GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רון עוזרי: אבל היום אני הרבה יותר רגוע בלי הקרן הזאת ולאור הניסיון שלמדנו, בעיקר השתנו דברים בשנה האחרונה בנושא של הבית עליו דיברנו וראינו.
נורית קורן: אתה יודע יפה מאוד שבית המשפט בפעם הראשונה הורה להוציא את הדיירים ואחר כך היה ערעור על ההחלטה.
<רון עוזרי: בוודאי.
נורית קורן: אז באה שופטת אחרת.
נורית קורן: לא סתם עשינו את הדברים האלה.
<קריאה: היום אפילו במשכנתא אי אפשר לפנות דייר.
נורית קורן: לא מדברים על משכנתא.
נורית קורן: אנחנו יודעים על מה אנחנו מדברים.
<רון עוזרי: בית המשפט הבין שסעיף 29, וגם בנק הפועלים הבין את זה, לא כל כך נותן לו לעשות מה שהוא רוצה עם הדיירים.
<ג'ולי איבון עוז: אבל רק אחרי התערבות.
טלי פלוסקוב: רוני, אני שואלת אותך שאלה ואתה תענה לי רק כן או לא.
טלי פלוסקוב: אתה היית שותף עת דיברו על הקמת הקרן.
טלי פלוסקוב: מה אתה אומר היום?
<רון עוזרי: השתנו דברים.
טלי פלוסקוב: אתה אומר שאין צורך.
<ג'ולי איבון עוז: אני רוצה לומר לגבי חדלות פירעון.
<ג'ולי איבון עוז: קודם כל, אני שמחה מאוד שזה באמת מעט מאוד בתים אבל יש חשש מאוד גדול.
<ג'ולי איבון עוז: אמנם הכלכלה שלנו כרגע, כך שמעתי, היא חזקה אבל הגיעו בתים למצב של חדלות פירעון ולא רק שני בתים.
<ג'ולי איבון עוז: נווה שולמית, לולא ההתערבות שלנו עם כונס הנכסים, זה לא היה מגיע לפתרון הזה.
<ג'ולי איבון עוז: בנק הפועלים בהחלט רצה לפנות את הדיירים וההצעות שהציעו לדיירים היו לקחת את הכסף ולצאת.
<ג'ולי איבון עוז: ומי שיישאר, לא יקבל את הפיקדונות.
<ג'ולי איבון עוז: זאת אומרת שהיה שם מצב מאוד מאוד בעייתי.
<ג'ולי איבון עוז: את זה אנחנו מנסים למנוע.
<ג'ולי איבון עוז: יש עוד בתים שאולי הנפילות שלהם לא היו בריש גלה אבל היו עוד בתים שמצבם הכלכלי לא טוב.
<ג'ולי איבון עוז: גם היום אני יודע לפחות על בית אחד שמצבו הכלכלי לא טוב ואני חוששת שמאוד מקריסה.
<ג'ולי איבון עוז: שוב, אין לי כלים לעצור את זה עכשיו.
<ג'ולי איבון עוז: זה לא רלוונטי.
<ג'ולי איבון עוז: אני אומרת שכדאי שתדעו שמעבר ללב אבות שידוע ובסופו של דבר אני רוצה להגיד, נכון, הדיירים בסופו של דבר או יורשיהם קיבלו את הפיקדונות אבל לקח זמן, ונכון שאנחנו מדברים על נווה שולמית שבסופו של דבר אחרי שבית המשפט הבין שאי אפשר, שגם דיירים שהיו רוצים לקחת ולעזוב, הם היו במצב פיזי שהם לא יכלו להתקבל לדיור מוגן אחר, לא בכסף ולא ביתרת הפיקדון ולא במצבם הפיזי, ולכן בית המשפט בסופו של דבר נענה לפתרון של משקיע חדש שקנה את זה כעסק חי.
<ג'ולי איבון עוז: , זה לא היה פשוט וזה לקח המון זמן.
<ג'ולי איבון עוז: אני רוצה להגיד שהכונס קיבל המון כסף בזמן הזה, שלא היה לבית.
<ג'ולי איבון עוז: הופסקו שירותים לדיירים.
<ג'ולי איבון עוז: חשוב שתדעו שזה לא מבוסס על איזשהו משהו אמורפי.
<ג'ולי איבון עוז: אני שמחה שרוב השוק לא נמצא במקום הזה אלא אנחנו במקום אחר לגמרי.
<ג'ולי איבון עוז: אנחנו שוב כותבים את הסעיף הזה באמת למקרה של חדלות פירעון.
<ג'ולי איבון עוז: הייתי רוצה לתפוס את זה באמת בזמן כדי שהדיירים באמת לא ייפגעו ושהעסק יוכל להמשיך להתקיים.
<גיל רובינשטיין: אני שוב מבקש לענות.
<גיל רובינשטיין: כל מה שאנחנו מדברים כאן, זה על שוק של 15,000 דירות או דיירים.
<ג'ולי איבון עוז: דיירים.
<גיל רובינשטיין: כפול 160.
<גיל רובינשטיין: אלה 2 מיליון ו-400 אלף שקלים.
טלי פלוסקוב: ואם הסכום יהיה מאה שקלים, יהיה לך יותר קל?
<גיל רובינשטיין: לא.
<גיל רובינשטיין: העיקרון כאן הוא רע.
