GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: תכף אני אומר.
מאיר כהן: כשבאתי לעיריית דימונה, אדוני המנכ"ל, כולם אמרו לי שיש לנו 200-150 תיקים.
מאיר כהן: אמרתי, בסדר, בואו נעצור את נשמתנו לשבוע, ניקח את כל התיקים, נבדוק איזה תיק הוא אינטנסיבי, איזה תיק נוגעים בו פעם בחצי שנה-שנה, איזה תיק עובדים בו כל יום.
מאיר כהן: אז גיליתי שהיו עובדות סוציאליות שהיה להן 150 תיקים אתם עבדו כל יום והן הרימו ידיים אבל היו גם עובדות סוציאליות שהיו להן 150 תיקים ואולי 20 תיקים מתוכם הם פעילים.
מאיר כהן: אז קיבלנו החלטה שאנחנו עושים חלוקה מחדש.
מאיר כהן: כל התיקים שהם לא אינטנסיביים, אנחנו נשים אותם בצד, עם פעילות, פותחים אותם פעם בכמה חודשים, והתיקים האינטנסיביים, עשינו חלוקה מחדש עם אותם 20 או 30 עובדות סוציאליות.
מאיר כהן: עדיין עובדים סוציאליים במדינת ישראל מתמודדים במקום הראשון – וזה בדוק, בדקתי את זה.
מאיר כהן: בשבוע שעבר הייתי בשליחותו של אלי בוועדת הרווחה בפרלמנט הצרפתי וזאת השאלה הראשונה ששאלתי.
מאיר כהן: הם עובדים בערך עם 40 תיקים, עם 35 תיקים.
מאיר כהן: לכן זה דבר בו שר הרווחה צריך לקבל החלטה.
מאיר כהן: אני יודע שהוסיפו עוד כ-350 תקנים או 400 תקנים.
<אביגדור קפלן: הוספנו הרבה יותר.
<אביגדור קפלן: 500 ועוד 290.
מאיר כהן: זה מבורך וזה הרבה מאוד, אבל אם מותר לי להציע, צריך לעשות את זה אך ורק בשיתוף ובהסכמה עם העובדים הסוציאליים.
מאיר כהן: כשמוסיפים תקנים, העובדים הסוציאליים צריכים לשבת סביב שולחן, האיגוד שלהם, הנציגים שלהם, ולקבל את דעתם כי בסופו של יום הם באים מהשטח.
מאיר כהן: אני רוצה לומר משהו על דוח העוני.
מאיר כהן: אלי כתב את הדוח ואתם הייתם שותפים לו.
מאיר כהן: אני רוצה שתבינו שמה שהיה קצת איזוטרי ומה שהיה בהתחלה, אתם לא יודעים מה עשו לנו.
מאיר כהן: כל שרי הממשלה פנו אלי ושאלו לשם מה אני כותב את הדוח הזה כי לעולם לא יצליחו לעשות שום דבר אתו.
מאיר כהן: אמרתי שגם אם אני אשאיר אחרי את הדוח הזה, זאת תהיה הפעם הראשונה שיש דוח עם תורה כתובה שאומר מה צריך לעשות.
מאיר כהן: אני חייב לציין שככל שהשנים נוקפות והנוכחות של אלי בוועדה הזאת, זה פשוט מדהים כמה באמת הוא משפיע.
מאיר כהן: אני איש פוליטי.
מאיר כהן: אני יכול לשבת כאן ולומר אחרי המבול.
מאיר כהן: אני פוגש אנשים בשטח ועובדים סוציאליים שכולם, ובמיוחד העובדים הסוציאליים, נרתמים כדי לצמצם פערים.
מאיר כהן: כל הוויכוח הוא ויכוח שהוא יחד אתכם ולא נגדכם והוא על איזה כלים שאנחנו כחברי כנסת ואתם מסכימים עליהם שהם הכלים שיעזרו בצמצום הפערים.
מאיר כהן: כראש עיריית דימונה אני חייב לומר לזכותכם שעדיין רואים את התופעה של עובדים סוציאליים שרוצים לצמצם פערים ונותנים את נשמתם, והם פוגשים אותי ואומרים לי שאין להם שום כלי.
מאיר כהן: אנחנו בוועדה הזאת משתדלים עם אלי לתת את הכלים האלה.
מאיר כהן: חלילה, שאף אחד לא יחשוב שכאן זה משהו נגדכם.
מאיר כהן: אני באתי כאורח.
מאיר כהן: האיש הטוב ביותר היום בכנסת שמטפל גם בעובדים הסוציאליים וגם בצמצום פערים זה אלי אלאלוף ולא אף אחד אחר.
אלי אלאלוף: אני רוצה לסיים את דבריי וגם את הישיבה כי יש לנו ישיבת המשך.
<קריאה: הגענו אליכם כדי לדבר.
אלי אלאלוף: יש לנו דיון על הילדים חולי סרטן, דיון שאמור לנהל חבר הכנסת איציק שמולי.
אלי אלאלוף: אני מבקש, אל תפריעו לי.
אלי אלאלוף: זאת פעם ראשונה שהוצאתי מישהו מהישיבה ואני מקווה שאחרונה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר לכם שהפנייה שלי לעובדים הסוציאליים, על האחריות שלהם, על היכולות שלהם, השינויים בשירותי הרווחה יהיו ורק בזכותכם.
