GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליליאן שפרן: ב-2016 קיבלנו כ-300 מיליון שקל, היה לנו תקציב; ב-2017 קיבלנו עוד 51 מיליון והפכנו ל-351 מיליון.
<ליליאן שפרן: בקיצור, קפצנו ל-351.
<ליליאן שפרן: היום ב-2017 אנחנו ב-350 מיליון.
<ליליאן שפרן: זה התקציב שלנו נכון להיום שמחולק לקהילה ודיור.
<ליליאן שפרן: הכפלנו את התקציב שלנו ב-30% כל שנה.
<ליליאן שפרן: בחוק שעשינו בזמנו, החוק הממשלתי שהוצע, שצוין פה, עשינו הערכה תקציבית לאוטיסטים בלבד.
<ליליאן שפרן: לשנת 2015 זה היה כ-500 מיליון שקל, כשעשינו הערכה שבכל שנה תהיה גדילה של עוד 20%.
<ליליאן שפרן: זאת אומרת שכשאנחנו מגיעים ל-2017 אנחנו מגיעים למשהו כמו 700 מיליון לדעתי, אם אני עושה חשבון מהר מ-500, ולכן רק לאוטיסטים מדובר על תוספת של עוד כ-300 מיליון.
יאיר לפיד: כשר האוצר אסביר מה היא אומרת.
יאיר לפיד: הרי תקציב המדינה מתרחב כל שנה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני יוצא מבולבל.
אלי אלאלוף: כבר שבוע שאני רודף אחרי מספרים מדויקים.
אלי אלאלוף: היום אין לך מספר מדויק, כל אחד שולף לך מספר אחר, וכשאתה שואל שאלה שנייה אז אתה רואה שאתה מסתבך.
אלי אלאלוף: אז יש לי בקשה אליכם, שבו - - -
<קריאה: כי הם לא יודעים.
אורלי לוי אבקסיס: מחלקת המחקר.
אלי אלאלוף: לא, חבל על הזמן.
אלי אלאלוף: מחלקת המחקר, זה ייקח יותר מדי זמן, אנחנו פה צריכים תשובות ומהירות.
אלי אלאלוף: תשבו בין אנשי האוצר ואנשי משרד הרווחה, תוך שבוע אני רוצה מספרים מדויקים שמקובלים על שני הצדדים.
אורלי לוי אבקסיס: ואיך הם חושבו, כדי שנוכל להגיש במקביל למחלקת המחקר.
אלי אלאלוף: שבוע, ואני אישית רוצה לקבל מכם פיזית ביום שני הקרוב.
אלי אלאלוף: ביום שני הקרוב אני רוצה לקבל.
<ליליאן שפרן: לכלל המוגבלויות.
אלי אלאלוף: תשימו בנפרד את האוטיסטים.
אלי אלאלוף: חבר'ה, מספרים יכולים להיות מוסברים.
אלי אלאלוף: אני מבקש באחריות האוצר, לקבל מכם בתיאום עם משרד הרווחה את המספרים של המוגבלויות, ובנפרד את המספרים של האוטיסטים.
אורלי לוי אבקסיס: ואת שיטת החישוב כדי שנוכל לבקש גם ממחלקת המחקר.
<קריאה: לא מגיע להם.
<קריאה: הוא כל הזמן אומר בנפרד אוטיסטים.
אורלי לוי אבקסיס: בטח שמגיע להם.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לעבור לדוברים מהציבור.
<יונית אפרתי: אני גם מהממשלה, ממשרד המשפטים, אני לא מהציבור, אפשר?
אלי אלאלוף: אני מבקש את תמיכת חברי הכנסת, כולם באו גם לדבר, ובצדק, יש להם מה להגיד.
אלי אלאלוף: אבל תנו גם לציבור לדבר, ואחר כך נחזור אליכם.
אלי אלאלוף: ואני מבקש מהציבור, לא יותר משתי דקות.
<קריאה: חשבתי שתהיה הקראה.
אלי אלאלוף: עורכת-דין עדי עזוז מאלו"ט, בבקשה.
<רויטל לן כהן: יש הרבה גופים.
<רויטל לן כהן: אפשר פשוט לשמוע מישהו שלא מדבר רק בעד החוק הזה?
<רויטל לן כהן: את השאר?
<רויטל לן כהן: כי איתם באמת דיברו, איתנו לא, לא זימנו אותנו.
אורלי לוי אבקסיס: כולם הוזמנו.
אורלי לוי אבקסיס: רויטל, גם את הוזמנת, אני בעצמי הזמנתי אתכם.
<רויטל לן כהן: לא הוזמנתי.
<רויטל לן כהן: תראי לי את ההזמנה.
<רויטל לן כהן: תראי לי שזימנת אותי.
אלי אלאלוף: גב', יש לנו כבר עבר משותף לא נעים.
<רויטל לן כהן: אבל יש לנו גם עבר משותף נעים.
אלי אלאלוף: התכתבנו מספיק, אז בואו נתקדם.
<עדי עזוז: אני באמת אקצר בדברים ולא אוסיף על הדברים שנאמרו.
<עדי עזוז: אני כן רוצה לחדד מקומות מסוימים.
<עדי עזוז: הצעות החוק של אורלי ושל לפיד שעברו בטרומית באמת הוצמדו.
