GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צבי ריסמן: עקרונית, רוב הילדים עם המוגבלויות האחרות הם 1% מהאוכלוסייה, פחות או יותר, אצל אוטיזם, מה שהיה לה אצל גב' לפיד לפני 20 שנה זה לא היום.
<צבי ריסמן: זאת אומרת שכל הבעיות של ההוסטלים של אתרים ילכו ויגדלו.
<צבי ריסמן: אם פעם דיברנו על אחד על 1,000, היום אנחנו מדברים על אחד ל-100.
<צבי ריסמן: מי יודע על מה נדבר עוד שנתיים.
<צבי ריסמן: יש לי זכויות לילד שלי שנמצא בשילוב, כבר לא מגיע לו כלום.
<צבי ריסמן: אם אני מתאמץ, לצורך העניין, ורוצה לשלב את הילד שלי, הרשויות: אתה משלב את הילד שלך, בעיה שלך.
<צבי ריסמן: אני לא מקבל שום דבר מהרווחה, לא מקבל מהם שעות סמך, לא מקבל מהם מועדוניות, לא מקבל מהם שום דבר.
<צבי ריסמן: הגשתי כמה פעמים לבקש את זה.
<בשמת בר-נדב: זה משום שאין חוק.
<צבי ריסמן: יש.
<צבי ריסמן: לא נכון, יש.
<לאה סלע: יש תקנות מאוד ברורות של משרד הרווחה.
<צבי ריסמן: אני אמשיך לדבר, אני לא אענה, אני אגיד את המצב שלי.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אם כל אחד יעיר, תארו לכם איזה דיון יהיה פה.
אלי אלאלוף: אל תפנה לאנשים.
<צבי ריסמן: בדיוק, אני בא לטובתנו.
<צבי ריסמן: אני רוצה להבהיר מה מפחיד אותי בחוק הזה, חוץ מזה שצריך להיות שוויון.
<צבי ריסמן: מפחיד אותי בחוק הזה שאני בתור הורה, כדי לתת את הטיפולים שאני חושב שהילד שלי צריך, כי זו התאמה לאותו ילד אוטיסט, אני אצטרך לעבור מסכת ייסורים ביורוקרטיים.
<לאה סלע: בדיוק.
<צבי ריסמן: אחד, אני צריך לעבור שתיים-שלוש תחנות, אני צריך ללכת למלווה הזה ולקבל את ההסכמה של זה ולקבל את ההסכמה שלו.
<צבי ריסמן: מאוד מפחיד אותי.
<צבי ריסמן: מאוד מפחיד אותי שעם השנים – כי התקציבים של הילדים האלו יעלו, כי המס' שלהם יעלה, פתאום שעות שמגיעות מטיפולים מקופת-חולים יתחילו ללכת אחורה, או - - - של הגב' פה, מקודם דיברה על 14, 17 שעות שילדים בדרום לא מקבלים כי אין שירותים, כי אין מטפלים, יתחילו לקחת אותם.
<צבי ריסמן: את אמרת משמרת שלך.
<צבי ריסמן: אני מאוד דואג למה שאת אמרת, כי את לא סומכת על אחרים.
<צבי ריסמן: אז איך אני אסמוך?
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיב, אדוני היושב-ראש.
<צבי ריסמן: רגע, גברתי.
<צבי ריסמן: אני לא רוצה את המשמרת שלך, יש חוק במדינה, אני בן-אדם שומר חוק, אני רוצה - - -
<קריאות: אבל אין חוק.
<קריאה: בדיוק בשביל זה צריך את החוק.
אלי אלאלוף: תודה, צביקה, צריך לסיים.
<צבי ריסמן: אבל אני בן-אדם שומר חוק במדינה, אני מאוד דואג – אני אסיים, עוד שני משפטים – יש דברים שמפחידים בחוק.
<צבי ריסמן: אנחנו בתור הורים לילדים עם מוגבלויות - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז אתם מעדיפים שלא יהיה חוק?
<קריאה: שיהיה חוק.
<לאה סלע: אנחנו לא נגד.
<צבי ריסמן: לא.
<צבי ריסמן: אני לא אמרתי את זה.
<צבי ריסמן: אני רק אומר מה מפחיד אותי.
<צבי ריסמן: אורלי, מה שמפחיד אותי, אני מבין את הפעילות שלך, את עושה את זה מתוך passion ואהבה ואני אתך, לא נגדך, אני לא נגד אף אחד פה.
אורלי לוי אבקסיס: לא חייבים ללכת עם ראש בקיר.
אלי אלאלוף: צביקה, אנא ממך, תסיים.
<צבי ריסמן: אני רוצה לסיים במשפט אחד.
<צבי ריסמן: אנחנו כל הזמן עם הראש שלנו רצים קדימה, אנחנו מנסים לבוא מפה ולקחת מפה, ולתת לילד שלנו מפה, ולבוא משם, ושלא יתפסו אותנו מפה ושלא ידפקו אותנו מפה.
<צבי ריסמן: והמעט שאנחנו מצליחים להגיע ולתת לילדים שלנו, מאוד מפחיד אותנו שייקחו לנו את זה.
<צבי ריסמן: שייקחו לנו את יכולת ההחלטה.
<צבי ריסמן: אני אומר לך מה מפחיד, תראי את הניסוחים של החוק.
