GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עפר שלח: זה אתה ואני בחדר הזה - - -
<משה אברהמי: נכון.
<משה אברהמי: אנחנו לא בחוק.
<משה אברהמי: תמצא בכל החוק - - -
עפר שלח: אני נכה צה"ל 53%.
עפר שלח: האם אני לא בתוך החוק הזה?
<משה אברהמי: אתה, לא אני.
<משה אברהמי: אני 100% מיוחד.
<משה אברהמי: אנחנו משהו מיוחד.
<רפאל כהן צמח: - - -
<משה אברהמי: חבר'ה, אני אסביר.
עפר שלח: מר משה אברהמי, אני שואל כדי שתבהיר - - -
<משה אברהמי: הוראות אגף השיקום מחולקות למספר רבדים: 20% עד 50% פגיעות.
<משה אברהמי: מ-50% עד 100% פגיעות.
<משה אברהמי: ו-100% מיוחד, שזה ענף בפני עצמו גם בהצעת החוק הזו שהוא מדבר עליה.
<משה אברהמי: ה-100% המיוחד מחולק גם כן לשני רבדים: רובד אחד – הוראות כלליות ל-100% המיוחדים והוראות ספציפיות ל-100% המיוחדים.
ענת ברקו: צריך להכניס את זה.
<משה אברהמי: בהוראות הספציפיות של ה-100% המיוחדים אנחנו איננו מופיעים, ולזה צריך לשים.
<משה אברהמי: אני יודע, שיחכו בשקט - - - עכשיו, יש פה בעיה, יש פה בעיה.
<משה אברהמי: אני גם השארתי לך, כבוד יושב הראש, את כל החומר הזה בוועדה.
<משה אברהמי: שהם ייתנו התחייבויות כתובות וגם בעל פה על ידי ראשי אגף השיקום, לפני מספר שנים, בזמן שתיקנו את התקנה, בדיוק מה לעשות איתנו.
<משה אברהמי: הם אמרו בדיוק מה לעשות איתנו, אבל זה לא נעשה עד היום.
<משה אברהמי: וכבר חמש שנים מאז שהחוק הזה תוקן, וצריך לשים לזה לב.
<משה אברהמי: עכשיו, ישנה בעיה, ישנה בעיה נוספת.
אלי אלאלוף: אתה יכול להגיד לי כמה אנשים במצב שלך?
<משה אברהמי: זו שאלה מאוד קשה מפני שזה מספר חסוי.
<משה אברהמי: אני לא יודע.
<משה אברהמי: אף פעם הם לא רצו להגיד לנו כמה אנשים.
<משה אברהמי: אולי הם יגידו עכשיו.
אלי אלאלוף: המערכת לא מסוגלת להגיד את המספר?
אלי אלאלוף: אגף השיקום יודע להגיד לנו?
<חזי משיטה: אני רוצה שהיועץ המשפטי יתייחס.
אלי אלאלוף: לא, לא, יתייחס אחר כך.
אלי אלאלוף: שאלתי שאלה מאוד - - -
<ערן יוסף: מדובר במספר אנשים בודדים.
<ערן יוסף: אין לי פה את המספר.
<ערן יוסף: אין שום בעיה להעביר אותו לוועדה - - -
ענת ברקו: אז צריך להכניס אותו.
ענת ברקו: אדוני היושב ראש, אפשר לקבל את ההתפלגות לפי אחוזי הנכות?
אלי אלאלוף: תנו לנו את זה בהמשך.
ענת ברקו: זה נראה לי מתבקש שיהיה לנו.
אלי אלאלוף: ייתנו לנו את זה בהמשך.
ענת ברקו: זה דבר חשוב.
<משה אברהמי: לפני החג, לפני מספר שבועות שלחתי, קיבלתי תשובה מסגן ראש אגף השיקום, שלמעשה, ויש לך; צירפתי את החומר, את המכתב הזה, אליך; למעשה, הם לא יודעים כמה אנשים יש להם.
<משה אברהמי: הם מעריכים אותם בעשרה אנשים.
<משה אברהמי: עשרה אנשים.
