוצה שכל אחד יתחיל?
אלי אלאלוף: בבקשה, תעבור לעניין.
סאלח סעד: אני מדבר אתך בשם עשרות אלפי קשישים.
אלי אלאלוף: גם אני מדבר בשם אותם אנשים.
סאלח סעד: תשאיר את הבחירה הזאת לקשיש.
אלי אלאלוף: אני אתכם.
אלי אלאלוף: לא פחות.
סאלח סעד: קצת רגישות.
אלי אלאלוף: רגישות?
אלי אלאלוף: טוב, לא חשוב.
אלי אלאלוף: לא אומר.
<יפעת סולל: אני חושבת שרוב הדברים נאמרו ואני לא רוצה לחזור עליהם.
<יפעת סולל: אני רוצה לומר משפט אחד.
<יפעת סולל: כשאנחנו מדברים על הרמה הראשונה, גם אם אנחנו מדברים על מספר מאוד קטן של שעות, צריך לזכור שאחד מהדברים, גם כשאנחנו בודקים את הדברים שיש קושי להתמודד אתם, שאנשים נאלצים להתמודד אתם הוא חוסר היכולת להתקלח לבד.
<יפעת סולל: זה הדבר הכי קשה למשפחה.
אלי אלאלוף: בקיצור ולעניין בבקשה.
<יפעת סולל: אפילו אם זה הדבר היחיד שאי אפשר להתמודד אתו ובגללו צריך שעות סיעוד, אלה שעות שהן חייבות להיות בבית.
<יפעת סולל: יש הרבה מאוד מקרים כאלה.
<שמואל סמי קידר: אני מייצג את מרכזי היום.
<שמואל סמי קידר: אני שם לב למהפך של השינוי מרגע שהתחלנו ועד עכשיו.
<שמואל סמי קידר: נתת שלוש הצעות.
<שמואל סמי קידר: הצעה אחת – 9 יחידות לא בבית.
<שמואל סמי קידר: תבורך.
<שמואל סמי קידר: דבר שני, לקחת כסף.
<שמואל סמי קידר: מה שאנחנו מבקשים בקטע השלישי זה לאפשר שיהיה גם חלק בבית וחלק בכסף.
<שמואל סמי קידר: על זה תבורך וזה חשוב מאוד לאנשים סיעודיים.
אלי אלאלוף: זו הייתה ההצעה שלי.
אלי אלאלוף: אנחנו נגיע לסיכום עכשיו.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש לנו את כל הנתונים.
אלי אלאלוף: אני מבקש שהאוצר יתבטא ואחר כך אני מסכם.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה לצרף את כל הדקות שאני לא מדבר לדקה שאני אצטרך.
אלי אלאלוף: משרד האוצר, אלון
<אלון מסר: תודה כבוד היושב ראש.
<אלון מסר: במסגרת ההצעות שהצענו, במסגרת הדיונים שנערכו בפעמים הקודמות, כדי להתמודד עם אחת הטענות שחלק מהאנשים עדיין ידרשו או נכון לקבל את הטיפול בבית, אנחנו הצענו הצעה שיכולה לפתור את זה בתיאום עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.
<אלון מסר: מי שאנחנו נחייב במסגרת מכרז הסיעוד שאנחנו מתכוונים לפרסם כממשלה, כל חברת סיעוד שתזכה במכרז לספק שירותים בבית עבור כל מי שמוגדר סיעודי ברמה הראשונה.
<אלון מסר: כלומר, כל מי שיקבל כסף יבחר לקבל כסף בחלופה ראשונה או שנייה, לא משנה כרגע איזו, וירצה לממש את זה בשירותים בעין, החברות יהיו מחויבות לספק לו והיום הן לא מחויבות לספק לו את זה, בתעריף שייקבע במובן זה שהוא יוכל לקבל לדעתנו יותר שעות מאשר הוא יקבל בחלופה שהוא יקבל אותה בעין.
<אלון מסר: זאת הצעה שיכולה לפתור חלק מההצעות.
אלי אלאלוף: תסביר בעברית פשוטה.
לאה פדידה: ההצעה היא לא פותרת.
אלי אלאלוף: שמענו אחרים בשקט.
אלי אלאלוף: אל תתחילו, חברים.
<אלון מסר: אנחנו חשבנו שנכון להשאיר בידי הקשיש את הבחירה.
<אלון מסר: להשאיר לו את הכסף, 1,200 שקלים ששוויים הוא חמש שעות בעין ולהציע לו חלופה שמבחינת עלויות היא יותר אטרקטיבית, של שירותים מחוץ לבית כדי לעודד אותו לצאת לאותם מרכזי יום, שירותים תומכים בקהילה וכן הלאה.