<צבי ריסמן: שייקחו לנו את יכולת ההחלטה, שייקחו לנו את יכולת הבחירה.
<צבי ריסמן: זה מה שמפחיד אותנו.
<צבי ריסמן: זהו.
<רויטל לן כהן: (מחיאות כפיים)
<לאה סלע: מלכתחילה לא יכולים לך את השירותים.
אלי אלאלוף: אני חוזר פה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, לפני שאני אלך, משפט אחרון.
אורלי לוי אבקסיס: תראו, כשבאתי לחוקק את החוק הזה רציתי לעשות משהו מיטיב.
אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, אני מסתכלת דיון אחר דיון, ומה שהחוק הזה עשה, את מה שעשו להורים שלנו, שניסו לעשות פה איזשהו שוויון חברתי, ובשם הצדק האוניברסלי דפקו את עיירות הפיתוח ודפקו את המקומות, זו אותה שיטה, השמות משתנים.
אורלי לוי אבקסיס: זה להסית את אלו באלו.
אורלי לוי אבקסיס: לא זו הייתה כוונתי.
אורלי לוי אבקסיס: אני מצרה על כך.
אורלי לוי אבקסיס: את חוצפנית.
אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי לי, את בחורה חוצפנית.
<קריאה: לא דיברתי.
אורלי לוי אבקסיס: מהרגע שנכנסתי לפה אתם מעירים הערות.
אורלי לוי אבקסיס: אם מישהו חושב שיש לי פה איזו טובה אישית, תודה לאל, אני לא ארוויח מהחוק הזה ולא ארוויח משום חוק אחר.
אורלי לוי אבקסיס: ביקשתם לשנות את ההגדרה, ניסינו לשנות, הערות שקיבלנו הכנסנו.
אורלי לוי אבקסיס: איל העיר מתחילת הדרך, איל שחל, והיה חלק מהחוק הזה, ולפני שהגיעה הוועדה הזו, אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, איל פחד להגיע לפה כי הופעלה עליו אלימות קשה כלפיו וכלפי החבר שלו.
אורלי לוי אבקסיס: אוטיסטים נכנסו למכבש לחצים בלתי אפשריים מצד ארגונים שונים.
אלי אלאלוף: לא מאמין - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני רואה פה, איל ואחרים - - -
<רויטל לן כהן: והחבר שלו - - -
אורלי לוי אבקסיס: רויטל, רויטל.
<רויטל לן כהן: החבר שלו מאוד כועס שאיל מציג דברים לא נכונים.
אורלי לוי אבקסיס: רויטל, תירגעי.
<קריאה: אני מזועזעת ממה שאני שומעת פה.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני, לא זו הייתה כוונתי.
אלי אלאלוף: אני מבקש, אורלי.
אורלי לוי אבקסיס: צר לי, לבי כואב, ואני דומעת על השימוש הציני שעשו אנשים, ואפילו התחילו להפחיד אנשים שהזכויות שלהם ייפגעו.
אורלי לוי אבקסיס: אינני רואה הגיון בכך שזכויות שמעוגנות בחוק עלולות לפגוע.
אורלי לוי אבקסיס: אני עושה u turn לחשיבה מחודשת.
אלי אלאלוף: לא, לא, אף אחד לא עונה לה.
אורלי לוי אבקסיס: כי, אדוני, אם אנחנו נצא מפה שאחד יהרוג את השני, ואחד כמו איל יפחד להגיע לכנסת ישראל, המקום המוגן ביותר במדינת ישראל - -
<קריאה: אוי - - -
אורלי לוי אבקסיס: - - זה גורם לי להרגיש שבאיזשהו אופק לא ידענו עם מי אנחנו מתעסקים.
אורלי לוי אבקסיס: הכוונה שלי טובה, למי שיש הערות שיעיר למשרד, שיעיר לוועדה, שיהיה ענייני.
אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שרק יגידו: לא ולא ולא ולא.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מדבר על קבוצה שהולכת וגדלה, לא יהיה חוק, לא יהיו זכויות.
אורלי לוי אבקסיס: ככל שהיא תגדל אותו תקציב יצטמצם.
אורלי לוי אבקסיס: והצעת החוק אומרת: בואו נסתכל לפרט בעיניים.
אורלי לוי אבקסיס: הפרט הזה יקבל את הזכויות מתוך סל שירותים שיתאימו לו אישית, שדעתו תהיה הדעה שתקבע את סל השירותים עד כמה - - -
<צבי ריסמן: למה זה יוצר אנטגוניזם כזה?
אורלי לוי אבקסיס: כי מישהו עושה פה מניפולציה.
אלי אלאלוף: לא, אורלי.
<קריאה: פשוט אתה לא מבין, עובדים עליך.
אורלי לוי אבקסיס: אני אעביר לכם את הצעות החוק, תעירו הערות, נשב עליהן, אבל בואו נתחיל לקדם.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא סגורה.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נעבוד ביחד.
אורלי לוי אבקסיס: מי שיש לו הערות, שיעיר לוועדה, שיעיר למשרד שלי, נשב ונחשוב.
אורלי לוי אבקסיס: אם לא, חבר'ה, יש לי עוד נושאים לדון בהם.
אורלי לוי אבקסיס: לא באתי ברע, באתי בטוב, תסלחו לי.
אלי אלאלוף: אני נותן לעוד שני אנשים את רשות הדיבור ואני סוגר.