<גיל רובינשטיין: אני מבקש שהממונה תפעיל את סמכותה וכשהיא בודקת את הרישיון של רשת אחוזות רובינשטיין, שתבקש 2 מיליון ו-400 אלף שקלים רק מאתנו, ואם לא מספיק לה, שתבקש 24 מיליון שנראה שיש.
<גיל רובינשטיין: העסק הזה מגוחך.
<גיל רובינשטיין: מה שאת אומרת זה לקחת, לקושש מכל הענף תרומות ולתת לאותו אחד.
טלי פלוסקוב: אתה רוצה את הכסף אצלך.
טלי פלוסקוב: זה מה שאתה רוצה?
<גיל רובינשטיין: כן.
<גיל רובינשטיין: שתבדוק יכולת.
<קריאה: מי בודק שהוא לא משתמש בכסף?
<גיל רובינשטיין: שתבדוק את היכולת אצל כל אחד.
<גיל רובינשטיין: זה הכול מתחיל ונגמר בבדיקת יכולת כלכלית.
<גיל רובינשטיין: לבדוק את היכולת הכלכלית.
<גיל רובינשטיין: אני משוכנע שמי שיש לו יכולת כלכלית, הרעיונות האלו לקושש מאה שקלים מכל אחד.
טלי פלוסקוב: עוד מישהו רוצה להתייחס לקרן הזאת?
טלי פלוסקוב: לגבי הקרן הזאת, אני כן נוטה לחשוב על משהו.
טלי פלוסקוב: אני לא בטוחה שאנחנו רוצים את הקרן הזאת.
טלי פלוסקוב: אני הבנתי את הדיירים והבנתי את ההיגיון והבנתי את הצורך אבל יחד עם זאת אני שוב פעם צריכה להתחשב גם בדיור המוגן.
טלי פלוסקוב: כאן נתנו קרן חדשה ואני בטוחה בצורך של הקרן הראשונה.
טלי פלוסקוב: בקרן השנייה, אנחנו עוד נחשוב ביחד.
טלי פלוסקוב: שמעתי את כולכם ואני מקווה שנוכל שכן נוכל כן להקשיב לדבריך, מר רובינשטיין.
<גיל רובינשטיין: גם בראשונה תנו אלטרנטיבות.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שנסיים היום את הקריאה ונחזור לנושא המשכנתאות כי נמצאת היום כאן עיריית תל אביב.
<ענת מימון: 27ה.
<ענת מימון: שינוי התוספת והצמדת הסכומים הנקובים בהם למדד השר, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את התוספת השנייה ואת התוספת השלישית.
<ענת מימון: הסכומים הנקובים בתוספת השנייה ובתוספת השלישית יעודכנו ב-1 בינואר בכל שנה (בסעיף קטן זה – יום העדכון), בהתאם לשיעור שינוי המדד החדש הידוע באותו מועד לעומת המדד הבסיסי.
<ענת מימון: לעניין זה - "המדד" – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<ענת מימון: "המדד הבסיסי" – המדד שפורסם לאחרונה לפני יום העדכון הקודם.
<ענת מימון: "המדד החדש" – המדד שפורסם לאחרונה לפני יום העדכון".
<ענת מימון: תיקון התוספת בתוספת לחוק העיקרי, בכותרת, אחרי "תוספת" יבוא "ראשונה".
<ענת מימון: הוספת תוספת שנייה ושלישית אחרי התוספת לחוק העיקרי יבוא: "תוספת שנייה (סעיף 27ג(ב) ו-(ד)) שזו הקרן למימון הוצאות אשפוז סיעודי.
<ענת מימון: 200 שקלים חדשים.
<ענת מימון: 9,000 שקלים חדשים.
<ענת מימון: התשלום החודשי שיקבל דייר שיוצא לאשפוז סיעודי מהקרן.
<ענת מימון: תוספת שלישית (סעיף 27ד(ב)) 160 שקלים חדשים".
<ענת מימון: עבור כל דייר.
<ענת מימון: אני רק מעירה שיש סעיף תחילה ותחולה.
<ענת מימון: אני כרגע לא רוצה להיכנס לזה.
<ענת מימון: אני חושבת שקודם נכין את הנוסח המסודר עם כל הסעיפים ואז נראה כל סעיף מתי הוא נכון.
<ענת מימון: הסעיף של המשכנתא לא ייכנס יחד עם הקרן.
<ענת מימון: אלה דברים שצריך לחשוב עליהם, מה ייכנס מתי, ולכן כרגע אני לא נכנסת לסעיף של התחילה והתחולה.
<ענת מימון: מה שכן, כמו שאמרה היושבת ראש, יש את הסעיף שמדבר על רישום המשכנתא.
טלי פלוסקוב: מישהו רוצה להתייחס לסעיף 27ה?
טלי פלוסקוב: אני חושבת שאין התייחסויות.
<גיל רובינשטיין: עוד מילה על הקרן.
טלי פלוסקוב: לגבי הקרן, הבנתי.
טלי פלוסקוב: עזוב.
<גיל רובינשטיין: משהו חדש.
<גיל רובינשטיין: כל כסף שיוצא לקרן חיצונית הוא כסף שלא חוזר ולכן כל בית ירשום אותו כהוצאה למס הכנסה.
<גיל רובינשטיין: מדינת ישראל משתתפת ב-24 אחוזים מזה.
טלי פלוסקוב: אתה אומר שנעמיס על המדינה.