<עדי עזוז: בשנה וחצי האחרונות ישבנו ביחד, לא רק אלו"ט, זה מוצג קצת כאילו זה אלו"ט, אבל זה ממש לא רק אלו"ט, זה עוד הרבה ארגונים אחרים, ביניהם נציגים מאס"י, מ"משתלבים ברצף" - - -
<ע.ק.: פרשנו ברגע האחרון.
אלי אלאלוף: אתם לא שמים לב שהערות הביניים מפריעות יותר?
אלי אלאלוף: חברים, שמענו.
אלי אלאלוף: גב', את רוצה הערה?
אורלי לוי אבקסיס: מה, אנחנו פיקציה?
אורלי לוי אבקסיס: את חושבת שבאמת מכתיבים לנו מה לעשות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שומעים הערות ומתקנים תוך כדי.
אלי אלאלוף: שמענו, גב'.
אורלי לוי אבקסיס: הם לא אמורים לתת שירות.
אורלי לוי אבקסיס: על איזה שירות את מדברת?
אורלי לוי אבקסיס: תעשו לי טובה, תלמדו את ההצעה.
אורלי לוי אבקסיס: קחו, ההצעה פה.
<קריאות: קראנו אותה.
אלי אלאלוף: לא, אורלי, אל תפתחי חזית נוספת.
<קריאה: קראנו אותה מספיק.
<קריאה: תראו איך היא מזלזלת בנו.
אורלי לוי אבקסיס: מאיפה הבאת את זה?
אלי אלאלוף: אורלי, תני לי לעשות - - -
אורלי לוי אבקסיס: תקשיב, יש פה מניפולציות של גורמים מסוימים שיש להם כנראה אינטרסים מסוימים.
אלי אלאלוף: תעזבי את זה.
מירב בן ארי: איזה גורמים?
אורלי לוי אבקסיס: אני מצטערת, מה שאתה רואה זה מה שאני.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה כוחות שבינם לבין הצעת החוק או למתן זכויות בכלל הם מעדיפים לקבל את המצב הנתון, כי הם חושבים שמצבם היום יותר טוב.
אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא ייפגע, לא במשמרת שלי.
אורלי לוי אבקסיס: תאמינו לי, אני לא אתן לפגוע בשערה - - - מוגבלויות.
מירב בן ארי: איזה גופים אינטרסנטיים?
מירב בן ארי: יש כאן הורים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל המלחמות שאתם עושים על הגב של הילדים האלה היא מלחמה שמי שלוקח בה - - -
<קריאה: זה הילד שלי.
מירב בן ארי: זה הורים, על מה את מדברת?
אלי אלאלוף: גב', לשבת.
אלי אלאלוף: גב', לשבת שם.
מירב בן ארי: לא, אבל אלו הורים, יש כאן אימהות.
אלי אלאלוף: אורלי את לא יכולה לקיים דיון נפרד כאן.
מירב בן ארי: אין כאן שום גוף אינטרסנטי.
מירב בן ארי: אני אפילו לא יודעת על מה את מדברת.
אלי אלאלוף: אני מבקש, מי שיפריע ברגע זה לדברים של נציגת אלו"ט יצא מהחדר.
<עדי עזוז: אני רוצה להגיד שבשנה וחצי האחרונות ישבנו, וכל הארגונים, גם שנמצאים כאן וגם שמתנגדים להצעה, ביניהם באמת רויטל - - -
אלי אלאלוף: וגם כאלה שיצאו, בלי שמות.
<עדי עזוז: גם כאלה שהיו, ממש הגיעו אתנו לפגישות וניסינו להגיע לאיזשהן הסכמות.
<עדי עזוז: לצערנו, עם חלקם באמת לא הצלחנו, ואני באמת מצרה על כך.
<עדי עזוז: אני רוצה גם להצר על עוד דבר, זה שהצעת החוק בנוסח החדש שלה, המעודכן שלה יותר נכון לומר, לא עלתה לאתר הוועדה, לדעתי זה גורם פה לבלבול אטומי בין המשתתפים.
<קריאות: נכון, בדיוק.
<עדי עזוז: כי לא יודעים בכלל במה מדובר.
<נעמה לרנר: קראנו את ההצעה החדשה.
<עדי עזוז: ההצעה הזו מדברת על אדם עם מוגבלות.
<עדי עזוז: המילה אוטיזם לא מוזכרת בה ולו פעם אחת.
<גדעון כהן: בסעיף 17.
<עדי עזוז: תקרא את סעיף 17, הוא פה מולי, תתכבד.
אלי אלאלוף: גב', אל תדברי עם האנשים, תדברי אלי.
<עדי עזוז: כרגע, לדעתי האנשים פה בכלל לא יודעים על מה ההצעה, זה אחד.
<עדי עזוז: שניים, אני דווקא רוצה כאן לדבר אל אדוני היושב-ראש.
<עדי עזוז: היום פה יש גם הרבה הורים שהגיעו, כמו שאנחנו רואים, וגם כאלה שלא נמצאים, אבל הכנסת, כמו שהורים מתקשרים ובאים ומגיעים, והמקרים באמת לא פשוטים, הם מצפים שהכנסת תעשה את העבודה שלהם מבחינת להפעיל באמת לחץ על הממשלה, שהממשלה תקדם את הצעת החוק שעליה היא התחייבה.