<שחר פרנקל: תודה, אדוני היושב-ראש, אני אבא לילד עם אוטיזם, ואני מתעסק עם נושא החוק הזה מאז דצמבר 2015.
אילן גילאון: ואני מאז 2010.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה מה זה, נו, באמת.
אורלי לוי אבקסיס: רויטל אני מכירה אותך, אני גם יודעת שחלק מהדברים - - -
<שחר פרנקל: מה שאותי מפחיד זה מה שקורה פה בחדר שיש פה - - -
אלי אלאלוף: אורלי, מה את לוקחת אישית כל דבר?
אלי אלאלוף: אל תיקחי ללב.
<שחר פרנקל: מה שמפחיד אותי זה שקורה פה בחדר שיש חוק שיש לו הצעה מעודכנת שרוב המתנגדים פה, אם לא כולם, לא טרחו לקרוא - - -
<לאה סלע: תקשיב, זה לא נכון, אנחנו מדברים מהשטח.
אלי אלאלוף: שמרת לב למה גרמת, אדוני הד"ר?
<צבי ריסמן: קראתי את החוק.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אני יכול לסיים תוך שנייה, תאמינו לי - - -
<קריאה: הוא לא מדייק.
אלי אלאלוף: גב', רגע.
אלי אלאלוף: אני לוקח סיכון עם מה שאני הולך להגיד.
אלי אלאלוף: לכל אחד מאתנו יש תפקיד, כולל טיפול במשפחה באנשים עם נכות, זה לא נותן לאף אחד זכויות יתר על ההורים.
אלי אלאלוף: תכבדו אחד את השני.
אלי אלאלוף: והצרחות האלה, נאמר לנו גם מבחינה אנושית זה מפריע, מצד שני זה לא מקדם שום דבר.
אלי אלאלוף: אז אני אגיד לכם את הסיכום שלי, ובזה אנחנו גם סוגרים את הישיבה.
<שחר פרנקל: אם יורשה לי רק לחתום את דברי.
<קריאה: דקל בא מהצפון לדבר, הוא חיכה כל כך יפה.
אלי אלאלוף: נא להוציא אותה.
אלי אלאלוף: אז תנו לי לסיים את הישיבה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לסיים אותה בכבוד.
אלי אלאלוף: אני מכבד כל אחד שבא לפה, לקח את הזמן, את הכאב שלו, ובא להתמודד איתנו ברצון לשפר את המצב.
אלי אלאלוף: כל אחד מכם.
אלי אלאלוף: אבל לנו כמחוקקים יש אחריות גדולה יותר, לא רק לבטא את הכאב אלא למצוא פתרונות לכאב הזה.
אלי אלאלוף: נעשה הכול כדי להתמודד באחריות עם האתגרים שהעליתם היום, את חלקם אני מודה גם כחלק ממשפחה ענפה, אני מכיר.
אלי אלאלוף: אבל את הדיונים הבאים, בדיון הבא שיהיה עוד במסגרת החודש הזה, דהיינו בנובמבר, אנחנו מתחילים בקריאה של הצעת החוק האחרונה שלקחה בחשבון את הצעות החוק האחרות.
אלי אלאלוף: נתחיל בדיון, אני מזמין את כולכם לבוא ולהביע את דעתכם, אבל עניינית.
אלי אלאלוף: עניינית לדיון לפרק שנקרא, לסעיף שנבדוק, כל אחד מאיתנו.
אלי אלאלוף: אנחנו בעד ללכת להצעת חוק.
אלי אלאלוף: הלוואי שנצליח להתמודד עם האתגר האדיר הזה, גם אינטלקטואלית, גם אנושית - -
<קריאה: אנושית קודם כול.
אלי אלאלוף: - - שמתמודד עם כל הנכויות ביחד.
אלי אלאלוף: זה נכון, זו זכות גדולה למי שהעז להביא את הסיפור האישי שלו.
אלי אלאלוף: אני חושב על יאיר לפיד שהציג את זה לא כדי לפתור את הבעיה הפרסונלית שלו.
<לאה סלע: הוא עושה את מה שאנחנו עושים.
אלי אלאלוף: הוא כבר עושה את זה, הוא כבר עשה את זה, יש לו גם את האמצעים.
אלי אלאלוף: הוא עשה את זה מפני שבאמצעות המקרה האישי הוא רצה שהמדינה תיקח אחריות כוללת על כל מי שהיא לא לקחה עד עכשיו את האחריות הנדרשת.
אלי אלאלוף: זה לא סדר-יום אישי של אף אחד, לא של אורלי ולא של יאיר ולא של מאיר ולא של יעל ואילן וכל אחד מאיתנו, מחברי הכנסת, תבינו את זה.
אלי אלאלוף: זה נכון שהציניות במדינה היא שכולם חושבים שיש לנו אינטרסים.
אלי אלאלוף: האינטרס הכי גדול שלי היום זה ללכת לנוח בבית.
אלי אלאלוף: וכמו אורלי, גם אני לא ויתרתי, מפני שהדיון הזה מאוד חשוב.
אלי אלאלוף: אז אני מזמין אותך לדיון הבא, וסליחה שהפסקתי אותך.
אלי אלאלוף: בדיון הבא שיהיה במהלך חודש נובמבר, התחייבות שלי, נתמודד עם כל נושא הנכויות על בסיס המסמך האחרון שהגיע, שניתן לקבל אותו, הוא באינטרנט, ואתם יכולים גם להעיר לנו לפני הדיון, תעירו לנו דברים.