<קריאה: ובעזרתכם.
אלי אלאלוף: אנחנו משרתים אתכם.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר שזה ניתן אם מסכימים לעשות שינוי גם בתפיסה.
אלי אלאלוף: כאשר אנחנו מציעים לפי החלטת הדוח להקים מרכזים למיצוי זכויות כי חלק גדול מהאנשים שהם בטיפול שלכם, קיים מחסור בידע על זכויותיהם ואז נלחמים על ההחלטה להפוך את לשכות הרווחה והסעד לפי הטרמינולוגיה של לפני מאה שנים למרכזים למיצוי זכויות.
אלי אלאלוף: נלחמים על זה.
אלי אלאלוף: הסכום של 10 מיליון שקלים הוא עבור הפיילוט לשנה ראשונה, שאתם תיקחו ותעצבו אותו.
אלי אלאלוף: תבנו אותו איך שאתם רואים את זה מפני שאנשים לא יודעים שיש להם זכויות, שיש להם קצבאות שמחכות להם בביטוח הלאומי ובמקומות אחרים.
אלי אלאלוף: אנחנו אומרים שהתוספת היא בשינוי התפיסה.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם באהבה, מתוך הערכה והערצה לעבודה שלכם.
אלי אלאלוף: אם הייתי יכול לעשות סיבוב חדש בחיים שלי, הייתי עובד סוציאלי.
אלי אלאלוף: תבינו שזאת בקשה ותבינו שתפקידכם גם לבקר את עצמכם כדי לשרת טוב יותר את המטרות ואז אנשים ילכו בחדווה ובשמחה למקצוע הזה.
מירב בן ארי: היום ה-20 בפברואר 2018, ה' באדר התשע"ח, על סדר היום הצעת חוק מגן דוד אדום (תיקון מס' 8) (מידע בדבר מטופל שזהותו אינה ידועה וחובות דיווח), התשע"ח-2018, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
מירב בן ארי: אני מאוד מקווה שזו הישיבה האחרונה בנושא, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
מירב בן ארי: חוק חשוב של שולי שמלווה אותו מהיום שנכנסנו לוועדה יחד עם מד"א.
שולי מועלם-רפאלי: מקדמת.
מירב בן ארי: מקדמת, מלווה, דוחפת.
מירב בן ארי: שולי, אני מלווה אותה מהצד הזה יחד עם מד"א וקופות החולים וכמובן משרד הבריאות.
מירב בן ארי: לפני שאנחנו מתחילים בהקראה, חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס?
מאיר כהן: להקריא ולהצביע.
<נעה בן שבת: הצעת חוק מגן דוד אדום (תיקון מס' 8) (מידע בדבר מטופל שזהותו אינה ידועה וחובות דיווח),
<נעה בן שבת: תיקון סעיף 7א בחוק מגן דוד אדום, התש"י-1950 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 7א, אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) (1) קיבל אדם שירות פינוי חירום לבית חולים ובשל מצבו הרפואי בעת פינוי החירום לא ניתן היה לברר את שמו, את מספר הזהות שלו או באיזו קופת חולים הוא מבוטח, ימסור בית החולים לאגודה, לשם גביית האגרה, את הפרטים האמורים שברשותו לפי בקשה שתגיש האגודה בתוך 14 ימים מיום הפינוי.
<נעה בן שבת: ואולם, בית החולים לא ימסור את המידע בדבר קופת החולים שבה אדם מבוטח אם אותו אדם הודיע על התנגדותו לכך בשל רצונו לשאת בעצמו בתשלום האגרה.
<נעה בן שבת: (2) האגודה לא תעשה שימוש במידע שקיבלה לפי סעיף קטן זה ולא תעבירו לאחר אלא לשם גביית האגרה כאמור בסעיף זה".
<נעה בן שבת: הוספת סעיף 7ב אחרי סעיף 7א לחוק העיקרי יבוא: "7ב.
<נעה בן שבת: מסירת מידע ודיווח שר הבריאות, בהתייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, רשאי לקבוע הוראות בדבר דיווח של האגודה למשרד הבריאות בכל עניין הנוגע לפעילותה לפי חוק זה, ובכלל זה דרכי דיווח, שיבטיחו כי מידע פרטני על מטופלים יועבר תוך הגנה על פרטיותם, ויצומצם להיקף המזערי הנדרש של חשיפת נתונים שעלולים להביא לזיהויים.
<נעה בן שבת: תחילה ותחולה תחילתו של סעיף 7א לחוק העיקרי, כנוסחו בחוק זה, ב-1 בחודש שלאחר פרסומו של חוק זה, והוא יחול על פינוי חירום שבוצע מיום תחילתו ואילך.
<נעה בן שבת: קיבלנו הבוקר בקשה מבתי החולים לדחות את מועד התחילה במספר חודשים – הם למעשה ביקשו חצי שנה – כדי לאפשר להם להיערך.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על ההיערכות להעברת המידעים לבתי החולים.
מירב בן ארי: תכף נתייחס לתחולה.
מירב בן ארי: משרד הבריאות, אתם רוצים להתייחס?
<מירי גראשי כהן: אנחנו מקבלים את זה.