<גיל רובינשטיין: כל כסף שהוא בקרן ביתית, הוא כסף במאזן ולכן לא יכול להירשם כהוצאה.
טלי פלוסקוב: אנחנו עכשיו חוזרים לעיריית תל אביב.
<ענת מימון: אני רוצה להזכיר שסעיף 27 מחייב בעל רישיון לרשום משכנתא לטובת הדייר.
<ענת מימון: דיברנו על מודל שהמשכנתא תירשם לטובת נאמן שינהל את שטר המשכנתא עבור כל הדיירים, כל אחד לפי החלק היחסי שלו בחוב.
<ענת מימון: אחת הבעיות שעלתה במהלך הדיונים היא שחלק מהבתים נמצאים על קרקע עירונית ושם יש קושי שאנחנו לא יודעים אם הוא קיים או לא, לרשום את המשכנתא.
<קריאה: גם הקדשות.
<ענת מימון: על הזכות של בעל הרישיון בקרקע, כמו שהיום נרשמות משכנתאות כאלה גם לטובת בנקים כפי שאנחנו יודעים.
<ענת מימון: זה משהו שקיים.
<ענת מימון: במהלך הישיבה בשבוע שעבר חברות הכנסת שנכחו ביקשו שייכנס סעיף שיחייב את העיריות לרשום את אותה משכנתא.
<ענת מימון: כלומר, שבחוק אנחנו נקבע שמשכנתא תירשם גם על קרקע עירונית.
<ענת מימון: כמובן שהעירייה תוכל להתנות את זה בתנאים סבירים אבל המשכנתא הזאת תירשם.
<ענת מימון: לכן זה סעיף שבנוסח שאנחנו נביא אמור להיות כלול ולכן חשוב לנו לשמוע גם את העמדה.
<ענת מימון: חשוב לי לציין לפרוטוקול שהזמנו עיריות נוספות שאנחנו יודעים שיש בתים שנמצאים שם על הקרקעות והן לא הגיעו לדיון.
<ענת מימון: הזמנו גם את מרכז השלטון המקומי, משרד הפנים, כבר בפעם השנייה, ואתן הנציגות שהגעתן.
טלי פלוסקוב: אני דווקא רוצה לברך את תל אביב כי תל אביב היא העירייה שכן משתפת פעולה ורואה עין בעין יחד אתנו את הפתרון.
טלי פלוסקוב: לכן אני רוצה באמת לשמוע אתכן.
טלי פלוסקוב: לפני שאני אחייב בחקיקה שכל רשות חייבת לתת מענה לסוגיה הזאת, אני רוצה להבין.
טלי פלוסקוב: תנו לי קצת יותר כלים איך זה עובד.
טלי פלוסקוב: אולי אתם יכולים להגיד למה הם מתנגדים לכך.
טלי פלוסקוב: הם לא ייקחו את הבית הזה ולא יעבירו אותו למקום אחר.
טלי פלוסקוב: זה גוש וחלקה שהיא לדיור מוגן לצורך העניין.
טלי פלוסקוב: תנו לנו קצת יותר מידע וכלים.
<אורנה אחרק: אני עורכת דין בשירות המשפטי בעיריית תל אביב.
<אורנה אחרק: לצדי אפרת הרמן שגם היא עורכת דין בשירות המשפטי.
<אורנה אחרק: אנחנו קיימנו שניים או שלושה דיונים עם משרד המשפטים שהציג בפנינו את הצעת החוק.
<אורנה אחרק: אני לא ראיתי את הניסוח שאתם רוצים להציע לעניין הזה.
טלי פלוסקוב: עוד אין.
טלי פלוסקוב: זה יהיה.
<אורנה אחרק: אנחנו כמובן מדברים בשם עיריית תל אביב בלבד.
<אורנה אחרק: אנחנו מביאים את העמדה של עיריית תל אביב בלבד.
<אורנה אחרק: דיברתם על דיור מוגן ובתי אבות.
<אורנה אחרק: אני מבחינתי מתייחסת לזה כאחד.
<אורנה אחרק: ההבדל בין דיור מובן ובתי אבות, מבחינתנו חד הוא.
<אורנה אחרק: יש מספר בתי אבות שהם על קרקע עירונית בדרך של או חכירה או הקצאת קרקע.
<אורנה אחרק: ההבל ביניהם בדרך כלל הוא עניין של תמורה או לא תמורה.
<אורנה אחרק: הקצאה היא בדרך כלל – אני מדברת הכול באופן כללי – לבתי אבות שהרכיב המסחרי שלהם הוא הרבה יותר קטן.
<אורנה אחרק: אלה דיירים שחלקם גם מופנים על ידי שירותי הרווחה שלנו.
<אורנה אחרק: לעומת דיור מוגן, שם בא יזם, יש קרקע, התב"ע מאפשרת כמובן להקים דיור מוגן והוא מבקש חכירה מאתנו ואז זה על בסיס עסקי.
<אורנה אחרק: הוא משלם דמי חכירה וכולי.
<אורנה אחרק: בשני המקרים יש חוזה והחוזה מגדיר את תנאי החכירה או ההקצאה ומגדיר את התקופה.
<אורנה אחרק: מגדיר את התנאים.
<אורנה אחרק: מאפשרים בדרך כלל גם רישום בהנחה שזה לתקופה ארוכה, 25, יותר מ-25.