אלי אלאלוף: אנא מכם, שנצא מפה באמת כאחים של מדינה אחת.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח ישיבה משותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא מעקב אחר יישום חוק המועצה לגיל הרך, התשע"ז-2017.
אלי אלאלוף: אנחנו היום 19 בפברואר 2018, ד' באדר תשע"ח.
אלי אלאלוף: אמרו לי להגיד את זה, אז אני אומר, זה יום הולדת, התאריך העברי שלי.
נפתלי בנט: אתה כבר בן 40?
אלי אלאלוף: השעה 13:09.
אלי אלאלוף: אנחנו היום מקיימים ישיבת המשך לאחד הנושאים, לדעתי, הכי חשובים שיש בכנסת הזאת, חוק המועצה לגיל הרך, ביוזמה ובהובלה אדירה של ידידי הנוכח כאן, ואני מודה שהייתי אחריו וזה היה תענוג לעבוד ביחד על החוק הזה, שהוא נתמך על ידי הרבה מאוד חברי כנסת ובעיקר על ידי הציבור.
אלי אלאלוף: אנחנו שמחים שהחוק הזה הגיע לפתחו של משרד החינוך ולאחריותו של משרד החינוך כי לטווח ארוך חינוך הוא קודם כל אחריות של המשרד הזה ובשיתוף פעולה עם משרד העבודה והרווחה, כי היום המערכת הכי גדולה שמשרתת את הגיל הרך, במספרים לפחות, זה המערכת של משרד העבודה.
אלי אלאלוף: זה פחות אבסורד כשזה היה במשרד הכלכלה, אבל זו אותה הכתובת הסופית, אני מקווה, והנכונה.
אלי אלאלוף: החוק שהוחלט עליו היה ב-8 ביולי 2017, בעצם לפני מספר ימים הוא היה צריך להיות ביישום והייתה צריכה לקום מועצה.
אלי אלאלוף: זכותכם להגיש עכשיו ולבקש בצו שנדחה את היישום, אבל פחות מעניינת הפרוצדורה הפרלמנטרית, יותר חשוב התוכן.
אלי אלאלוף: שנבין שהגיל הרך, גם בדוח של פרופ' מנו טרכטנברג וגם בדוח העוני, בשני המקרים אנחנו רצינו לקדם את הנושא של הגיל הרך.
אלי אלאלוף: הדוח של פרופ' טרכטנברג דיבר על הגיל הרך מגיל שלוש ואנחנו מגיל לידה, כי זה ככה.
אלי אלאלוף: הילד מתפתח לא רק מיום הולדתו, אלא בכלל, גם בהתפתחות שלו כבר כעובר ולכן זה חשוב לעשות את זה.
אלי אלאלוף: מצאנו לנכון להמליץ על כך שתהיה כתובת אחת מרכזית, אבל שנבין שהיום וגם בעתיד הילד, התינוק הזה, מטופל בארבעה עד חמישה משרדים שונים.
אלי אלאלוף: הטיפול הזה, המפצל את השירות שהילדים אמורים לקבל הוא פגיעה בהתפתחות של הילד ובמיוחד כשמדברים על ילדים עם צרכים מיוחדים, כי הגילוי המוקדם הוא אולי הסיבה או הזכות המרכזית להתמודד ולהוציא את הילדים מהמצוקה שלהם ולצערנו אנחנו לא נמצאים במקום הזה.
אלי אלאלוף: במשרד הבריאות יצא דוח שעוד לא נדון, של טיפות החלב, אני לא יודע למה עוד לא הגענו לדון בזה גם בוועדה הזו.
אלי אלאלוף: אדוני השר, אני רוצה להגיד לך.
אלי אלאלוף: הייתה לנו זכות בוועדת העבודה והרווחה לקדם את החוק ולהביא לאישורו, אבל הכתובת האמיתית היא אצל חברי וידידי יעקב מרגי בוועדת החינוך.
אלי אלאלוף: לא כדי להתפטר מזה, אלא כדי למקם בצורה נכונה את הפורום הדרוש לטיפול בנושא של הגיל הרך.
אלי אלאלוף: היה לנו, יחד עם פרופ' טרכטנברג, מאבק כדי לשכנע את הרווחה ואת העבודה.
אלי אלאלוף: אני שמח שהוא, גם אם הוא לא פה, כבודו פה, של שר הרווחה, שהסכים למהלך הזה ותודה למנכ"ל שנמצא פה, מפני שהמערכת המרכזית של התפתחות הילד, כולנו יודעים אותה, זה לא חידוש, ודאי לא שלי, שזה החינוך.
אלי אלאלוף: לכן אנחנו מודים לך, השר, שמצאת לנכון לבוא לישיבה הזאת, שזה מן העברת המקל מהרווחה והעבודה למשרד החינוך.
אלי אלאלוף: מאוד חשוב לנו שמשרד החינוך ייקח את זה.
אלי אלאלוף: נכון שטכנית היינו רוצים להיות כבר עם הרכב המועצה, שצריכה להיות של 22 חברים, עם סגן היושב ראש, שהוא היה אמור להיות המפעיל את זה, אבל לצערי אנחנו יודעים שהתשובות התמהמהו להגיע וגם לוות"ת, שלא מצא עוד זמן כבר שבעה חודשים, כדי למנות את הנציג שלהם, למצוא את הזמן בדיונים שהתקיימו, אני בטוח שיותר מאחד התקיים בשישה-שבעה חודשים האחרונים.