מאיר כהן: לגבי דחייה של שישה חודשים?
<מירי גראשי כהן: לא.
<מירי גראשי כהן: לא מדברים על התחולה.
<מירי גראשי כהן: הנוסח תואם אתנו.
<ויקי דיין לוי: אני מחטיבת בתי חולים, קופת חולים כללית.
<ויקי דיין לוי: אנחנו שמחים שתהיה דחייה.
<ויקי דיין לוי: אין לנו מניעה לחוק אבל נדרשת היערכות גם תקציבית.
<ויקי דיין לוי: אין לנו את כוח האדם שיתחיל לטפל בכל הרישומים האלה ואנחנו נצטרך לקבל תקציב.
<ויקי דיין לוי: אני מניחה שגם בתי החולים הממשלתיים יצטרכו.
<ויקי דיין לוי: לגבי זה שאנחנו לא נמסור מידע אם אותו אדם מודיע על התנגדותו, אני לא בטוחה כמה מטופלים יביעו את התנגדותם.
<ויקי דיין לוי: הם לא מודעים לכל הבירוקרטיה, הם לא מודעים לכך שאנחנו מעבירים מידע ואני חושבת שיש כאן בעיה שצריך לתת את הדעת עליה.
<מאיה קיטרו: קופת חולים מאוחדת, אגף רכש ובקרה.
<מאיה קיטרו: אני מצטרפת לדברי חברתי מקופת חולים כללית.
<מאיה קיטרו: אני רק מקווה שמד"א לא ישתמשו בחקיקה הזאת כדרך המלך.
שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה גברתי, תודה לך, ליועצת המשפטית, לוועדה על ההתקדמות בקידום החוק.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לומר שני דברים.
שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין שגם בתי החולים, גם הקופות וגם משרד הבריאות נמצאים בקשר ישיר, רציף ותמידי מול מד"א ואנחנו מניחים שכמו שעד היום ידעו להגיע לדברים גם מחוץ לכנסת, גם תהליך החקיקה הזה הוא רק חלק מדברים משמעותיים גדולים שנעשים בתוך מערכת הבריאות, בין גופים שונים, ולצורך העניין קופות חולים, בתי חולים, מד"א וכמובן הנהגת משרד הבריאות הם חלק ממערכת הבריאות.
שולי מועלם-רפאלי: לכן אני יכולה להבין את הרצון למסגר דברים.
שולי מועלם-רפאלי: לא כל כך ברור לי החשש שלא ייעשה שימוש לא ראוי בחקיקה הזאת.
מאיר כהן: מה החשש?
מאיר כהן: מה אפשר לעשות בחקיקה הזאת שהוא לא ראוי?
שולי מועלם-רפאלי: לא ברור.
מאיר כהן: מה, לבוא ולהעיר אותם בכוח?
<מאיה קיטרו: כמה שפחות חשיפה של מידע רפואי.
מאיר כהן: אני לא מצפה מארגון כמו מד"א שיפרסם בעיתון.
מירב בן ארי: אנחנו סומכים עליהם.
<מאיה קיטרו: לצמצם את זה כמה שיותר למצבים שבאמת זה נחוץ.
שולי מועלם-רפאלי: זה ממש כתוב בחוק.
שולי מועלם-רפאלי: לכן לא היה ברור לי איזה שימוש לא ראוי אפשר לעשות כאשר החקיקה כל כך ברורה ונכתבה באופן כל כך ברור, מדויק ומצומצם על ידי היועצת המשפטית.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת שהדחייה תהיה עד שלושה חודשים ולא יותר מזה.
שולי מועלם-רפאלי: אני מנצלת שוב את הבמה כאן לקרוא לציבור – אני הוצאתי את זה וגם מד"א הוציאו את זה – קיבל את בקשתי מנכ"ל מד"א שבעקבות החקיקה החשובה הזאת שאנחנו מקדמים, אנשים יוכלו בחודשים הקרובים, אנשים שצברו חובות מול מד"א, לשלם רק את החוב, את הקרן בלי הריביות שהצטברו במהלך התהליך אותו אנחנו מתקנים בהצעה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזאת אמירה חשובה מאוד, ראויה מאוד ונכונה מאוד.
שולי מועלם-רפאלי: כמו שאמרנו, כל התיקון הזה, כמו דברים רבים אחרים - - -
מאיר כהן: לכמה זמן הם פותחים חלון?
שולי מועלם-רפאלי: לשישה חודשים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה זמן מצוין.
מאיר כהן: אני יודע שבדימונה אתם תקבלו הרבה כסף.
שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה שהציבור ישלם רק את הקרן בלי הריבית.
מאיר כהן: המון אנשים באו אלי ואמרו שהם לא יכולים לשלם עם הריביות.
שולי מועלם-רפאלי: כמו שאמרנו מהתחלה, המטרה היא שהדברים ייקלו על המטופלים מכל בחינה שהיא, יצמצמו את העלות, יצמצמו את הצורך של המטופלים להיות חלק מבירוקרטיה.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו סומכים על מערכת הבריאות ועל כל השותפים בה שיעשו את הדבר הזה בצורה הטובה והנכונה ביותר לטובת המטופלים.
מאיר כהן: אני מציע שנעבור להצבעה.