<אלון מסר: לדעתנו זה הפתרון שמספק בצורה טובה ביותר.
<אלון מסר: חלק מההערות שהועלו כאן על ידי חברי הוועדה והגורמים שהשתתפו בדיון, הבנו שיכול להיות שחלק מהאנשים ירצו לקבל שירותים בעין ויהיה להם קשה לקבל את זה כשהם רוכשים את זה בעצמם מכיוון שהם צריכים להתעסק בעולם של מעסיקים וכן הלאה.
<אלון מסר: לכן הצענו הצעה חדשה ויצירתית שיכולה לפתור את זה.
<אלון מסר: במסגרת מכרז הסיעוד שאנחנו עומדים לפרסם ממש בשבועות הקרובים, כל חברה שתזכה במכרז, תהיה מחויבת כתנאי להישאר במכרז ולקבל את השירותים בעין ברמות היותר גבוהות, 2 עד 6, תהיה מחויבת לספק לכל מי שנמצא ברמה הראשונה ורוצה לבקש ממנה שעות, לתת לו את השירותים האלה במחירים שנקבעו במכרז, בדיוק כמו ברמות 2 עד 6.
<אלון מסר: הקשיש או משפחתו, כל מי שרוצה, יוכל לתמחר בין החברות השונות, להחליף ביניהן ככל שהוא ירצה, ובעצם להחזיר את הכוח לידיים שלו ולא לחברה.
לאה פדידה: זה לא עונה לדרישה שלנו.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר לחברים שבנקודה הזאת אני רוצה לחזק את האוצר.
אלי אלאלוף: אל תשכחו שרמה א' של היום היא לא הרמה של רמה א' אתמול.
אלי אלאלוף: לשם כך יש שש רמות ולא שתיים או שלוש.
אלי אלאלוף: מי שאמר לא נכון – החוצה.
אלי אלאלוף: מעכשיו, תתאפקו.
אלי אלאלוף: מי שיצא מכאן שקרן, יעוף מכאן.
אלי אלאלוף: מי שאמר לא נכון יצא החוצה כי הוא שיקר.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שהרמות השתנו.
אלי אלאלוף: רמה א' של אימא שלך זיכרונה לברכה ושל האחים שלי זיכרונם לברכה, זאת לא רמה א' של היום.
אלי אלאלוף: לכן יש שש רמות ולא שתיים או שלוש שהיו.
אלי אלאלוף: לכן כאן זה סיעודי מתחיל ואני מאמץ את ההגדרה של הביטוח הלאומי כי בעיני הוא הגוף המקצועי האופטימלי בעניין הזה.
אלי אלאלוף: לכן אנחנו אומרים תנו להם את זכות הבחירה.
אלי אלאלוף: אל תשכחו שאנחנו הבאנו את זה.
אלי אלאלוף: לפני כן לא הייתה זכות בחירה, אמרו או תיקח כסף או תיקח תשע שעות, אבל בחוץ.
אלי אלאלוף: השמיכה היא קצרה.
אלי אלאלוף: אני מזכיר עוד כלל.
אלי אלאלוף: אם אתם רוצים שנשנה את הרמה הראשונה, אם מקצועית זה מוצדק, צריך להוריד ברמות העליונות כי החבילה הכספית היא אחת.
סאלח סעד: תחזור על המשפט האחרון.
אלי אלאלוף: כדי לחזק למעלה, נאלצו לצמצם למטה.
אלי אלאלוף: זה היה כלל המשחק.
אלי אלאלוף: למרות התוספת התקציבית המשמעותית של 900 מיליון שקלים, רק שתבינו, זאת לא תוספת תקציבית בלבד אלא זאת תוספת עם שינוי מערכתי.
אלי אלאלוף: צריך לקחת את כל הדברים כי כל פעם שמישהו ייקח רק פריט אחד וישכח את שאר הפריטים, זה אומר שהוא לא מנתח נכון את המצב.
אלי אלאלוף: לכן אמרנו תשאירו להם את האופציות לבחור כי הוא במצב באמת שהוא יכול לבחור.
אלי אלאלוף: ודאי בהתייעצות משפחתית הוא יכול לבחור טוב יותר.
אלי אלאלוף: אני מאמין למשפחה.
אלי אלאלוף: אני מאלה שהערך העליון הוא המשפחה והסביבה.
אלי אלאלוף: אנחנו באנו עם הצעה ואני אומר אותה שוב.
אלי אלאלוף: תבינו, אנחנו מתלבטים עם הדברים האלה כל יום ועד שעות הערב.
אלי אלאלוף: אתמול שחררנו לתל אביב את אלון בשעה 9:30 בלילה והבוקר התחלנו עם ה-SMS של בריק ושל אחרים.