אלי אלאלוף: המערכת מחכה לזה.
אלי אלאלוף: המערכת צריכה להתפתח.
אלי אלאלוף: אני שמח שמצאתם את המערכת התקציבית המנהלית כדי לכסות את המהלך הזה, זה ביטוי לרצינות של משרד החינוך בנושא הזה.
אלי אלאלוף: ברשות היושב ראש בישיבה המשותפת, אני מבקש ממך לפתוח.
נפתלי בנט: תודה ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי אלאלוף וליושב ראש ועדת החינוך, ידידי, חבר הכנסת יעקב מרגי, לחבר הכנסת לשעבר מנו טרכטנברג, שבאמת היה פה רוח חיה בעניין הזה, לחברי הכנסת מוטי יוגב ולחברת הכנסת זועבי, למנכ"ל משרד הרווחה ואני גם רוצה לציין את מנהלת אגף הגיל הרך, סימה חדד.
נפתלי בנט: הגיל הרך הוא ליבתי.
נפתלי בנט: היום אנחנו יודעים שמה שאתה משקיע בשלב המוקדם, אחר כך אתה מקבל החזר לאין ערוך יותר גדול מאוחר יותר.
נפתלי בנט: לכן לא בכדי אחד מארבעת היעדים שהצבתי למשרד החינוך מוקדש בצורה בלעדית לגיל הרך ולכן גם הפעולות הראשונות שעשיתי, עם כניסתי לתפקיד, הם באמת המהפך בגני הילדים בגילאי שלוש וארבע, שיצרו דרמה של ממש וזינוק, לא בירוקרטי, אלא מעשי, למאות אלפי ילדים ועיקרם הוספת 5,112 סייעות לגני הילדים.
נפתלי בנט: המשמעות היא דרמטית, זה הפך את גני הילדים מבייביסיטר לבית, ממקום שבקושי מרימים את הראש מעל המים למקום שנותן יחס חם ואנושי ואישי לכל ילד וילד.
נפתלי בנט: תיקחו בחשבון שילד שנכנס בגיל שלוש יכול להיות גם בן שנתיים ושמונה חודשים בספטמבר עם תחילת שנת הלימודים, לפעמים לא גמולים.
נפתלי בנט: דמיינו, לא צריך לדמיין, אני זוכר, מה שפקח את עיניי בעניין הזה היה סיור שעשיתי בשטח בקרית יובל, גננת באה ובכתה, אמרה לי 'תקשיב, אני מסיימת את היום ופתאום אני שמה לב שחמישה-שישה ילדים לא הגעתי אליהם בכלל, כי הם היותר שקטים והאחרים עושים את הבכי ואת הרעש, אז אני רצה, מחליפה חיתולים'.
נפתלי בנט: הם קרסו.
נפתלי בנט: זאת מהפכה שאני לא יכול להפריז בחשיבותה.
נפתלי בנט: אנחנו מדברים המון על מתמטיקה והכול, זאת מהפכה דרמטית.
נפתלי בנט: הדבר השני, שהוא דרמטי לא פחות ומקבל פחות תהודה תקשורתית מטבע הדברים, לראשונה הכנסנו ברמה לאומית לכל הגננות במדינת ישראל מנטורית, זה נקרא גננת מובילה.
נפתלי בנט: על כל 15 גננות, יצרנו אשכול של 15 גננות, הגננת המנוסה יותר, המוכשרת יותר, ממונה, היא ממשיכה להיות גננת, אבל היא מקבלת תגמול מיוחד ויום בשבוע היא מסתובבת בין הגנים, חונכת גננות.
נפתלי בנט: היא לא מפקחת, אז הן לא פוחדות ממנה, מה שקורה ביניהן נשאר ביניהן.
נפתלי בנט: זה זינוק ממשי באיכות של הגננות, כי הגננות, בשונה מהמורות, אין להן חדר מורים, הן לבד.
נפתלי בנט: עבודה, מהקשות במדינת ישראל, אתה לבד, היא לבד.
נפתלי בנט: וכבר לא, הן נפגשות פעם בחודש, יש להן ווטסאפ.
נפתלי בנט: פתאום גננת אחת, היא לא לבד, היא שומעת שככה קורה, וואו, אפשר מכניקה כזאת, מתודה כזאת.
נפתלי בנט: הדבר השלישי שלא מומש במלואו, אבל מומש בהחלט חלקית, זה תקצוב לפעולות לגננות, שהעברנו כדי שיוכלו לעשות פינת מנוחה, מה שהן רוצות, כי אנחנו מאמינים בגננות שלנו.
נפתלי בנט: אלה דרמות ששינו בצורה דרסטית לטובה את איכות גני הילדים.
נפתלי בנט: המהלך הנוסף, יחד עם חבריי פה, זה נושא המועצה.
נפתלי בנט: אני חושב שהזמן יוכיח אם זה מצליח ואם זה דבר באמת אפקטיבי, או חלילה גוף בירוקרטי נוסף.
נפתלי בנט: אני אעשה הכול שזה יצליח.
נפתלי בנט: הקונספט שעומד מאחורי העניין הזה זה שילד הוא ילד הוא ילד.