<עדי עזוז: אני רוצה להוסיף על זה עוד מילה, אמרו את זה חלק מחברי הכנסת.
<עדי עזוז: לא ניתן לצפות, כולנו פה גם כארגונים וגם כהורים וגם כפעילים חברתיים שנמצאים פה, לא ניתן לצפות מהממשלה, ממשרד הרווחה וממשרד האוצר שמישהו יתנדב לשים כסף או יחוקק את החוק הזה על דעת עצמו.
<עדי עזוז: משנת 2013 הורים פה נלחמים על שירותים לילדים שלהם.
<עדי עזוז: נזרקים פה מספרים שבשנת 2014 היו 300 מיליון לאוטיסטים, אין חיה כזאת.
<עדי עזוז: אנשים פה נאבקים - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה נציג האוצר.
<עדי עזוז: רגע, אבל אני רוצה להגיד שבישיבה האחרונה אדוני אמר לפרוטוקול שבישיבה הקרובה במושב הקיץ, אנחנו כבר במושב החורף, תתחיל הקראה.
<עדי עזוז: אנחנו מבקשים שאדוני היושב-ראש יקיים הקראה.
אלי אלאלוף: עכשיו החברה שלנו שהיא נגד החוק.
<רויטל לן כהן: אני לא נגד חוק.
<רויטל לן כהן: אני חושבת שחוק צריך להיות, אבל אני חושבת שהחוק צריך להיות הוגן והגון.
<רויטל לן כהן: להגיד שההצעה החדשה הזאת היא לא הצעה חדשה אלא תיקון של משהו ישן זו היתממות.
<רויטל לן כהן: לומר שההכלה של החוק הזה היא הכלה על כולם באופן הדרגתי זו היתממות.
<רויטל לן כהן: סעיף 17, אם אני לוקחת את חלק א' בו, את סעיף 17א שמדבר על ההכלה שבין השנים 2018 ל-2020, לקרוא אותו זה כמו לקרוא את ה-DSM בהגדרה של אוטיזם.
<רויטל לן כהן: הם מציעים תמיכה למי שזקוק לתמיכה במיומנויות חברתיות, תקשורתיות, שפה, תקשורת, יחסי גומלין - - -
<מלכי איציק: זה גם מה שאמרו בחוק דיור בקהילה.
<רויטל לן כהן: זה כמו לכתוב אוטיסטים.
<רויטל לן כהן: למען הסר ספק, הבן שלי אוטיסט, אי-אפשר להגיד עלי שיש לי אג'נדה נגד אוטיסטים, אי-אפשר להגיד עלי שיש לי איזה ארגון שעומד מאחוריי וכספים ואינטרסים.
<רויטל לן כהן: אני מוחה על האמירה הזאת, היא לא מתאימה והיא לא ראויה.
<קריאה: אז למה את אומרת שאת מייצגת ארגונים?
<רויטל לן כהן: אני לא אמרתי שאני מייצגת ארגונים.
אלי אלאלוף: רויטל, יש לי הצעה.
<רויטל לן כהן: שנייה, אני רוצה לומר עוד דבר.
<רויטל לן כהן: האמירה שהושיבו את כל הארגונים וזימנו את כל הארגונים היא, אם אני אשתמש במילה הכי עדינה, היא לא אמת.
<קריאה: היא כן אמת.
<רויטל לן כהן: לא זימנו אותנו.
<מלכי איציק: זימנו אותך, את ישבת אתנו.
<רויטל לן כהן: אדוני שומר על זכות הדיבור שלי כמו ששמר על האחרים, בבקשה?
אלי אלאלוף: אני מחפש את מי להוציא.
<אברהם יוסף סלומה: הארגונים בכלל לא הוזמנו.
<רויטל לן כהן: העובדה שארגון אלו"ט זימן אותנו לפגישה, שלא צלח בה כי לא הייתה הסכמה, לא אומרת שישבו עם כולם.
<רויטל לן כהן: אני יכולה לומר בשמם של אס"י ששלחו גם לאדוני, והעברתי לו את נייר העמדה שלהם אתמול, הם לא תומכים בהצעת החוק הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: עד שלשום הם כן תמכו, הם היו חלק מהצעת החוק, אני לא יודעת איזה לחץ הפעלתם עליהם.
<רויטל לן כהן: הם לא תמכו בה, הם ניסו לשנות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל האלימות שלכם – אני אומרת לך.
<רויטל לן כהן: אדוני, אני רוצה לסיים.
<רויטל לן כהן: אני רוצה שני משפטים.
<רויטל לן כהן: הם לא תמכו בה, הם ניסו לשנות אותה.
<רויטל לן כהן: הם לא תמכו בה, הם ניסו לשנות אותה מבפנים, ומשהם גילו שהם לא יכולים הם פרשו.
<רויטל לן כהן: אם תראה, מי שחתום על נייר העמדה הזה אלו שלושה ארגוני הורים לילדים או לבוגרים עם אוטיזם, רק הם חתומים על העניין הזה.
<רויטל לן כהן: זאת אומרת שלא באמת היה איזה שיח פורה, איזה שולחן עגול, לא היה.