<אורנה אחרק: אז בעצם אנחנו מאפשרים כמו כל יזם, שוב, אני אחלק את זה לשתי תקופות כאשר יש את תקופת ההקמה ואחר כך את תקופת התפעול השוטף.
<אורנה אחרק: בתקופת ההקמה כמובן בדרך כלל יזם בא ואומר שהוא רוצה לשעבד את הזכות שלו, את זכות החכירה שלו, לא את הבעלות של הרשות המקומית, של עיריית תל אביב בקרקע.
<אורנה אחרק: כמובן שיש לזה איזשהו שווי.
<אורנה אחרק: אז הוא הולך לבנק או איזשהו גורם מממן אחר ומקבל שעבוד.
<אורנה אחרק: אנחנו במסמכי השעבוד מבקשים שיהיו מספר תנאים כאשר תנאי אחד כמובן, ככל שיש חדלות פירעון, ככל שיש מימוש של המשכנתא, רק מזכויות החכירה בלבד או זכות ההפעלה.
<אורנה אחרק: לפעמים אנחנו לא נותנים זכות חכירה, אם זה קצר מ-25 שנים.
<אורנה אחרק: רק זכות הפעלה.
<אורנה אחרק: אם לא נרשמת לו גם זכות בטאבו, אם לא נרשמת הזכות הקניינית שלו בטאבו, הוא יכול לשעבד את הזכות החוזית שלו ברשם המשכונות לצורך העניין.
<אורנה אחרק: רשם החברות, רשם המשכונות, זה יכול להיות בשניהם.
<אורנה אחרק: דרך אגב, לא כולם חברות.
<אורנה אחרק: שוב, כמו שאמרתי, זה התנאי הראשון, שזה מזכויות החכירה שלו ולכן אם אני מדברת כרגע על התקופה השנייה, לצורך העניין נלך על 49 שנים, יכול להיות שאחרי ההקמה וכולי, בית הדיור המובן או בית האבות הזה פועל כבר עשרים ושלושים שנים ובעצם תקופת החכירה שנותנת היא עשרים שנים.
<אורנה אחרק: גם על זה יש שווי.
<אורנה אחרק: פחות כמובן מבן אדם שיש לו זכות ל-49 שנים.
<אורנה אחרק: הדבר השני הוא שהממשכן, אם זה בנק או אם זה נאמן מטעם הדיירים, יודע שהוא יכול לממש רק את הזכויות הקיימות.
<אורנה אחרק: מבחינת יישום, עד כמה זה שווה משהו.
<אורנה אחרק: אם זה אפשרי.
<אורנה אחרק: אין לי את הכלים לדעת את זה.
<אורנה אחרק: אני אומרת שזה רק מה שיש.
<אורנה אחרק: מה שיש לו, זה מה שהוא יכול לממש בעת חדלות הפירעון.
<אורנה אחרק: בהסכם החכירה שלנו, וגם אחר כך אנחנו עושים, עת בא יזם ואומר שהוא רוצה למשכן, אנחנו מנהלים איזשהו דין ודברים עם הגורם הממשכן, בנק או גורם אחר, ואז בשטר המשכנתא, בתנאים לשטר המשכנתא, כתוב בצורה מפורשת שיודע הבנק שהוא יכול לממש רק את זכויות החכירה וגם כל מי שנכנס בנעליו של אותו יזם שהיה בחדלות פירעון, נכנס לאותו חוזה.
<אורנה אחרק: זאת אומרת, לוקח לעצמו את כל ההתחייבויות והזכויות שיש על פי אותו חוזה.
<אורנה אחרק: לעניין הרישום עצמו.
<אורנה אחרק: דרך אגב, לדיון הקודם לא הוזמנו.
<אורנה אחרק: קיבלנו את הזימון ממשרד המשפטים.
<אורנה אחרק: בכל אופן, בדיון הקודם לא היינו.
<אורנה אחרק: אני מבינה שלעניין הרישום, צריך להבין שאם יש לאותו יזם, לצורך הבנייה בנק שנתן לו משכנתא ואז בא נאמן ועבור הדיירים יש משכנתא, מבחינת התחרות בזכויות, אני לא יודעת מי מקדים את מי.
<אורנה אחרק: זאת אומרת, ברור לחלוטין שאם אנחנו עדיין בתקופה שיש משכנתא על הקרקע לטובת הגורם שמימן את בניית בית הדיור המוגן, אני מניחה שהם יהיו הראשונים בתור.
<ענת מימון: אנחנו קבענו שהחובה היא לרשום משכנתא ראשונה וניתן תקופת היערכות.
<ג'ולי איבון עוז: רציתי לשאול לגבי קרקעות שמוקצות לעשר שנים.
<ג'ולי איבון עוז: בחוק הדיור המוגן הבעלים צריך להראות לפחות עשרים שנים.
<ג'ולי איבון עוז: זאת אומרת, האם זה משהו שאפשר יהיה להסדיר?
<אורנה אחרק: שוב, אני אסביר.
<אורנה אחרק: ברגע שמדובר בתקופת הקמה - - -
<ג'ולי איבון עוז: לא.
<ג'ולי איבון עוז: אני מדברת כרגע על בתים קיימים.
<אורנה אחרק: אני אסביר את ההבדל.
<אורנה אחרק: כשאת מדברת על הקצאה, זה ללא תמורה.
<אורנה אחרק: צריך להבהיר את זה.
<אורנה אחרק: הקצאה ללא תמורה לפי נוהל משרד הפנים שאנחנו כפופים לו, יש לו תקופה מוגבלת.