<משה אברהמי: אבל המצב האמיתי שיש בסך הכול שלושה אנשים כאלה.
<משה אברהמי: הם מעריכים על סמך זה, על סמך אנשים שהיו צריכים לעמוד בוועדות.
<משה אברהמי: הרי צריך לאשר את זה.
<משה אברהמי: ועדה רפואית צריכה לאשר את המצב הזה, שאתה שייך לתקנה.
<משה אברהמי: במציאות יש שלושה אנשים כאלה.
<משה אברהמי: אדם אחד הוכר.
<משה אברהמי: התקנה הזאת – תקנה 55.
<משה אברהמי: היא תוקנה בשנת 2012, שונה בה סעיף אחד: קטיעת רגל, קטיעת יד ופגימה נוספת.
<משה אברהמי: הסעיף של הפגימה הנוספת שונה.
<משה אברהמי: עכשיו, למה אין בכל הוראות אגף השיקום התייחסות לאדם הזה?
<משה אברהמי: היה רק בן אדם אחד, זכאי אחד על פי התקנה הזאת, שהיא תוקנה אחרי מלחמת ששת הימים.
<משה אברהמי: אחרי 1967.
<משה אברהמי: הם לא רצו לשנות את הוראות האגף, כי בשביל בן אדם אחד לא משנים הוראות.
<משה אברהמי: הם צירפו אותו לקבוצה מסוימת.
<משה אברהמי: אמרו לו: אתה שייך להם.
<משה אברהמי: זה לא כתוב בהוראות.
<משה אברהמי: בשום הוראת אגף השיקום אין את זה.
<משה אברהמי: עכשיו, כשנוספו שניים כאלה, הם מסרבים לצרף אותנו לאותה קבוצה.
<משה אברהמי: הם נלחמים בנו – אגף השיקום.
<משה אברהמי: חמש שנים נלחמים בנו.
<משה אברהמי: הם לא רוצים.
<משה אברהמי: הוציאו לנו זכאויות חדשות.
<משה אברהמי: ואז אנחנו באים ואומרים: חבר'ה, משהו פה לא הגיוני.
<משה אברהמי: מה שאני מבקש בסך הכול מהוועדה, שאתם עכשיו יושבים על החוק הזה: לא להפלות בין הקטועים של שני גפיים.
<משה אברהמי: לא להפלות.
<משה אברהמי: לא ניתן להפלות בין הזכאות של תקנה 55 לפני התיקון ואחרי התיקון.
אלי אלאלוף: תסלח לי, אדוני, החומר שקיבלנו ממך, אם אני לא טועה, הגיע היום, נכון?
אלי אלאלוף: אז יש לי הצעה כוללת לכולם: כל מי שרוצה להעביר חומר, אל תעבירו לנו בבוקר של הדיון.
<משה אברהמי: היה חג - - -
אלי אלאלוף: חג, חג – דואר ישראל עובד, המיילים עובדים, מה שתרצו.
אלי אלאלוף: יש לנו אנשים חרוצים, לא אגיד לכם באיזו שעה הם עבדו, אבל תעבירו לנו את זה מראש.
אלי אלאלוף: אני חוזר: כמה שזה באמת מקרה אישי ואני בעד לשמוע מקרים אישיים, אל בואו נדבר באופן כוללני.
אלי אלאלוף: את הדברים האישיים לא נפתור פה, לא ניתן תשובות פה.
אלי אלאלוף: אני בעד, באמת, שאגף השיקום יעביר את ההתייחסות שלו בכתב אליכם, באופן אישי, כל מה שקשור.
אלי אלאלוף: תדעו שייקום צוות שאחרי כל ישיבה; צוות שירוכז על ידי היועצת המשפטית של הוועדה ויידון בכל הנושאים שהיו פה בדיון שלא הגענו להסכמה.
אלי אלאלוף: ואותו צוות גם יתכנס לפני הישיבות הבאות כדי לדון בנקודות שמזוהות על ידינו, על ידי היועצת המשפטית במיוחד, שאמורות להיות במחלוקת כדי לנסות להגיע עם דיון מוכן.