<רויטל לן כהן: השולחן העגול היחיד שהיה ועדיין מתקיים הוא השולחן העגול עם ארגון "בזכות" ועם הנציבות לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות סביב תיקון חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, פרק דיור וסל סיוע אישי.
<רויטל לן כהן: חשוב לי גם להגיד שלקרוא לדבר הזה מתקדם זה - - -
אלי אלאלוף: רויטל, תרשי לי.
<רויטל לן כהן: זה חצי משפט אחרון.
<רויטל לן כהן: להגיד על הדבר הזה שהוא מתקדם בד בבד כשכתוב בו שייתנו תמיכה והדרכה לאנשים ביכולתם להתנהגות מסתגלת, זה ביזיון בשנת 2017 בואך 2018.
<רויטל לן כהן: לדרוש מאנשים התנהגות מסתגלת כאילו הם היו פילים בקרקס.
ישראל אייכלר: סליחה, מי יקופח בחוק הזה לדעתך?
<רויטל לן כהן: כולם.
ישראל אייכלר: מי זה כולם?
ישראל אייכלר: תפרטי.
<רויטל לן כהן: כל מי שהוא לא אוטיסט שזקוק לשירות של מפעיל.
<רויטל לן כהן: מי שגם אוטיסט, אבל לא זקוק לשירות של מפעיל, רוצה לגור בקהילה, הוא לא יכול.
אורלי לוי אבקסיס: למה לא יכול?
<קריאה: למה את אומרת את זה סתם?
אורלי לוי אבקסיס: כתבתי את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת לך, את הזויה, אני פשוט לא מבינה.
אורלי לוי אבקסיס: את ממציאה לי משהו בעולם מקביל.
אורלי לוי אבקסיס: אם יש לך את הנוסח תעבירי לי הערות, תכניסי אותם ונראה מה יהיה לך בישיבה הבאה.
<רויטל לן כהן: אני שמחה שהפרוטוקול כותב את כל הדברים המזעזעים שאת אומרת לי כל ישיבה.
<רויטל לן כהן: כל ישיבה משתלחת בי אישית.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני מודיעה, המשרד שלנו יהיה פתוח לכל ההערות, במיוחד שלך, רויטל לן כהן, והפעם ניתן מענה ונראה מה תגידי בישיבה הבאה.
אורלי לוי אבקסיס: כמעט את כל ההערות שהעברת לי בפעם שעברה הכנסתי להצעה המתוקנת, מה תגידי על זה?
<רויטל לן כהן: אפילו לא אחת.
אורלי לוי אבקסיס: מה תגידי על זה?
אורלי לוי אבקסיס: אפילו את השם שלה שינינו.
אלי אלאלוף: אורלי, ברשותך, אל תיקחי כל הערה באופן אישי.
אלי אלאלוף: אזכיר קצת את כללי המשחק.
אלי אלאלוף: הצעות החוק מובאות על-ידי חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: זו לא הצעת חוק של אלו"ט או של גוף אחר, זו הצעת חוק של אורלי ויאיר ושאר חברי הכנסת שהיו מעורבים בעניין הזה.
אלי אלאלוף: שתיים, מה היופי בקריאה של החוק?
אלי אלאלוף: כשנגיע לקריאה זה שכל נקודה יכולה להיות מטופלת בצורה זו או אחרת, וההחלטה, אל תישכחו מי מקבל אותה.
אלי אלאלוף: לכן, אל תיקחו כל מילה שלא מתאימה בשלב זה כמילה סגורה, כמחייבת ולא מאפשרת שום שינוי.
אלי אלאלוף: ההפך, הייתם בוועדה הזו, ואני חושב שיש לנו זכות להגיד שאנחנו דנים בכל נושא ונושא, כל הערה והערה וכל סעיף וסעיף.
אורלי לוי אבקסיס: נכון, שיעלו את ההערות.
יאיר לפיד: אבל בשביל זה צריך קריאה.
אלי אלאלוף: אתה רוצה לגנוב לי את ההודעה שלי?
יאיר לפיד: חס וחלילה.
יאיר לפיד: לא, לא, חס וחלילה.
אלי אלאלוף: אתה יכול לנחש.
ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר אם אפשר.
אלי אלאלוף: אני רוצה רק עוד את נציגת נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות.
<יונית אפרתי: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שעלו כאן בדיון.
<יונית אפרתי: אני רוצה להתחיל מדבריו של נציג האוצר שדווקא מתוך דבריו מחדד לנו כמה חשוב העיגון החקיקתי לזכויות של אנשים עם מוגבלות.
<יונית אפרתי: ללא עיגון בחקיקה עדיין נשער אם יש תקציב, אין תקציב, אפשר לקדם, אי-אפשר, זה נכנס לסל, זה לא נכנס לסל.
<יונית אפרתי: ולכן, הנושא של עיגון חקיקתי הוא הדבר החשוב לזכויות אנשים עם מוגבלות.
<יונית אפרתי: זה דבר אחד.
<יונית אפרתי: עיקרון נוסף עקרוני מהותי ועיקרון-על זה הנושא של האוניברסליות.
<יונית אפרתי: אי-אפשר לקדם הצעת חוק שנוגעת לאוכלוסייה אחת, ואני חושבת שכבר יש על זה הסכמה כאן בשולחן.
אלי אלאלוף: הסכמה, כן.