מירב בן ארי: אני רק רוצה לומר שאנחנו נותנים תחולה של שלושה חודשים לחוק הזה.
<נעה בן שבת: בתשובה למה שאמרה גברת ויקי לוי.
<נעה בן שבת: דיברת על כך שלא מודעים להתנגדות.
<נעה בן שבת: רציתי לציין שהאפשרות להתנגד נוגעת רק לנושא של קופת החולים, מידע בדבר קופת החולים, וזה צריך להיות, אם רצונו של האדם לתת בעצמו.
<נעה בן שבת: הוא לא יכול לסרב.
מירב בן ארי: דיברנו בישיבה הקודמת על העניין של הרצון שלו לסרב.
מירב בן ארי: לכן הנושא הזה טופל.
<טל אמתי נשרי: אני רוצה לברך גם את חברת הכנסת מועלם-רפאלי, גם את הוועדה, גם אתכם, את כל מי שהיה שותף להצעת החוק הזאת שעברה כמה גלגולים ואני חושבת שהיא קידמה כמה דברים מאוד חשובים במערכת הבריאות, דברים שגם במשרד הבריאות חשבנו עליהם כמו הנושא של ההתחשבנות הישירה בין מד"א לקופות החולים שזה דבר שבאמת עוזר למטופלים ונוטל מעל כתפיהם נטל מאוד מאוד כבד, כך שאנשים שזכאים, קופת החולים תשלם עבור אגרת הפינוי שלהם באמבולנס.
<טל אמתי נשרי: אני באמת רוצה לברך אתכם ואני חושבת שבסוף ההצעה הזאת גם פותרת עוד נקודה משמעותית של מד"א שהיא גוף שמבצע, גוף סטטוטורי שמבצע חובה על פי חוק וזכאי לקבל את תשלום האגרה ולצורך כך הוא צריך לקבל את הנתונים.
<טל אמתי נשרי: אני חושבת שבמובן הזה גם יש כאן סוג של תיקון עוול ואני באמת רוצה לברך את כל השותפים.
<נעה בן שבת: אתם תביאו בהקדם את התקנות לעניין הדיווח יחד עם ההוראות של קידוד והצפנה וכל מה שקשור?
מירב בן ארי: ברשותכם, נעבור להצבעה.
מירב בן ארי: מי בעד אישור הצעת חוק מגן דוד אדום (תיקון מס' 8) (מידע בדבר מטופל שזהותו אינה ידועה וחובות דיווח), התשע"ח-2018?
מירב בן ארי: הצעת החוק אושרה פה אחד ותועבר למליאה לקריאה שנייה ושלישית.
מירב בן ארי: ברכות לחברתי חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.
מירב בן ארי: הייתה לי הזכות ללוות אותך בהצעת החוק הזאת, לכבוד גדול.
מירב בן ארי: תודה רבה לכל השותפים, למשרדים, לקופות ולמד"א, ורק בריאות לכולם.
מירב בן ארי: אני מחליפה את יושב ראש הוועדה.
מירב בן ארי: היום מציינים בכנסת את יום העוני וכמו שכולכם יודעים אלי אלאלוף הוא זה שכתב את דוח העוני ולכן ברגעים אלה ממש הוא באודיטוריום.
מירב בן ארי: הנושא חשוב לו וקרוב ללבו אבל כדי לשלב שני ימים מיוחדים, גם עוני וגם יום של הקהילה הגאה, ביקשנו לפתוח כאן את הוועדה והוא ביקש שאני אחליף אותו.
מירב בן ארי: היום ה-20 בפברואר 2018, ה' באדר התשע"ח ואנחנו פותחים את ועדת העבודה, הרווחה והבריאות במסגרת ציון יום זכויות הקהילה הגאה.
מירב בן ארי: על סדר היום הצגת הדוח השנתי של מרכז ניר כץ למאבק בלהטופוביה.
מירב בן ארי: אני אומר כמה דברים בקצרה ואחר כך אני אתן לכם להציג את הנושא כי זה היום שלכם.
מירב בן ארי: גם אני קראתי את הדוח.
מירב בן ארי: הוא נשלח אלינו כבר לפני שבוע, לכל יושבי הראש של השדולה ואני אחת מחמש.
מירב בן ארי: אני אזכיר גם את מיכל רוזין, מרב מיכאלי, שרן השכל ויעל גרמן, חברות שלי שגם הצטרפו לכאן.
מירב בן ארי: חשוב לומר שהן עוברות בין ועדות כמו שגם יקרה לכם.
מירב בן ארי: הן יבואו לכאן וימשיכו הלאה כי יש לנו כמה ועדות במקביל שהיום מנהלות את היום הזה.
מירב בן ארי: הדוח הזה של ניר כץ יוצא כבר שנה חמישית.
מירב בן ארי: אנחנו מקבלים את הדוח.
מירב בן ארי: הוא דוח קשה, דוח לא פשוט, דוח שמציג נתונים, הדוח הוא דוח מורכב, הוא לא קל לעיכול, הוא לא קל בכלל לחברה הישראלית אבל הדוח הזה שם בפניה מראה בפנים ואנחנו רואים במה אנחנו צריכים להשתפר.