נפתלי בנט: זה אותו ילד כשהוא מבקר אצל הרופא ואותו ילד כשהוא במעון של משרד התמ"ת ואותו ילד שכמה חודשים אחר כך הולך לגן ילדים ואי אפשר לייצר הפרדה.
נפתלי בנט: אנחנו מאמינים בזה.
נפתלי בנט: אבל אני חייב לומר שהדבר הנכון, ופה אני אגיד את זה עוד פעם, כמו קאטו הזקן, באמת הדבר הנכון, שמלידה ילדים יהיו תחת משרד החינוך.
נפתלי בנט: זה מה שצריך להיות, זה הדבר הטבעי.
נפתלי בנט: מה פתאום שהם יהיו ברווחה?
נפתלי בנט: מה פתאום שהם יהיו בן חורג - - -
אלי אלאלוף: בעבודה.
נפתלי בנט: בעבודה, סליחה.
נפתלי בנט: הנה, גם, מה הקשר?
נפתלי בנט: בעבר ראו במעונות מעין פתרון ליציאה לעבודה, היום זה הרבה מעבר.
נפתלי בנט: מה, אנחנו שמים אותם באיזה מתקן?
נפתלי בנט: מה זה?
נפתלי בנט: אני יכול להגיד, נדמה לי שאני השר היחיד, בוודאי בשנים האחרונות, אולי בתולדות המדינה, שהייתי גם פה וגם פה ואפילו ברצף, אז יש לי את כל הזוויות ואני לא מחפש עוד כוח.
נפתלי בנט: תאמינו לי, מבחינת אחריות זה רק עוד כאב ראש, אני לא מחפש להגדיל את משרד החינוך, זה המשרד הגדול במדינה, זה לא מה שמעניין אותי, מעניין אותי ילדי ישראל.
נפתלי בנט: היום אני יכול לקבוע, כמי שראה את שתי המערכות לעומק, שמשרד החינוך בהקשר הזה הוא הרבה יותר מתאים, הוא מותאם פדגוגית, הוא מותאם בנוהלי עבודה, הוא יודע לבנות בתי ספר וגני ילדים הרבה יותר מהר ממשרד העבודה.
נפתלי בנט: יודעים לעבוד, זה המקצוע שלנו.
נפתלי בנט: אנחנו לא מומחים להכשרות או לתחום בטיחות בעבודה, יש אלף ואחד דברים שבמשרד העבודה זו המומחיות, ואני מכבד את זה, אבל בזה אנחנו מומחים.
נפתלי בנט: סטטוס המועצה.
נפתלי בנט: יש לנו כבר 20 מתוך 22 חברים.
נפתלי בנט: לצערי קיבלנו רק לפני כמה ימים ממשרד העבודה את השמות, אבל קיבלנו.
נפתלי בנט: חסר לנו מהאוצר, ואני בתהליך כרגע של סגן היושב ראש, שזו הפונקציה הקריטית, כי בסוף הרי אני עסוק באלף ואחד דברים, זה בן אדם שיהיה ייעודי לדבר הזה.
אלי אלאלוף: יש לך הגדרה איזה סוג סגן יושב ראש יהיה לך?
אלי אלאלוף: אתה היושב ראש.
נפתלי בנט: נכון, אבל תדעו לכם, זה כמו קצת במל"ג, אני יושב ראש מל"ג, תפקיד סגן היושב ראש הוא בעצם הדבר המשמעותי, כי אני מפוזר על המון המון דברים, גם ראש מפלגה, גם שר חינוך, גם יושב ראש מל"ג, גם חבר קבינט, זה מאפשר מיקוד.
נפתלי בנט: אז כן, אני מחפש גם בן אדם שיודע ניהול, יודע לעבוד בצורה מתוכללת מול כמה וכמה גופים.
נפתלי בנט: תראו כמה מסובך זה רק להביא את השמות ולנג'ס ולהתחנן שיביאו לנו את השמות, תארו לכם מה זה בסוף לחולל.
נפתלי בנט: גם בן אדם עם הבנה חינוכית.
נפתלי בנט: אלה בעצם שני אבות ה - - - רצוי גם הבנה בתחום הזה, אבל בסוף, אתם מכירים, מחפשים אדם איכותי.
נפתלי בנט: אנחנו נערכים כמשרד, אנחנו מביאים עכשיו כמובן את הצו שמופיע בסעיף 21(ב) להארכה, לתת לנו את השהות להשלים את זה.
נפתלי בנט: אנחנו נערכים גם להקמת המטה של המועצה בתוך המשרד, גם מירי נבון, איפה מירי?
נפתלי בנט: סימה תעשה את זה.
נפתלי בנט: זהו.
נפתלי בנט: אני רוצה להודות לכם, באמת.
נפתלי בנט: זה לא מובן מאליו, זה לא נושא שהוא ימין או שמאל, זה חוצה מפלגות.
נפתלי בנט: לא מובן מאליו שכל כך הרבה אנשים מתכנסים כדי לדאוג לילדים בתחילת חייהם בשנים המעצבות ופה רק באמת לומר תודה.
נפתלי בנט: אני מרגיש תחושה טובה כשאני רואה את האכפתיות ואת ההגעה של כולם.
אלי אלאלוף: אתה רוצה, יעקב מרגי?
אלי אלאלוף: יושב ראש ועדת החינוך.