<אורנה אחרק: עשר השנים הן שעיריית תל אביב תדע – אנחנו כמובן גם בודקים את זה במהלך, אבל כמובן כאשר מסתיים מועד תקופת ההפעלה, שוב העירייה באה ובודקת מה קורה.
טלי פלוסקוב: אולי כדאי לנו לשנות בתקנות.
<ג'ולי איבון עוז: זה לא בתקנות.
<ג'ולי איבון עוז: זה בחוק.
<אורנה אחרק: היא אומרת שזה בתקנות.
<אורנה אחרק: עשר השנים הן בתקנות?
<אורנה אחרק: נוהל.
<אורנה אחרק: אנחנו מקצים לא רק לדיור מוגן.
טלי פלוסקוב: אולי אנחנו צריכים לעשות תוספת לדיור מוגן ובתי אבות לצורך העניין, להאריך את זה בהתאם, כמו שאת אומרת, אם זאת הקצאה ל-25 שנים.
<אורנה אחרק: אני רוצה לדייק.
<אורנה אחרק: בנוהל יש אפשרות של 25 שנים פלוס עשר אלא שהעירייה מחליטה בשיקול דעתה להקצות לתקופה מסוימת, זה בהתאם למה שמושקע בקרקע.
טלי פלוסקוב: עשר השנים, זו החלטה שלכם.
<אורנה אחרק: היא דיברה על הפעלה ויש הבדל.
<אורנה אחרק: הפעלה זה כבר הבניין קם ואני מניחה שהייתה תקופת חכירה שהסתיימה.
<אורנה אחרק: עכשיו תקופת הפעלה.
<ג'ולי איבון עוז: לא הייתה חכירה מעולם.
<ג'ולי איבון עוז: רק הקצאות.
<ג'ולי איבון עוז: זה מה שאני שואלת.
<אורנה אחרק: לא.
<אורנה אחרק: יש מקומות.
<ג'ולי איבון עוז: אני מדברת על בתי דיור מוגן שנמצאים על קרקע שהיא מוקצית לעשר שנים.
<ג'ולי איבון עוז: על פי חוק הדיור המוגן, הם צריכים להראות תקופה של עשרים שנים.
<ג'ולי איבון עוז: זכות בקרקע של עשרים שנים.
<ג'ולי איבון עוז: לכן ההקצאה של עשר שנים לא עונה לסעיף הזה.
<ג'ולי איבון עוז: על בתים קיימים.
טלי פלוסקוב: יש כאן אי התאמה.
טלי פלוסקוב: כאן דורשים עשרים שנים ואתם לא יכולים לתת עשרים שנים.
<ג'ולי איבון עוז: לכן אני שואלת האם זה פתיר והאם זה אפשרי.
<אורנה אחרק: זה שיקול דעת של עירייה.
<אורנה אחרק: כן.
<ג'ולי איבון עוז: זה שיקול דעת של עירייה?
<אורנה אחרק: שוב אני מסבירה.
<אורנה אחרק: אם מדובר בהקצאה ללא תמורה, נוהל הקצאות אומר לנו 25 שנים ואחר כך הקצאה נוספת פלוס עשר פלוס עשר.
<אורנה אחרק: שיקול דעת.
<אורנה אחרק: אם זאת חכירה כלכלית, כמובן ששוב, בשיקול דעת העירייה, כמה היזם משקיע בקרקע.
טלי פלוסקוב: עוד פעם כסף.
טלי פלוסקוב: עוד פעם הם יצאו למכרז ואולי מישהו ייתן להם יותר כסף עבור הקרקע.
טלי פלוסקוב: כאן לפי דעתי אנחנו צריכים למנוע את זה.
טלי פלוסקוב: אין דבר כזה לתת אופציה כזאת.
טלי פלוסקוב: ברגע שיש כאן מקום שהוא פועל ויש כאן אנשים וכן הלאה, איך אנחנו יכולים לתת כאן לעירייה בכלל אפשרות להרוויח יותר כסף על המקום שכבר פועל.
<אורנה אחרק: זה לא עניין של להרוויח יותר כסף.
טלי פלוסקוב: אבל את בעצמך אמרת שזה עניין כלכלי.
<אורנה אחרק: אני מסבירה.
<אורנה אחרק: קודם כל, פקודת העיריות מחייבת אותה לצאת למכרזים על קרקע או בנוהל של הקצאה.
<אורנה אחרק: זאת אומרת, יש לנו את פקודת העיריות שמחייבת את העירייה.
<אורנה אחרק: זה נכס ציבורי וצריך לעשות בו שימוש לפי החוק.
<אורנה אחרק: אם ההקצאה או חוזה החכירה מציין תקופה, זה או שיוצאים למכרז חדש כי אני מזכירה שדמי החכירה שאמרנו היו לתקופה מסוימת.
<אורנה אחרק: הוא שילם ל-25 שנים, שילם על 49 שנים.
<אורנה אחרק: נסתיימה התקופה, צריך לשלם מחדש.
<אורנה אחרק: על זה הוא שילם.
<אורנה אחרק: הוא קיבל חוזה בהתאם למה שהוא שילם.
<אורנה אחרק: לכן, אם זה עסק כלכלי, בוודאי שהוא צריך לשלם מחדש ככל שהסתיימה התקופה.
<אורנה אחרק: לגבי הקצאות.
<אורנה אחרק: שוב, זה ללא תמורה.