מירב בן ארי: המטרה של הוועדה הזו, כמו שאר ועדות הכנסת, היא לבוא ולחשוב על פתרונות, לבוא ולחשוב על אמצעים.
מירב בן ארי: יש תהליכים שנעשים, יש תהליכים שאנחנו עושים בתוך בתי הספר, יש תהליכים שאנחנו עושים מול מסגרות הרווחה, יש תהליכים שאנחנו עושים מול משרד הבריאות.
מירב בן ארי: אתמול במקרה פגשתי את מנכ"ל משרד הבריאות משה בר סימן טוב והוא אמר לי שהם עשו כאן צעדים מהפכניים בשנה האחרונה, ואני באמת מאמינה לו כי הייתי חלק מהעניין, אבל – ותמיד יש אבל – זה לא מספיק ויש לנו עוד צעדים חשובים מאוד לעשות למען הקהילה הגאה.
מירב בן ארי: בנימה אישית.
מירב בן ארי: אני גאה להיות חלק מהשדולה, אני גאה שאני חלק ממשפחה גאה שגם זה חשוב, יש לי שותף מקסים ומדהים להורות.
מירב בן ארי: גם במקום האישי שלי הגעתי לקהילה ואני שמחה וגאה.
מירב בן ארי: אני לא רק גאה אלא אני מספרת על זה בכל מקום ובכל התקשורת כי אני חושבת שחברי כנסת – גם איציק שמולי שיושב לידי ואמיר אוחנה – הרבה פעמים אנחנו מביאים את הבית שלנו לכנסת ואת האג'נדה האישית שלנו וזה חשוב מאוד.
מירב בן ארי: זה חשוב מאוד כי זה חלק ממי שאנחנו.
מירב בן ארי: אני מברכת אתכם ביום הזה שהוא יום חשוב מאוד.
מירב בן ארי: קחו ממנו את המקסימום, נעשה את כל מה שאפשר כדי לקדם את הקהילה הגאה בכנסת.
מירב בן ארי: זה התפקיד שלנו וזה חלק מהשליחות שלי, של יושבות ראש השדולה, וכמובן של כל חברי הכנסת, של איציק שמולי שיושב לידי ועוד טובים רבים ואחרים שיבואו היום גם לוועדות וגם לשדולה.
מירב בן ארי: חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס או אתם רוצים לשמוע?
מירב בן ארי: לשמוע.
מירב בן ארי: תרגישו חופשי, מתי שתרצו להתייחס.
<גיל פישהוף: בוקר טוב.
<גיל פישהוף: אני מהאגודה למען הלהט"ב ויחד עם שותפתי היקרה אפרת פרנק, אנחנו מנהלים את מרכז ניר כץ למאבק בלה"טפוביה ומטבע הדברים כתבנו את הדוח שאני ארצה להציג ואני אעשה את ה בקצרה.
<גיל פישהוף: לפני שאעבור לנתונים, אני רוצה למסור את ברכתה של אילה כץ, אמו של ניר זכרו לברכה, שהיא מתנדבת שלנו במרכז ניר כץ מאז הקמתו.
<גיל פישהוף: מרגש מאוד.
<גיל פישהוף: אני רוצה גם להזכיר את מייק המל זכרו לברכה, יושב ראש האגודה לשעבר, מההוגים של מרכז ניר כץ, שהלך לעולמו השנה, יהי זכרו ברוך.
<גיל פישהוף: דוח מצב על הלה"טפוביה מספר 5.
<גיל פישהוף: אנחנו רואים מדי שנה עלייה בכמות הדיווחים.
<גיל פישהוף: למעשה מדי שנה עלייה של כ-20 עד 25 אחוזים בכמות הדיווחים למרכז.
<גיל פישהוף: אם אני אעבור לנתונים הראשונים, אתם יכולים לראות שגם השנה יש עלייה של 26 אחוזים בכמות הפניות.
<גיל פישהוף: ודאי שהדבר קשור גם לנראות היותר גדולה של מרכז ניר כץ אבל הדבר קשור גם לכך שחברי וחברות הקהילה מוכנים פחות ופחות לספוג לה"טפוביה ודברים שלא דווחו עד היום, מדווחים אלינו.
<גיל פישהוף: אני מאוד מברך על כך.
<גיל פישהוף: אבל הנתונים הם חמורים מאוד.
<גיל פישהוף: אנחנו השנה קיבלנו 533 דיווחים שונים ואחד הדברים שאנחנו עושים במרכז ניר כץ הוא לדבר עם כל מי שמדווח, לפנות אליו, ליצור אתו או אתה קשר ואנחנו שואלים האם זה אירוע ראשון, האם זה אירוע יחיד שהוא חווה או חוותה ואנחנו תמיד מקבלים א התשובה: לא.
<גיל פישהוף: אנשים מספרים לנו שהאירוע שהם חוו, יהיה אשר יהיה, הוא חלק מרצף.
<גיל פישהוף: הם זוכרים אירועים בבית הספר, אחר כך בצבא, אחר כך במקום העבודה, כך שהרבה פעמים הנזק, הפגיעה שעושה אירוע לה"טופובי הוא פגיעה מצטברת.
<גיל פישהוף: כאשר אנחנו מדברים על האירועים הלה"טופובים שדווחו מרכז, אתם יכולים לראות שאנחנו מדברים על רצף, על ספקטרום.