יעקב מרגי: תודה, אלי, יושב ראש הוועדה.
יעקב מרגי: אני חושב שברגע ששמת את זה על השולחן, מכאן זה רק נוסע.
יעקב מרגי: אני שמחתי לשמוע גם את הצהרת הכוונות מהשר, כי ברגע שזה לא נעשה היו חששות שמא זה לא הולך לקום.
יעקב מרגי: אנחנו אחרי המסקנות, אנחנו יודעים שהיפוך הפירמידה הזה חיוני והכרחי.
יעקב מרגי: אני, שוב, מודה גם למנו, שדחף את זה כשהיה חבר כנסת במשרה מלאה, היום הוא במשרה חלקית, הוא לא רגוע עד שלא נעמיד את זה על הרגליים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם ככה בכנות, אלי הצהיר הצהרה שכביכול זה עובר ועדה, הוא אפילו לא שאל אותי.
יעקב מרגי: הוא קבע, אבל אנחנו - - -
אלי אלאלוף: לטובת העניין.
יעקב מרגי: נכון, אני מאמין.
יעקב מרגי: לא חינכו אותנו לסרב ולא עלינו המלאכה לגמור, אנחנו ניקח את זה בשתי ידיים ונרים זאת.
יעקב מרגי: אני שמח ושמחתי, אני חוזר על זה, שהשר הצהיר שהוא מחויב לזה, אנחנו כמובן נשב לך קצת מאחורה - - -
נפתלי בנט: יעקב, אם יהיה בוקר שאתה לא תשב לי על הצוואר אני אתחיל לדאוג.
יעקב מרגי: אז אנחנו נשב מאחורה ונדחף את זה כדי שזה יקום.
יעקב מרגי: אין ספק שנצטרך פה שיתופי פעולה של כל המשרדים הנוגעים בדבר, זה לא מובן מאליו.
יעקב מרגי: כאן המקום לברך את השרים כי בדרך כלל משרדי ממשלה והשרים, הם לא אוהבים להעביר סמכויות או לתת לאחרים ופה יש שיתוף פעולה ורצון כן של כל הצדדים להצליח והכול הכול לטובת הילד.
יעקב מרגי: אני חושב שזה גם נכון, גם צודק, ותסלחו לי שאני אומר, זה גם אפילו יותר כלכלי להתחיל להשקיע בגיל הרך.
יעקב מרגי: בעוד עשור, שני עשורים, אנחנו נתמודד פחות עם דברים שאנחנו מתמודדים איתם היום.
יעקב מרגי: חבל על הזמן, כל יום זה מאוחר יותר ואנחנו, שוב, מוכנים ומזומנים לעבודה.
אלי אלאלוף: בבקשה, מר קפלן, מנכ"ל משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
<אביגדור קפלן: אני לא אתווכח עם השר על המקום של הטיפול בפעוטות בגיל אפס עד שלוש, הוא מכיר את זה, בינתיים רצינו להעביר אליך את הצהרונים ולא הצלחנו להעביר, אז נקווה שפה עיקר תשומת הלב של שני המשרדים, ומשרד הבריאות כמובן, תהיה בילד.
<אביגדור קפלן: אנחנו שלחנו לך את המומלצים של המשרד למועצת הגיל הרך, הצענו גם שם לסגן יושב ראש המועצה, אני יכול להגיד את זה כאן, פרופ' אבי שגיא.
<אביגדור קפלן: אם תמצא לנכון למנותו אז תבורך.
<אביגדור קפלן: אנחנו עשינו עבודת הכנה בתוך המשרד לקראת כניסת החוק לתוקף, היה צוות שעבד והקיף את כל הגופים שעוסקים במשרד שלנו בילד בגיל הרך, אם זה אגף המעונות, אם זה השירות לילד ונוער בזרוע הרווחה ואם זה במינהל מוגבלויות, יש גם ילדים, לצערנו, שהם מוגבלים, צריכים גם לטפל בהם.
<אביגדור קפלן: עבודת ההכנה נעשתה כך שאנחנו מוכנים ברגע שתתכנס המועצה להציג את הכול בפני המועצה ולהתניע את התהליך.
<אביגדור קפלן: דבר נוסף שאנחנו מתניעים אותו ביתר שאת זה עדכון או חקיקת חוק פיקוח על מעונות לפעוטות.
<אביגדור קפלן: אני חושב שהחוק הקיים לא כל כך מתאים בפיקוח על המעונות האלה.
<אביגדור קפלן: זה נמצא בתהליך מתקדם, אני מקווה שזה יעבור את כל שלבי החקיקה, כך שיהיה לנו גם חוק טרי ועדכני בנושא הזה.
<אביגדור קפלן: אנחנו כמובן נעזור, נסייע, נעשה את הכול כדי שהטיפול בגיל הרך יהיה המיטבי.
<אביגדור קפלן: אני חושב שכמו שאתה אמרת, ככל שמשקיעים בגיל הרך יותר אכן התוצאות מדברות בעד עצמן בהמשך הדרך וכמובן שאנחנו גם מייחסים לכך חשיבות עליונה.
<אביגדור קפלן: לא חשוב טריטוריות ובלבד שהילד יקבל את הטיפול הכי טוב.
אלי אלאלוף: בסוף, מנו, אתה סוגר, זה מה שרשמו לי להגיד.