אלי אלאלוף: בנושא הזה, שיהיה ברור, לא נצא מכאן עם כל תאוותנו בידינו.
אלי אלאלוף: תתחילו להבין שצריך לעשות פשרות.
אלי אלאלוף: אם לא נעשה פשרות, לא יהיה.
אלי אלאלוף: אנחנו, יש לנו מסגרת ואני אומר אנחנו ולא האוצר, והמסגרת מוגבלת.
אלי אלאלוף: לכן במסגרת המוגבלת זכות הבחירה היא מרכזית.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שאנחנו ניסינו לתת גם כסף, גם שירות בתוך הבית וגם אפשרות לבחור בחוץ.
אלי אלאלוף: שלושת האופציות.
אלי אלאלוף: איך אנחנו עושים את התמהיל הזה?
אלי אלאלוף: ככולנו ביחד.
אלי אלאלוף: אני לא גאון.
אלי אלאלוף: אני כמוך, כמו כולם כאן, אני מקווה, לא יותר מזה, ואני רוצה לבחור.
אלי אלאלוף: אנחנו אמרנו שניתן 1,205 שקלים לכל דכפין, למי שרוצה וכל אחד יעשה עם זה מה שהוא רוצה, ללא ביקור קודם.
אלי אלאלוף: הוא מקבל כסף.
אלי אלאלוף: יש לו אפשרות לקבל 9 שעות בחוץ, שיעשה מה שהוא רוצה, יבחר את התכנית שהוא רוצה בה וכל אחד ישווק את עצמו איך שהוא רוצה.
לאה פדידה: ויש לו אפשרות ל-9.5 שעות בבית.
אלי אלאלוף: אם אנחנו רוצים בבית, אנחנו מדברים בין 4 – אני אומר לכם שזאת עלות של הכסף – או 6.
אלי אלאלוף: אני נוטה לכיוון 6 פלוס הורדה בכסף.
אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה, ואני אומר לכם, וכאן אני מכניס את האוצר לבעיה.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם כדי שתדעו.
אלי אלאלוף: הייתי רוצה 600 שקלים ו-4 שעות שירות בבית.
אלי אלאלוף: זאת האופציה בראש של כולנו ביחד כולל חריגה תקציבית ויבואו ויאמרו לכם 150 מיליון שקלים או לא יודע כמה.
אלי אלאלוף: יש לי בעיה עם האוצר כי אני לא שולט במספרים שלהם וזו הבעיה.
אלי אלאלוף: אני לא אקיים יותר שום דיון עם האוצר אם לא ישים לי את מה שהוא יודע בחישובים שיעמדו מולי כדי שגם אני אדע.
אלי אלאלוף: במקרה אני יודע לספור.
אלי אלאלוף: לא כל דבר אני יודע, אבל לספור אני יודע.
אלי אלאלוף: לכן במקרה הזה אמרנו בואו נעמיד אופציה של 600 שקלים פלוס ארבע שעות שירות בבית או בחוץ, מה שהוא רוצה.
אלי אלאלוף: זאת לדעתי האופציה והתמהיל האופטימלי.
אלי אלאלוף: תגידו לי משהו אחר?
אלי אלאלוף: אני נכנס מיד למלחמה התקציבית.
אלי אלאלוף: 4 שעות זה בלי ויכוח עם האוצר.
אלי אלאלוף: כל הערכים, אני רגיש כמוך.
לאה פדידה: אפשר לשפר את זה ולומר שש שעות בבית והיתרה בכסף?
אלי אלאלוף: אתם רוצים להוריד בכסף, בבקשה.
לאה פדידה: שש שעות בבית.
סאלח סעד: ארבע שעות.
<אלון מסר: ארבע שעות ו-600 שקלים, גם זה חורג מהמסגרת התקציבית.
<יצחק בריק: אני חושב שאתה הולך בכיוון הנכון אבל אני רוצה להסביר.
<יצחק בריק: אם ייתנו שש שעות לאנשים, אפשרות של שש שעות, מה המשמעות?
<יצחק בריק: המשמעות היא ששלוש פעמים בשבוע תיכנס מטפלת למשך שעתיים ותעשה את הדברים הבסיסיים.
<יצחק בריק: לכן אני חושב שחשוב מאוד שיהיה המינימום של שש שעות.
אלי אלאלוף: האוצר.
<אלון מסר: עלות של 1,200 שקלים, שמשמעותה בעין הן שעות בבית, חמש שעות.
<אלון מסר: שש שעות בבית הן יותר מ-1,200 שקלים.
<אלון מסר: עובדתית.
<אלון מסר: לכן זו חריגה.