<גיל פישהוף: כלומר, אני לא יכול לבוא ולומר שהבעיה היא בצבא, הבעיה היא במשטרה או הבעיה היא במערכת הבריאות.
<גיל פישהוף: לא.
<גיל פישהוף: אנחנו מקבלים דיווחים מכל הזירות האלה.
<גיל פישהוף: אתם יכולים לראות למשל אירועים בסביבת מקום העבודה – 8 אחוזים, גילויי לה"טופוביה כלקוח, כאשר אני בא לקבל שירות בבית עסק וכדומה – 8 אחוזים, אירועים בתוך המשפחה – 9 אחוזים וזה נתון מאוד מאוד חשוב מכיוון שזה אומר שאם אדם שייך לקהילה הגאה, הרבה פעמים הבית הוא לא עורף בטוח שאליו אתה חוזר כאשר אתה נפגע במקום אחר אלא הוא חלק ממעגל הפגיעה.
<גיל פישהוף: זה מאוד חשוב.
<גיל פישהוף: כאשר אנחנו מדברים על ועדה שעוסקת ברווחה, אנחנו צריכים לראות שהיעדר עורף משפחתי תומך מעצים את סך הפגיעות שאנשים חווים במקומות אחרים וזה דבר מאוד מאוד חשוב.
<גיל פישהוף: בהקשר של הוועדה בה אנחנו נמצאים היום, אני רוצה לציין את נושא גילויי הלה"טופוביה במסגרות טיפוליות – רופאים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, 6 אחוזים ולצערנו עשרות פניות שמדברות על למשל פסיכולוגים שכאשר מגיע אדם מהקהילה, יוצאים מנקודת הנחה שהנטייה המינית או זהות המגדר היא הבעיה שיש לטפל בה ולא הבעיה שמעלה האדם כאשר הוא מגיע אל נותן שירות.
<גיל פישהוף: זו תופעה שאנחנו רואים ומכירים גם ממקומות אחרים בעולם שמביאה לכך שאנשים מהקהילה נמנעים הרבה פעמים מלצרוך שירותי בריאות, מלצרוך שירותי רווחה.
<גיל פישהוף: אם אני מחבר את הדברים גם אל מה שציינתי קודם, אל היעדר עורף משפחתי, אנחנו מקבלים תמונה חמורה מאוד.
<גיל פישהוף: צרפו את זה לאירועים מול המשטרה והשב"ס, אנחנו רואים גם תת דיווח מחברי וחברות הקהילה אל המשטרה למשל כאשר אנחנו קורבנות לאלימות פיזית למשל.
<גיל פישהוף: התמונה כמצטבר היא תמונה מאוד מאוד חמורה.
<גיל פישהוף: כשאני בא למגדר הנפגעים והנפגעות, אני רוצה לייחד כאן את הנתון של גברים ונשים טרנסג'נדרים, 26 אחוזים, ואם אני אוסיף לזה את הג'נדרקווירים, מי שזהות המגדר שלו לא בינארית, אנחנו מקבלים 31 אחוזים של אנשים שזהות המגדר או המקום שלהם על הרצף המגדרי הופכת אותם ליעד ללה"טופוביה בכל מקום, במיוחד במרחב הציבורי.
<גיל פישהוף: אנחנו רואים הטרדות, הצקות, ובהקשר הזה אני אומר שהנושא של אנשים טרנסג'נדרים, ובמיוחד תת התקצוב של ארגוני הקהילה הטרנסג'נדרית, זועק לשמים.
יעל גרמן: אולי תסביר לנו מהיכן נובע ההבדל בין הפגיעות כלפי גברים סיסג'נדרים ונשים סיסג'נדרים.
<גיל פישהוף: זו שאלה מאוד מורכבת והסיבות הן רבות יותר, אבל עדיין כאשר אנחנו מדברים על גברים סיסג'נדרים, הנושא בדרך כלל הוא הנטייה המינית ולא זהות המגדר.
<גיל פישהוף: עדיין בחברה הישראלית נטייה מינית הומוסקסואלית גברית היא טאבו גדול יותר מאשר לסביות.
<גיל פישהוף: אנחנו רואים שהפגיעות, במיוחד במרחב הציבורי, כלפי גברים הומוסקסואלים, במיוחד זוגות שמגלים ביטויי חיבה במרחב הציבורי, יהיו בוטים יותר, ישירים יותר, מיידיים יותר מאשר כלפי זוגות נשים.
<גיל פישהוף: זה מורכב יותר אבל בגדול זה מה שאני אומר.
<חן אריאלי: אני מוכרחה להוסיף בנושא הזה.
<חן אריאלי: לפני שנתיים הצגנו בכנסת סקר שבדק תחושה של נשים מהקהילה במרחב הציבורי והנתון הזה היה אחר לגמרי.
<חן אריאלי: אחוזים רבים, כמעט 70 אחוזים מנשים, אומרות שהן מוטרדות במרחב הציבורי על בסיס הנטייה המינית שלהן, על סקאלת ההטרדה המינית.
<חן אריאלי: אבל זה לא במודעות לדווח על זה למרכז ניר כץ כאירוע לה"טופובי ומכאן הפער.
יעל גרמן: זה לא פער אמיתי.