אלי אלאלוף: אז, בבקשה, מוטי.
מרדכי יוגב: טוב, תודה רבה, ברשות השר - - -
אלי אלאלוף: רציתי להתחיל בחברת הכנסת, לתת כבוד לאישה, אבל היא אמרה לי שכרגע - - -
חנין זועבי: לא, אני אשמע את ה - - -
מרדכי יוגב: בזכות יושבי הראש, ברשות השר והמנכ"ל, מנואל וכל המכובדים, חברתי חברת הכנסת, אני חושב ש-70 שנה מדינת ישראל חיכתה לדבר הזה.
אלי אלאלוף: אבל זה כתוב כבר לפני ארבע שנים.
מרדכי יוגב: ואני מברך באמת את חברי, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, שהולך פה בחוכמה.
מרדכי יוגב: הוא הסביר לי פעם את החוכמה, כי אני משוכנע שמקומו של הטיפול בילד הוא במקום החינוכי ולא במקום שבו פעם במחשבה אחרת הוא היה, סליחה שאני אגזים, זה ודאי לא שם, מעין אכסניה או מחסן כדי שהאמא תוכל לעבוד.
מרדכי יוגב: אז כל המטפלות ומנהלות המעון - - -
אלי אלאלוף: לצערנו יש עוד מחסנים.
מרדכי יוגב: נכון, המטפלות ומנהלות המעון בדרך כלל מסורות מאוד ונהדרות, אבל הן לפעמים גם נעדרות את המענה החינוכי שכמו שאמרת, מגיל אפס ועד שלוש, ואני חושב שראוי לה למדינת ישראל שיהיה רצף חינוכי מאפס עד שלוש.
אלי אלאלוף: אנשי המקצוע יתקנו אותך, לא אומרים מגיל אפס, מלידה עד שלוש.
מרדכי יוגב: מלידה ועד שלוש ומשם לגנים, וברי לי שהאוצר חשוב פה מאוד בהבנה שאנחנו לא רוצים שירחק היום שבו זה גם בתכנית רב שנתית יתחיל להיות מתוקצב בתעדוף של, אם אזורי הפיתוח או אם האזורים שהמדינה תחליט איפה היא נותנת את המענה הזה קודם.
מרדכי יוגב: צריך לזכור עוד דבר, היום המסגרת, אותם ארגונים גדולים שמטפלים בגיל הרך, אמונה, נעמ"ת, ויצ"ו, משפחתונים והכול בקושי נוגעים ב-30% מהילדים, יתר הילדים אינם במענה ולעתים זה אפילו משפיע על כך אם ללדת או לא ללדת, יכולת או לא יכולת.
מרדכי יוגב: המון בירוקרטיה שמודדת את האמא ואת הכנסותיה ולעתים האמא איננה מסוגלת להביא את הכנסותיה ואז היא איננה מסוגלת לשים את הילד והיא איננה מסוגלת, והכול בבירוקרטיות שבינן לבין המוסר והיושר ולטפח - - -
אלי אלאלוף: אתה קראת את הדוח של העוני?
אלי אלאלוף: יש שם את הטופס להרשמה לקבלת הסבסוד של מעון יום, גם אתה וגם אני לא מסוגלים למלא אותו.
מרדכי יוגב: אני מציע לך לנסות.
מרדכי יוגב: אני חי ומלווה כמה משפחות כאלה ולכן טוב שהדבר ייכנס לאחריות מדינה ולאחריות משרד החינוך מתוך תפיסת עולם ומטרה שיקיף את כל ילדי ישראל, בכל המגזרים, בתכנית רב שנתית, לשם אנחנו צריכים ללכת.
מרדכי יוגב: ותודה על תחילת הדרך.
אלי אלאלוף: בבקשה, בשמחה.
אלי אלאלוף: ביקשו ועדי הורים לבקש מענת דייגי לדבר.
אלי אלאלוף: בבקשה, מי זו ענת?
<ענת דייגי: אני אספר שזה גם יום ההולדת שלי היום.
<ענת דייגי: זה לא תאריך שמח בשבילי, אני אספר שזה תאריך אבל מבחינתי.
<ענת דייגי: בדיוק לפני שנה אני קמתי מהשבעה על הבן שלי, תינוק בן שמונה וחצי חודשים.
<ענת דייגי: אולי נתקלתם ככה בסיפור, לאחרונה היה הרבה בתקשורת, גם בפייסבוק פרסמנו.
<ענת דייגי: לפני שנה בדיוק קמנו מהשבעה ולפני שנה ושבוע זה היה הזמן שבאתי לקחת אותו מהגן וגיליתי שלמעלה כבר היו כוחות הצלה ומשטרה, הוא כבר בעצם נלקח לבית החולים, שם הכריזו על מותו.
<ענת דייגי: אנחנו לא בדיוק יודעים מה קרה לו, אנחנו רק יודעים שזה לא חד משמעי ואנחנו מאמינים שהיה פה איזה סוג של רשלנות.
<ענת דייגי: אנחנו יודעים שהגננת באותו יום הייתה לבד עם שמונה ילדים, ארבעה מהם תינוקות רכים.
<ענת דייגי: היא לא ידעה החייאה, היא גם לא התקשרה ישירות למד"א, היא התקשרה קודם לבעלה.
<ענת דייגי: אליי עד היום היא לא התקשרה, לא שמעתי ממנה.