<אורנה אחרק: הקצאות ללא תמורה.
<אורנה אחרק: אנחנו מחויבים לבדוק את הנושא מחדש.
<אורנה אחרק: זאת מחויבות העירייה לבדוק שהנכס פועל כמו שצריך, שאכן לא נעשים בו שימושים אחרים.
טלי פלוסקוב: זה מקובל.
<אורנה אחרק: אנחנו גם חייבים על פי הנוהל לפרסם.
<אורנה אחרק: יכול להיות שיבוא מישהו אחר ויגיד שהוא יכול לנהל את בית האבות הזה הרבה יותר טוב או את הדיור המוגן הזה.
<אורנה אחרק: אנחנו פשוט מחויבים על פי החוק לפרסם, להציע, לשקול ולראות.
טלי פלוסקוב: אני עכשיו אומרת משהו בעקבות מה שאני שומעת.
טלי פלוסקוב: יכול להיות – שוב, כדי לענות גם לטענה שלך – שניאלץ לעשות כאן שינוי בפקודות העירייה.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו מדברים על דיור מוגן ובתי אבות, לעשות מינימום עשרים שנים.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת, הארכה של עשרים שנים כי אנחנו צריכים בעצם לתאם.
טלי פלוסקוב: כאן אנחנו מדברים על עשרים שנים וכאן אנחנו מדברים בשפה אחרת.
<ג'ולי איבון עוז: יש עוד נושא.
<ג'ולי איבון עוז: אם לחכירה למשל נשארות למשל חמש שנים.
טלי פלוסקוב: יש כאן הבדל בין האם זה בהקצאה כשזה ללא תמורה או שזה בחכירה ומשלמים כסף.
טלי פלוסקוב: יש הבדל ולכן אנחנו צריכים גם כאן להתייחס ולשמוע.
טלי פלוסקוב: לפי דעתי נצטרך כאן גם את משרד הפנים כדי לראות איך אנחנו פותרים את הבעיה בשלטון המקומי.
טלי פלוסקוב: אם כבר עולות סוגיות שקשורות איכשהו לכך שאנשים יוכלו לעמוד בחקיקה שאנחנו עושים, צריך לפתור אותן במקביל.
<דורון ארנון: אני רוצה שוב לחדד - אני עושה את זה כל פעם מחדש – את הבעיה הבסיסית בדבר הזה.
<דורון ארנון: יש כל מיני בעיות משנה של בתים של עשר שנים וחמש שנים וצריך לפתור גם אותן.
<דורון ארנון: הבעיה הבסיסית היא שנכון להיום עיריות, בגלל משרד הפנים קודם כל, לא מאפשרות.
<דורון ארנון: כדי שלא יגידו לי כל פעם לא, אני מצטט לכם תשובה של עיריית אור יהודה לפנייה שלנו כבר ב-2015.
טלי פלוסקוב: שקיבלת אותה בכתב?
נורית קורן: תעביר לנו אותה.
<דורון ארנון: גם ממשרד המשפטים.
<דורון ארנון: "בקשת
<דורון ארנון: כם לרישום משכנתא על מקרקעין ציבוריים בפרויקט שבסביון, מכוח סעיף 27 לחוק הדיור המוגן, הובא לפתחו של משרד הפנים כמתחייב על פי דין.
<דורון ארנון: הרינו להודיעכם בזאת כי משרד הפנים דחה את הבקשה וכי אינו מאשר רישום משכנתא על מקרקעין ציבוריים".
טלי פלוסקוב: נצטרך לשנות כאן חקיקה.
<דורון ארנון: זאת התשובה.
<דורון ארנון: דובר כאן על 49 פלוס 49 ולא על עשר ולא על עשרים.
טלי פלוסקוב: תשובת משרד המשפטים.
<רני נויבואר: אנחנו מחדדים כרגע וזה גם מה שעיריית תל אביב חידדה.
<רני נויבואר: אנחנו רושמים גם לגבי מקומות פרטיים וגם לגבי רמ"י.
<רני נויבואר: הרישום איננו על זכות הבעלות של הרשות המקומית.
<רני נויבואר: הוא על הזכות שיש לצורך העניין - - -
<דורון ארנון: זאת הייתה הבקשה.
<רני נויבואר: אחרי שחידדנו את הדבר הזה שזאת לא זכות הבעלות, ממילא בעיקרון אנחנו דיברנו עם משרד הפנים ומשרד הפנים אמר לנו כדלהלן.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: הם קיבלו את העמדה.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: משרד הפנים גם הבין שכאשר בעל רישיון ממשכן רק את מה שיש לו, שזאת זכות החכירה, אין כאן פגיעה בעצם בבעלות של העירייה ולכן אנחנו לא נכנסים לעולם של פקודת העיריות ולאישור שר הפנים.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: אני לא יודעת מה היה במקרה הזה.
<קריאה: זאת עמדה שהם יוכלו להציג באופן פורמלי ומחייב לפני הוועדה?
טלי פלוסקוב: זה מה שאנחנו נבקש ממשרד הפנים.
טלי פלוסקוב: תוכלו לדאוג לוועדה לעמדת משרד הפנים?
<הילה דוידוביץ בלומנטל: אנחנו נדבר אתם.
טלי פלוסקוב: נפתור את הבעיה.
טלי פלוסקוב: לאט לאט נפתור אותה.