<חן אריאלי: זה לא אומר שנשים טרנסג'נדריות מהקהילה אינן מוטרדות.
<חן אריאלי: נשים מוטרדות במרחב הציבורי על בסיס יום יומי.
<חן אריאלי: היה חשוב לדייק את זה.
מירב בן ארי: אנחנו עושים גוגל על הסיסטרנסג'נדר.
מירב בן ארי: זהות בין המין לבן אדם.
<גיל פישהוף: נעשה סדר.
<גיל פישהוף: כאשר אנחנו מייחדים מונח רק לנשים טרנסג'נדרים, בעצם אנחנו אומרים שמי שהוא לא טרנסג'נדר, זאת הנורמה.
<גיל פישהוף: כלומר, לטרנסג'נדר צריך לייחד מונח ואחרים זה הטבעי, המובן מאליו.
<גיל פישהוף: לכן נכון להעמיד גם מונח אחר שיתייחס בעצם לכל מי שאינו טרנסג'נדר וזה יקבל שם.
<גיל פישהוף: מי שהוא סיסג'נדר, אפשר לומר שנוהל הרצף הטרנסג'נדרי, אבל נכון לומר שמי שיש הלימה בין המין הביולוגי לבין זהות המגדר.
<גיל פישהוף: זאת ההגדרה הנכונה יותר.
<גיל פישהוף: לגבי חומרת האירועים.
<גיל פישהוף: קודם כל, אנחנו רואים שיותר מ-60 אחוזים מהאירועים נמצאים בסקאלת חומרה של שלוש וארבע, 20 אחוזים מהאירועים בחומרה הקשה ביותר, חמש, ואנחנו רואים שהשנה באמת דווחו אירועים קשים במיוחד.
<גיל פישהוף: אני רוצה שתשימו לב שכאשר אנחנו מדברים על התפלגות לפי אזור גיאוגרפי, 26 אחוזים מהדיווחים הגיעו מתל אביב וגוש דן.
<גיל פישהוף: זה נכון כמובן שהמודעות של הקהילה לדווח, ההיכרות עם מרכז ניר כץ גדולה יותר בגוש דן וגם הוויזיביליות הקהילתית גדולה יותר, הנראות הקהילתית גדולה יותר בתל אביב ובגוש דן, אבל אנחנו צריכים לקחת את זה בחשבון כאשר מציירים בפנינו תמונה, בין אם זה ברמה המוניציפאלית או ברמה של מוסדות המדינה, כאשר מציירים בפנינו תמונה כאילו תל אביב היא מרחב בטוח כלפי הקהילה.
<גיל פישהוף: הדבר הזה אינו נכון.
<גיל פישהוף: אנחנו מוכרחים לקחת את זה בחשבון.
<גיל פישהוף: הדבר האחרון, לה"טופוביה ברשתות החברתיות.
<גיל פישהוף: אנחנו יחד עם חברת ויגו שמנתחת, יש לה את הכלים הטכנולוגיים לאתר ביטויי שנאה ברשתות החברתיות, איתרנו השנה 133,507 ביטויי הסתה.
<גיל פישהוף: זה משהו כמו כל ארבע דקות.
<גיל פישהוף: זאת סתם דוגמה כדי לסבר את עיניכם.
<גיל פישהוף: מה שמדהים אותי תמיד זה שאנשים כותבים את זה בפרופילים האישיים עם שמות וכן הלאה.
<גיל פישהוף: לא מסתתרים.
<גיל פישהוף: למשל, חודש הגאווה בהחלט מעלה נקודה למחשבה, למה לא לאמץ את מדיניות מדינות ערב ולהוציא להורג את מה שמכונה גייס וכן הלאה.
<גיל פישהוף: עוד ועוד.
<גיל פישהוף: אנחנו רואים לצערי הרב לא רק התבטאויות כלליות במרחב הציבורי אלא גם פניות לחברי וחברות הקהילה.
<גיל פישהוף: למשל הודעה אישית שאומרת: איכס, אתה בן או בת, לא משנה, בכל מקרה אתה יצור דוחה, אסור לאחד כמוך להיות כלב משוחרר, גם התאבדות יכולה לעזור לך וכן הלאה וכן הלאה, עשרות אלפים כאלה.
<גיל פישהוף: המשמעויות האלה, במיוחד על נערים ונערות, כשאנחנו מדברים על החיים שלהם במרחב הווירטואלי, ואם אנחנו בוועדת הרווחה של הכנסת, המשמעויות הן חמורות מאוד.
<גיל פישהוף: זו התמונה שמרכז ניר כץ של האגודה מבקש להביא בפני החברה הישראלית, בפני כלל ארגוני הקהילה.
מירב בן ארי: אנחנו נשמע חברי הכנסת.
יעל גרמן: תודה רבה לך חברתי יושבת ראש השדולה שלנו וכמובן איציק, ידיד וחבר יחד אתנו.
יעל גרמן: כל שנה אני מתפלאת כשאני רואה את הנתונים, גם את הנתונים שחן הביאה וגם את הנתונים של מרכז ניר כץ.
יעל גרמן: נראה לי שאנחנו די חיים בבועה בה נדמה לנו שהדברים מתקדמים.