<יונית אפרתי: חוסר ההסכמה נובע לדעתי מוורסיות שונות שמסתובבות של החוק.
<יונית אפרתי: גם אני כשקראתי, ההסכמה היא הסכמה עקרונית, אבל כשאני קוראת את החוק עדיין לא ברור לי הנושא של האוניברסליות.
<יונית אפרתי: אמנת האו"ם בדבר זכויות של אנשים עם מוגבלות שמדינת ישראל אשררה, ומדינת ישראל חייבת ללכת לאורו, מדברת על אי-אפליה, ואי-אפליה קובעת גם אי-אפליה בתוך האנשים עם המוגבלות.
<יונית אפרתי: ולכן, אנחנו חייבים לעגן חקיקה לכלל האנשים עם מוגבלות, ואנחנו חייבים שאם היא תהיה בהחלה הדרגתית היא לא תתייחס למוגבלות זו או אחרת, אלא צריך לחשוב איך החקיקה ואיך ההחלה ההדרגתית נותנת מענה לכלל האנשים עם המוגבלות ולא לפי ההגדרה הזו או האחרת, גם אם היא לא כתובה בשמה.
<יונית אפרתי: צריך לראות איך מנסחים את זה אחרת.
<יונית אפרתי: דבר נוסף שחשוב לי לומר.
<יונית אפרתי: אמנת האו"ם, חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות והתפיסות הרווחות, מה שאמרתם, איך אנחנו מתעכבים עם השנים, זה כי התפיסות התקדמו.
<יונית אפרתי: היום אנחנו מדברים על חיים מלאים בקהילה.
<יונית אפרתי: חוק השוויון, אני אומרת חוק השוויון, אבל כל חקיקה שתהיה, אם זה בחוק השוויון ואם זה לא בחוק השוויון, צריכה לעגן את הזכות לחיים בקהילה, לדיור ולכל התמיכות שמאפשרות את החיים בקהילה, כמו שאורלי אמרה, חברת הכנסת אבקסיס, סליחה.
אלי אלאלוף: לוי אבקסיס.
<יונית אפרתי: אז אני אסכם שוב את דברי.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה הערה כאחד שלא מבין במשפטים, למרות שיש לי אישה בבית שעושה את זה כל יום.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד, הגישה היא אוניברסלית, אבל הפתרונות לא חייבים להיות אוניברסליים.
אלי אלאלוף: הם חייבים להיות מותאמים לאנשים.
<יונית אפרתי: נכון, מותאמים לכל אדם עם מוגבלות.
אלי אלאלוף: זאת הייתה המלחמה שלנו בוועדת העוני שמאיר ידידי ויאיר מינו, אפשרו לנו גישה אוניברסלית, אבל עם פתרונות מותאמים לאוכלוסיות השונות.
<יונית אפרתי: זה נכון, החוק צריך לאפשר לכל אדם עם מוגבלות לקבל את מה שהוא צריך בהתאם לצרכים ולרצונות שלו.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה להזכיר לכם, אנשי האוניברסליות, הצרפתים כבר התחילו, הקימו עכשיו ועדה מדהימה שמטפלת בהורדת האוניברסליות בקצבאות המשפחה.
אלי אלאלוף: כבר מדהים שזה אחיד.
<קריאה: יש מחיר לאוניברסליות.
יעל כהן-פארן: אגודת האוניברסליות?
אלי אלאלוף: כן, עכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: בקיצור, הם הבינו את העניין הדיפרנציאלי.
<יונית אפרתי: אני חושבת שגם הדיון התקציבי שהיה לנו כאן מדגיש עדיין את חוסר הבהירות, אם אנחנו מדברים על חוק סקטוריאלי או לא על חוק סקטוריאלי.
אלי אלאלוף: אל תפרידו עם האוניברסליות, כי לפעמים היא לא מטפלת.
אלי אלאלוף: תרשו לי עכשיו, אני אבקש מחבר הכנסת אייכלר, ואני חוזר אליכם, הוא אחד המציעים.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני אחד המציעים של החוק של יואב קיש.
ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור.
ישראל אייכלר: אחת הבעיות שכאובות פה בחדר הזה היא לא השאלה הגדולה של האוצר עם משרד הרווחה מאיפה הוא ייקח את הכסף, זה באמת נושא של ועדת הרווחה.
ישראל אייכלר: אבל הבעיה והכאבים שיש ברחוב זה שאנשים, בפרט אנשים שרוצים להשתלב בקהילה, מרגישים שהם לא מקבלים את השירות למרות שהמדינה משקיעה מאות מיליונים ואולי מיליארדים.
ישראל אייכלר: רציתי להציע לאדוני היושב-ראש, הוויכוח בין האוצר לרווחה הוא לא רלוונטי, רק שאת הכסף שיש במשרד הרווחה והכסף שיש במשרד הבריאות יגיע אל אותו חולה שהוא לא מקבל את זה והעובדות הסוציאליות עומדות מולו ואומרות לו: אתה צודק, אבל אין לנו תקציב.
ישראל אייכלר: החלוקה של התקציב בין כל האנשים עם מוגבלויות כאן הבעיה וכאן הפתרון.