<אורנה אחרק: אני לא יודעת ממה נובעת העמדה של משרד הפנים.
<אורנה אחרק: היום חוק עיריות איתנות ועיריית תל אביב כמובן היא עירייה איתנה, היא לא נזקקת לאישור משרד הפנים לצורך העסקה כי גם משכנתא היא עסקה במקרקעין שמצריכה אישור משרד הפנים.
<אורנה אחרק: יחד עם זאת, במקרים מסוימים היא נזקקת לאישור משרד הפנים לעניין הפטור ממכרז.
<אורנה אחרק: במקרים מסוימים.
<אורנה אחרק: יכול להיות שצריך כמובן לעבור את כל הפרוצדורה שנקבל ממשרד הפנים את האישור לפטור ממכרז ככל שיש פטור ממכרז.
<אורנה אחרק: אם יש מכרז כמובן גם בעניין הזה לא צריך את משרד הפנים.
<אורנה אחרק: שוב, כמובן ברגע שמדובר בזכויות החכירה, מבחינתנו אנחנו מתייחסים אליו כאל יזם.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר לסיכום.
טלי פלוסקוב: יש כמה דברים שהסכמנו ויש כמה דברים שלא הסכמנו.
טלי פלוסקוב: יש כמה דברים שאנחנו צריכים להבהיר בינינו.
טלי פלוסקוב: יש כמה דברים שאנחנו נתפשר ונלך לקראת כאלה ואחרים.
טלי פלוסקוב: התקדמנו ועל כך אני באמת מאוד שמחה.
טלי פלוסקוב: לגבי משרד הפנים.
טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש לקבל את ההתייחסות שלהם בכתב כדי שאנחנו באמת נהיה מתואמים עם כל הרגולציה, אם אוהבים או לא אוהבים את המילה אבל אנחנו חייבים להיות כאן מתואמים.
טלי פלוסקוב: לישיבה הבאה אנחנו נהיה כבר מוכנים עם הנוסח לפי מה שדיברנו כאן.
טלי פלוסקוב: בהתאם לדברים שאמרתי כאן, נתפשר.
טלי פלוסקוב: אני מקווה שמאוד שאולי בפעם הבאה אנחנו כבר נגיע להצבעה.
טלי פלוסקוב: כל מה שקשור לעירייה ולרישום, זה לא קשור לחוק.
טלי פלוסקוב: אנחנו כן נעביר אותו ואחר כך נשלים דברים מול משרדים אחרים שקשורים לחקיקה.
טלי פלוסקוב: את זה נעשה בהמשך.
<קריאה: אני מעמותת רעות.
<קריאה: אנחנו אלה שהסבנו את תשומת לבכם לבעיה שלנו יש.
<קריאה: אנחנו מנהלים שני בתי דיור מוגן בתל אביב וכמו שאתם מבינים, אין לנו אפשרות לרשום משכנתא.
<קריאה: לכן אני שוב מבקשת שתהיה לנו חלופה נוספת.
טלי פלוסקוב: לגבי חריגים.
<קריאה: לא בוועדת חריגים.
אלי אלאלוף: ה-19 בפברואר 2018, ד' באדר התשע"ח, השעה 12:04, אנחנו בפרק ו' כולו (צמצום פגיעה בעבודה), חוק ההסדרים 2019, התשע"ח-2018.
אלי אלאלוף: נציגי האוצר פה?
אלי אלאלוף: חבר'ה ב-12:55 אני סוגר את העסק.
אלי אלאלוף: אני כבר מודיע לכם שיש לנו דיון ביום חמישי בין השעה 13:00 ל-15:00, ושם תוכלו להרחיב ולדבר.
אלי אלאלוף: יש לנו שעתיים מלאות.
אלי אלאלוף: היות שאני מכיר את רוב הטענות, שהן בעיקר נגד, תקצרו ואל תחזרו אחד על דברי השני.
אלי אלאלוף: תרשו לי לבקש מנציג האוצר להציג את עמדותיו.
<אורי שיינין: בוקר טוב, אני מאגף התקציבים, רכז תחום תעסוקה.
<אורי שיינין: הצעת החוק שמונחת לפניכם עוסקת ביישום של המלצות של צוות שהוקם על-ידי מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, מר אביגדור קפלן, שהוא מתנצל שלא יכול היה להגיע לפה, אני מקווה שהוא יוכל להגיע ביום חמישי.
אלי אלאלוף: הנציג שלו זה אריה שמולביץ.
<אורי שיינין: המלצות הצוות הזה מבוססות על עבודות שנעשו עוד לפני.
<אורי שיינין: הפעם הראשונה שאני יודע שדיברו על זה באופן רשמי היה בדוח הביטוח הלאומי מ-2012, אחרי זה בצורה יותר מפורשת בתוך דוח של ועדת אדם, שנידון כמה וכמה פעמים במסגרת הוועדה הזאת, בנושא צמצום תאונות העבודה במשק בכלל, ובענף הבניין בפרט, שהוא נר לרגליה.
<אורי שיינין: אין פה שבוע בלי דיון על הנושא הזה.
<אורי שיינין: התובנה המרכזית היא שכיום המבנה הביטוחי של תאונות עבודה, מצד אחד נותן מענה ברמת העובד.
<אורי שיינין: אם חס וחלילה עובד נפגע, אז יש קצבאות, הן מוסדרות בחוק, יש דמי פגיעה, יש מענק נכות מעבודה, יש מענק נכות זמנית, אבל מצד המעסיק לא קיים מערך שמתמרץ מעסיקים להשקיע ולהגביר את הבטיחות של העובדים שלהם.