יעל גרמן: אני כל כך ציפיתי שבדוח שלכם השנה אתם תאמרו שלפחות זה נעצר אם לא ירד.
יעל גרמן: אנחנו פועלים – אנחנו זה קודם כל אתם אבל גם אנחנו בכוחותינו הדלים – כדי להפוך את כל הנושא הגאה לנורמלי, למקובל, שיפסיקו להתייחס לזה כאל משהו יוצא דופן.
יעל גרמן: נראה לי שאנחנו כן מצליחים לחדור מבעד לבשר, מצליחים להכות בקיר, ואתה פתאום בא ומצייר לנו תמונה כזו.
יעל גרמן: לי זה עושה רע בנשמה.
יעל גרמן: זה אומר שיש לנו עוד כל כך הרבה מה לעשות.
יעל גרמן: אני רוצה לדבר בעיקר דווקא על ההתבטאויות.
יעל גרמן: אני מאמינה שמה שאדם חושב, זאת זכותו ולא נוכל להיכנס אליו ואנשים יכולים להיות גזענים והומופוביים, אבל אסור לנו לתת להתבטאויות להיות דבר שהוא בנורמה ועל זה אנחנו צריכים להיאבק.
יעל גרמן: כמובן שהעימות לא בא בחשבון ועל זה אין בכלל ויכוח, אבל בעיני, ממש כמו שהיום לא מקובל, אף אחד לא יאמר לאדם ממוצא אתיופי שהוא אתיופי.
יעל גרמן: מי יעז לומר את זה?
יעל גרמן: הוא אולי חושב את זה אבל הוא לא יעז לומר את זה.
יעל גרמן: הוא כן יעז לומר את זה לערבי אבל הוא לא יעז לומר את זה לנכה למשל.
יעל גרמן: הוא לא יגיד לו שהוא נכה.
יעל גרמן: אני הייתי רוצה להגיע למצב שלא יהיה לגיטימי.
יעל גרמן: עזבו את החוקים אבל זה לא יהיה לגיטימי לומר את כל הדברים שאתה אמרת.
יעל גרמן: כמובן שבין השאר צריך גם לפעול בעזרת חוק ואני רוצה להזכיר שאני מעלה חוק שאוסר ביטויים הומופוביים במגרשי הספורט.
יעל גרמן: יש חוק נגד אלימות במגרשי הספורט ואסור לצעוק שהשופט הוא בן זונה, אבל מותר לצעוק שהוא הומו מסריח.
יעל גרמן: אסור לצעוק לא את זה ולא את זה.
יעל גרמן: אלימות מילולית היא אלימות מילולית וברגע שאנחנו לא מכניסים את זה לחוק, אנחנו כאילו מתירים כי אנחנו אומרים שהשופט בן זונה אסור לומר, אבל הומו מותר.
יעל גרמן: זה אסור וזה אסור.
יעל גרמן: זה אמנם מאבק קטן אבל הוא מאבק שאנחנו מנסים לנהל אותו כאן בכנסת ואולי נצליח.
מירב בן ארי: חבר הכנסת איציק שמולי.
איציק שמולי: ראשית, כל הכבוד.
איציק שמולי: אני רוצה לברך את ראשי השדולה.
איציק שמולי: בכל שנה הרף כאן עולה גם מבחינת מספר המשתתפים וגם מבחינת הנושאים שאתם מביאים לקדמת הבמה.
איציק שמולי: בהזדמנות הזאת אני רוצה לברך את הארגונים, גם את האגודה וגם את חושן, את כל הארגונים שבעצם מובילים את המאבק הזה.
איציק שמולי: יש ימים מאוד מאוד חשוכים וקודרים לפעמים בחברה הישראלית ואחד מהם היה בשבוע שעבר עת היה עוד יום כזה.
איציק שמולי: אני חושב שהדוח הזה חשוב בפני עצמו ותבורכו על העבודה שאתם עושים אבל אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה הרקע, למה זה קורה ולמה זה חוזר על עצמו שנה אחרי שנה.
איציק שמולי: לדעתי הסיבה המרכזית היא קודם כל כי זה מקבל גיבוי מלמעלה.
איציק שמולי: כאשר יש רב שמקבל שכר מהמדינה, שלא בפעם הראשונה מפיץ את דברי השטנה והבלע והזוהמה שלו לחלל האוויר, ולא רק שהוא לא נענש אלא הוא ממשיך לקבל שכר מהמדינה, המערכת בעצם משדרת שזה בסדר גמור.
איציק שמולי: זה כמובן נובע גם לחברי כנסת כי הציפייה שלנו מהרבנים כמובן היא לא לצעוד במצעד הגאווה אבל הציפייה שלנו היא אותו כלל שאנחנו מחילים על עצמנו – חיה ותן לחיות.
איציק שמולי: שאף אחד לא יכפה את אמונתו ואת דעתו על האחר.
איציק שמולי: מה שקורה בשנה האחרונה זאת באמת הסלמה מטורפת.
איציק שמולי: באותה לשון אנחנו צריכים להשיב גם לרב לוינשטיין.
איציק שמולי: צריכים למגר את דעותיך כמו שמיגרו מגפות ומחלות ואין להן שום מקום לא כלפי חניכים, לא כלפי תלמידים ובכלל לא כלפי אף אחד.