ישראל אייכלר: אני מסכים מאוד לגישה הזאת שצריך לתת לכל אדם עם מוגבלות לפי הצרכים שלו, זה לא איזה משהו אמורפי שבדרך כלל משרת את הממסדים שעושים את זה, אין להם שום בעיה עם אותו חולה שאין בשבילו פתרון.
ישראל אייכלר: אני לא רוצה להביא דוגמאות שמגיעות לוועדה לפניות הציבור, דברים נוראיים.
ישראל אייכלר: טיפלתי לפני זמן לא רב מול איזשהו מקום, שאלתי למה אתם לא נותנים את השירות, אמרו לי: יש בזמן האחרון מצוקה כי אחד נוסע לחופשה לאירופה, אחת יצאה לחופשת לידה, ואין לנו מי שישרת את האנשים, ויש תור גדול של שעתיים-שלוש בשביל לקבל תרופה של שתי דקות.
ישראל אייכלר: זו הבעיה במערכת הרווחה.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מקווה ששמעת מה שאמרתי.
ישראל אייכלר: לכן אני חושב שחשוב מאוד מצד אחד שבאמת לא יהיו כעין סקטורים של מוגבלויות, אלא שכל המוגבלויות יהיו שוות; ומצד שני שהכסף ירד אל האנשים ואל המשפחה, ולא אל המוסד ואל העמותה והממסד והמינהל שיש להם מיליארדים ולאדם אין כסף.
ישראל אייכלר: (מחיאות כפיים)
<אתי אזולאי: בדיוק ככה.
אלי אלאלוף: איל שחר, בבקשה.
<מרים שחל: איל שחל.
אלי אלאלוף: סבתא שלו תקריא בשמו, בבקשה.
<מרים שחל: אני סבתא של איל.
<מרים שחל: איל מתקשה בדיבור, לכן אני אקריא את הדברים שהוא כתב.
<מרים שחל: אני איל שחל בן 16, יש לי קושי נוירולוגי בתכנון כל פעולה, בעיקר בדיבור.
<מרים שחל: כל דבר שנראה לכם מובן מאליו אני צריך להשקיע בו אנרגיה אין-סופית, וזה לא קל.
<מרים שחל: לא זכיתי ללמוד בבית הספר, אימא שלי וסבתא שלי היו המורות שלי.
<מרים שחל: היום אני סטודנט שנה שנייה בלימודי BA באוניברסיטה הפתוחה.
<מרים שחל: כזה הוא המצב המורכב של אדם עם מוגבלות, קושי ויכולת, סיכון וסיכוי, וחסמים שרבים מהם סביבתיים.
<מרים שחל: על עשרת הדיברות שקיבל משה לא נכתב שכל בני-האדם שווים או זכאים לשוויון זכויות, הזדמנויות וכדומה.
<מרים שחל: לא היה צריך לכתוב את המילים האלה, כי מי שהעניק אותם לעולם גם אמר שכל בני-האדם נולדו בצלם.
<מרים שחל: זה גם מה שהחוק האנושי במיטבו מנסה לשמר, להיות הברכה והסעד של כל אדם.
<מרים שחל: במקרה זה, של כל אדם עם מוגבלות בישראל, אני מחכה ליום שייחקק חוק זכויות חברתיות בשירותים חברתיים לאנשים עם מוגבלות.
<מרים שחל: ביום ההוא אשכח את הסבל והדמעות ואמשיך עם הפנים קדימה, עם ההשכלה, הדיור, הפרנסה והזוגיות, ויהיה מי שיעזור לי להחליט על סדר עדיפויות, ולבנות תוכנית הכי נכון מבחינה מוסרית ותקציבית.
<מרים שחל: אני מפלל שיהיה זה חוק שיעניק חיים טובים ומלאים יותר לכל חבריי וחבריי לגורל מלידה ועד זקנה בכל תחומי החיים.
<מרים שחל: (מחיאות כפיים)
אלי אלאלוף: תודה, איל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, לפי המצב היום אנחנו צריכים חוק, המצב לא יכול להימשך לפי המצב הקיים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש ויכוחים על הנוסח של החוק.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר בזמן ההקראה לקבל גם את ההערות ולהגיע לעמק השווה עם כולם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא יכול להגיע במאה אחוז עם כולם, אבל אפשר גם לשמוע את הצדדים, את האנשים שיש להם התנגדות אולי לנוסח ולא לחובה שיהיה חוק.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את העניין של התקציב אני חושב שאם אנחנו מתקדמים תוך כדי אפשר גם להגיע לפתרון של ההבדל בתקציב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא, אפשר גם להגיע למצב שתחילת החוק יהיה גם תלוי בתקציב.
אורלי לוי אבקסיס: עם נוסחים לפחות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל לשבת עכשיו פה ולהגיד: תשמעו, כל עוד שלא פתרו את הבעיה של התקציב ומי צריך לתקציב, אנחנו נישאר עם המצב הגרוע הזה, ואני לא חושב שזה יכול להימשך יותר מדי, ואי-אפשר לסבול אותו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, בואו נתקדם עם החוק הזה ונשמע גם את אלה שמתנגדים ואת אלה שתומכים ולתקן פה ושם, כך שנגיע למצב האופטימלי האפשרי.
אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת יעל; ואחר כך מירב.
יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
יעל כהן-פארן: קודם כול אני רוצה להודות לסבתא מירה על הדברים המאוד מאוד מרגשים שהקראת בשם איל ולאיל, באמת, אני לא חושבת שנשארה כאן בחדר עין יבשה.
יעל כהן-פארן: תשמעו, קודם כול, אתם יודעים, זה המובן מאליו, אבל חברה נמדדת ביחס שלה לחלשים ביותר בה, והאנשים עם המוגבלויות הם היום בחברה, כולם, הם המדד שלנו לאיזה חברה אנחנו, ויותר מהכול איזה חברה אנחנו רוצים להיות, ואיך אנחנו מטפלים בהם, ואיך אנחנו מתייחסים אליהם.
יעל כהן-פארן: והיום, אני חייבת לומר, גם עם המאבק של הנכים, המאבק של העיוורים, כמובן המאבק שמייצג כל מי שנמצא כאן בחדר, אנחנו לא מקבלים ציון כל כך טוב.
יעל כהן-פארן: והחוק הזה, אני אומנם לא חתומה עליו כי הוא עבר בערך כשנכנסתי לכנסת, אבל הוא באמת אחד החוקים שאני חושבת שאנחנו כאן בכנסת העשרים, לפני שהיא תתפזר, חייבים להציב לעצמנו יעד להעביר אותו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך למהר לפני שהיא תתפזר.
יעל כהן-פארן: ואני רוצה לומר לכל הקולות השונים, אני חושבת שהמחלוקות כבר לא קיימות.
יעל כהן-פארן: אם מסתכלים על החוק הנוכחי – שוב, יש כאן כמה הצעות והן לא סגורות, ואולי זה האתגר שלנו להתחיל כמה שיותר מהר בהקראה ובסגירה של הסעיפים.
יעל כהן-פארן: אני בטוחה שהמחלוקות – מי שעוד חושב שיש מחלוקת אני בטוחה שזה עוד ניתן לפתרון, כי בשביל זה – אנחנו עוד לא בקריאה הראשונה אפילו, עוד לא אושר לקריאה ראשונה, ועוד יש שנייה-שלישית.
יעל כהן-פארן: אם יש כאן מחלוקת היא תיעלם ברגע שהחוק ייסגר.
יעל כהן-פארן: כל מי שיושב כאן בשולחן רוצה לקדם חוק נכון, אוניברסלי, לא שפונה רק לאוכלוסייה אחת, ששם את האדם במרכז ואת כל הזכויות שלו שהוא צריך לקבל מתוך ראיית הצרכים שלו.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שזה מקובל כאן על כל חברי הכנסת שיושבים כאן בחדר, וגם שיושבים במליאה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את כניסתו של חבר כנסת חדש, יוסף, הוא משלנו, הוא מהדרום, אהלן.
מירב בן ארי: אדוני, שני דברים בקצרה.
מירב בן ארי: אחד, אני לא מסכימה עם מה שיעל כהן-פארן אמרה, אז אל תגידי שכל חברי הכנסת וגם לא חברי המליאה.
מירב בן ארי: עשינו כאן הרבה חוקים, אני שנתיים וחצי חברה בוועדה הזו, אני חושבת שזה דיון שלישי או רביעי שמגיעים, יש כאן הרבה הרבה תסכול, אלו לא גופים אינטרסנטיים, יש כאן הורים מאחוריי, ובעיקר אימהות שיושבות מאחורי.
מירב בן ארי: אני מודה, אני לא מכירה לעומק את העניין, אבל אם יש כל כך הרבה תסכול ומרמור, למה לא לשבת, אדוני, עם היושב-ראש, עשינו את זה כבר בשולחנות עגולים בחוקים אחרים, ולהבין עד כמה עומק התסכול כאן, כי זה רחוק מלהיות גופים אינטרסנטיים.
מירב בן ארי: (מחיאות כפיים)
מירב בן ארי: לא, לא צריך.
מירב בן ארי: ודבר שני, אני חייבת להגיד משהו על - - -
יעל כהן-פארן: אבל אמרתי - - -
מירב בן ארי: אני לא הפרעתי לך, שמעתי את הכול, אני לא מסכימה אתך.
מירב בן ארי: ודבר שני, אני חייבת לומר, אני יכולה לא להסכים ואני יכולה להקשיב לך, הקשבתי לכל מי שדיבר פה.
יעל כהן-פארן: לא, אז אולי לא הבנת אותי - - -
אלי אלאלוף: בואי, יעל.
מירב בן ארי: ודבר שני, כל פעם שמגיע לכאן חוק שמדובר, לצורך העניין, על תקציבים גדולים בעניין, ישר: בואו נדבר, האוצר לא בסדר.
מירב בן ארי: סליחה, אם יש כאן אוכלוסייה שהחוק הזה צריך לקדם אותו בשביל כולם, כולם, כל בעלי המוגבלויות, יתכבד שר הרווחה ויביא תקציב לחוק.
אורלי לוי אבקסיס: מאיפה הוא יביא?
אורלי לוי אבקסיס: מתחת לבלטות?
מירב בן ארי: כי זה בדיוק משרד הרווחה.
מירב בן ארי: אוי, הלב נשבר.
אורלי לוי אבקסיס: מה המקור?
מירב בן ארי: שנייה, מה קרה?