<אורי שיינין: אלה מערכים שקיימים ברוב המדינות המפותחות באמצעות יצירת פרמיה דיפרנציאלית.
<אורי שיינין: רוב מי שעוסק בתחום יש לו קונצנזוס מקצועי על הצורך בזה.
<אורי שיינין: השאלה היתה רק איך טכנית לייצר את זה.
<אורי שיינין: כאשר יצאנו לדרך, הדברים שהיו חשובים לנו זה קודם כול להתמקד בהיבט של תמרוץ למעסיקים וכמה שפחות לעסוק בשאלת רמת הקצבאות לעובדים, איך נקבעה קצבה לעובד, האם עובד אכן נפגע בעבודה או לא נפגע בעבודה – כל הדברים שהביטוח הלאומי עושה ועשה עד היום, המטרה שלנו היתה להשאיר את זה באותה צורה, הן משיקולים מקצועיים, זאת אומרת, אנחנו לא מכירים שיש בעיה עם המנגנון כיום, והן משיקולים מהותיים, כי כניסה לעולם של פרמיות דיפרנציאליות עלול לייצר תמריצים שליליים למגוון שחקנים בענייני דיווח ובענייני התנהגויות, ואתה רוצה למנוע אותם על-ידי זה שאתה מוודא שעולם קביעת הזכאות עדיין נשאר במסגרת הביטוח הלאומי, על-ידי גורם שנקרא "אובייקטיבי".
<אורי שיינין: ההסדר שמונח לפניכם אומר את הדבר הבא: למעסיק תהיה חבות חדשה, 65% מעלות הקצבאות שישולמו לעובד שנפגע, החל מיום הפגיעה עד חמש שנים.
<אורי שיינין: זאת אומרת, יכול להיות שעובד אחד נפגע וקיבל דמי פגיעה רק לחודש, יכול להיות עובד שני שקיבל מענק נכות מעבודה, עובד אחר קיבל נכות זמנית או גם עובד שקיבל נכות קבועה – לכל אחד מהם על המעסיק יש עלות.
<אורי שיינין: על כל שקל שיוצא בחמש השנים הראשונות, המעסיק מחויב ב-65 אגורות.
<אורי שיינין: כדי שזה לא יהיה מנגנון של עונש, והוא יהיה רק אחרי שקרתה התאונה, כי אתה רוצה לתמרץ אותו מראש, המעסיק מחויב לבטח את עצמו כנגד החבות הזאת.
<אורי שיינין: הוא מבטח את עצמו אצל מבטחים פרטיים, כשהתפקיד של המבטחים הפרטיים זה לייצר תהליך איטום, שבו הם בודקים את ההיסטוריה הפרטנית של אותו מעסיק, הם יבדקו את נקיטת אמצעי הבטיחות של אותו מעסיק – זה כמו ברכב, אם יש לך אזעקה או אין לך אזעקה, תשלם פרמיה שונה.
<אורי שיינין: אם יש לך מערכת למניעת תאונות, מובילאיי או משהו כזה, תשלם פחות, אותו דבר כאן – מעסיק שינקוט ביותר אמצעי בטיחות, יצטרך לשלם פחות.
<אורי שיינין: מעסיק שלא ינקוט באמצעי בטיחות ויהיו לו יותר תאונות עבודה, ישלם יותר.
<אורי שיינין: זה פחות או יותר הרעיון.
<אורי שיינין: רפורמות מהסוג הזה מביאות בסוף לצמצום של תאונות עבודה, בהיקפים שבין 10% ל-25%.
<אורי שיינין: זוהי תקוותנו במהלך הזה, כשבסוף נעמוד פה בעוד שנה, בעוד שנתיים, בעוד שלוש מהיום, כשהמהלך יוטמע ויושלם, ובמקום 70,000 נפגעי עבודה, נעמוד על 55,000-50,000 נפגעי תאונות עבודה, ובמקום 60 הרוגים בשנה, נגיע לאזור ה-50-45 הרוגים.
<אורי שיינין: זו תכלית הרפורמה הזאת, וזה מה שמוצע בנוסח החוק.
אלי אלאלוף: תעדכן את המספרים, אנחנו בפחות מ-40 בשנה שעברה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא מדבר על כל העובדים, לא רק עבודות בנייה.
<רועי כהן: באיזה עסק קטן נהרג עובד?
<רועי כהן: זה מטורף מה שנאמר פה.
אלי אלאלוף: בוא נאפשר לו לסיים.
<אורי שיינין: המטרה היא בסוף, כמו שאמרתי, לצמצם את תאונות העבודה לכלל המשק.
<אורי שיינין: כרגע היעד של 15% מבחינתנו הוא יעד שיביא אותנו לממוצע המדינות המפותחות.
<אורי שיינין: אנחנו נמצאים ברמה שבכל שנה שני אנשים מתוך 100 עובדים נפגעים.
<אורי שיינין: בכל שנה.
<אורי שיינין: זאת אומרת, בחדר הזה ככל הנראה בשנה הקרובה אחד מאיתנו או שניים ייפגעו, ובשנה אחרי זה עוד אחד ועוד אחד.
<אורי שיינין: המטרה בסופו של דבר להגיע לאזור של 1.7%, שזה הממוצע במדינות ה-OECD.