אורלי לוי אבקסיס: האוצר המדינה הוא המקור לסיפוק חוקים?
אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי, אני חייבת להגיד, מירב.
אורלי לוי אבקסיס: ביחס לשיחה שהייתה לי אתמול עם הבוס שלך הקולות שונים לגמרי.
מירב בן ארי: למה את לא יכולה להגיד לשר הרווחה להביא כסף?
אורלי לוי אבקסיס: תדברי עם הבוס שלך.
מירב בן ארי: למה את לא יכולה להגיד?
מירב בן ארי: למה זה קשה לך?
אורלי לוי אבקסיס: - - - מאיפה הוא יביא?
אורלי לוי אבקסיס: מהנערים בסיכון?
מירב בן ארי: אוי אוי אוי הלב נשבר.
אורלי לוי אבקסיס: מפעוטות חסרי - - - ?
מירב בן ארי: מהשמונה מיליארד.
מירב בן ארי: כמה תקציב משרד הרווחה ל-2018?
אורלי לוי אבקסיס: מאיפה שר הרווחה יביא את הכסף לחוקים האלו?
מירב בן ארי: עשרה מיליארד.
מירב בן ארי: מה את עכשיו מנגנת לי על נשים בסיכון?
אורלי לוי אבקסיס: מירב, אני אתך, אני אתך.
אורלי לוי אבקסיס: איפה נקצץ?
אורלי לוי אבקסיס: בנערות שיורדות לזנות?
אורלי לוי אבקסיס: בנערים חסרי עורף משפחתית?
מירב בן ארי: אני לא אתווכח אתך.
אורלי לוי אבקסיס: מנערות בסיכון?
אורלי לוי אבקסיס: מחד-הוריות?
אורלי לוי אבקסיס: מאיפה במשרד הרווחה?
מירב בן ארי: אוי אוי אוי, אין מאיפה לקצץ.
<קריאה: חבר'ה, יש כאן אנשים שקשה להם.
<עדי עזוז: יש פה אנשים עם אוטיזם וזה מקשה עליהם.
<נעמה לרנר: הדיון הזה לא נגיש לאנשים עם אוטיזם שיושבים כאן.
מירב בן ארי: אז להוריד קצת את הווליום.
אלי אלאלוף: אני מבקש, חברים, חברים, יש לי הערה.
מירב בן ארי: היא יצאה עלי, התפרצה לדברים שלי.
אלי אלאלוף: מירב, תרשי לי, בבקשה.
מירב בן ארי: הקשבתי לה שלוש פעמים כשהיא מדברת, כשהיא נותנת כאן נאומים ארוכים ללא הרף, לא הפרעתי לה דקה.
מירב בן ארי: אבל אי-אפשר לבוא בכל - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה זה נאומים ארוכים?
אורלי לוי אבקסיס: מה את חושבת שיש לי תחביב לבוא ולדבר?
מירב בן ארי: אני לא מצליחה, את - - -
אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי, אני באתי חולה כדי לקדם משהו שאני מקדמת אותו כבר כל כך הרבה שנים.
מירב בן ארי: אני הפרעתי לך?
אורלי לוי אבקסיס: ובכל פעם שמים מקלות בגלגלים.
<נעמה לרנר: הדיון הזה לא נגיש לאנשים אוטיסטים שצריכים שקט ושצריכים דיבור אחד אחד.
מירב בן ארי: אני לא דיברתי על החוק שלך, אני דיברתי על התקציב.
אלי אלאלוף: אורלי, מספיק, עם כל הכבוד.
מירב בן ארי: אף אחד לא בא לתקוע לך את החוק הזה עם מקלות בגלגלים.
<אברהם יוסף סלומה: איפה הגננת?
אלי אלאלוף: רגע, מירב, את יכולה, אני רוצה להשיג שקט.
אורלי לוי אבקסיס: אני ממש מצטערת, העצבים האלה יוצאים בגלל שאני לא מרגישה טוב, בגלל אנשים מעצבנים.
מירב בן ארי: כן, אבל זה לא לעניין שהקשבתי לה, והיא השתלחה עלי כאילו מה קרה.
אורלי לוי אבקסיס: פשוט בלתי נסבלת.
אלי אלאלוף: אני יכול להשיג שקט, בבקשה?
מירב בן ארי: בסך הכול אמרתי להביא כסף.
אלי אלאלוף: אורלי, יש לי הערה להגיד לך במהות.
מירב בן ארי: יצאה עלי פה.
מירב בן ארי: מסכנים, יש כאן אנשים שלא מסוגלים לשמוע.
אלי אלאלוף: משרד הרווחה קיבל בשנתיים האחרונות תקציבים רבים, מדובר במיליארדים.
<אברהם יוסף סלומה: למה לא רואים את זה בקהילה?
אלי אלאלוף: אה, זו בעיה - - -
<נעמה לרנר: שאלה טובה.
ישראל אייכלר: זו השאלה, למה לא רואים את זה בקהילה, את הכסף.
אלי אלאלוף: זו השאלה המרכזית.
<אברהם יוסף סלומה: למה אני לא רואה את זה בקהילה?
אלי אלאלוף: תרשה לי לסיים את המשפט שלי.
אלי אלאלוף: העדיפות של משרד הרווחה בדברים שאת ואני מתעניינים היא לא העדיפות הזאת.