אלי אלאלוף: אחרת, אנחנו רק נקשיב לדברים שהם קשים ושזה 70 שנות סבל, וקשה יהיה להיות לפתור אותן אם נמשיך רק בדיון פה.
אלי אלאלוף: אז זו צריכה להיות שיטת עבודה שתאפשר לנו להתקדם.
אלי אלאלוף: אז אם אתה רוצה, היועץ המשפטי ערן יוסף יגיד תשובה מהירה בבקשה.
אלי אלאלוף: אבל אם לא, אני מעדיף שזה יהיה בדיון בצוות המקצועי אחר כך בראשותה של היועצת המשפטית יעל סלנט.
<ערן יוסף: אני רק אבהיר כי נאמרו פה דברים שהעלו אולי שאלה.
<ערן יוסף: הסוגיה התחילה מטענה של הקבוצה הספציפית הזאת שהם לא מקבלים הכרה כנכי 100% פלוס, ואת הדבר הזה תיקנו.
<ערן יוסף: יש תקנות שעוסקות בהגדרת מיהו 100% פלוס.
<ערן יוסף: בשנת 2012 כמדומני תיקנו את התקנות.
<ערן יוסף: הוספנו תקנה ספציפית שמכירה בקבוצה הזו כ-100% פלוס.
<ערן יוסף: מרגע זה, כל מה שמקבל כל נכה 100% פלוס, הם מקבלים.
<ערן יוסף: אל"ף.
<ערן יוסף: בי"ת, יש דרישה של הקבוצה הזו, שהיא מאוד קטנה – היא באמת בבודדים.
<ערן יוסף: לא יותר מעשרה, למיטב זכרוני – שאומרת: תקבילו אותנו לקטועי שתי רגליים.
<ערן יוסף: בחלק מהדברים זה התקבל, בחלק מהדברים זה לא התקבל.
<ערן יוסף: למשל: רכב מדינה מקבל קטוע שתי רגליים.
<ערן יוסף: הקבוצה הזו לא מקבלת.
<ערן יוסף: הטבות אחרות, שלגביהן כן התקבלה הדרישה שלהם, הם כן מופיעים.
<ערן יוסף: יש אזכור ספציפי בחוק שבפניכם בהטבות מסוימות לקבוצה הזו.
<ערן יוסף: שבמסגרת תיקון המצב הקיים, את מה שהם מקבלים כתבנו כאן.
<ערן יוסף: לכן, צריך להבדיל בין האמירה שהם לא מוכרים בכלל – הם כן מוכרים.
<ערן יוסף: לא מוזכרים בחוק – הם כן מוזכרים.
<ערן יוסף: יש טענה שהטבות מסוימות הם רוצים לקבל ועד היום לא קיבלו.
<ערן יוסף: והחוק מעגן את המצב הקיים, לכן זה לא רשום פה.
אלי אלאלוף: מר מאיר חלבי, בבקשה.
אלי אלאלוף: ואחריו, מר חלבי מוניר.
<מאיר חלבי: מבחינת צנעת הפרט, מאחר ואני מכיר את פינקי זוארץ, זה היה מיותר להעלות את בקשת רעייתו בטרם הוא נקבר.
<מאיר חלבי: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת אלי אלאלוף, איש הצדק והשלום, וזה לא סוד שאני אוהב אותך; חברי ועדה מכובדים, לא במקרה ישיבה זו מתקיימת כאן באולם מכובד זה, דקה לאחר חג החירות, דקה לאחר ליל הסדר - - - בישיבה כאן ועכשיו באנו לעשות סדר באי סדר של שנים מאז קום המדינה.
<מאיר חלבי: ישיבה זו היא אירוע מכונן לכל הדעות.
<מאיר חלבי: תזכיר הנכים בא להסדיר בחוק תקנות והטבות שהיו תלויים בחסדיהם של פקידי אגף השיקום – כן מגיע, לא מגיע.
<מאיר חלבי: מהיום, תזכיר הנכים הופך למורה הנבוכים לכל נכי צה"ל.
<מאיר חלבי: אני מברך על כך שהיום אנו באנו לעשות סדר ונראה במעלה ההר האם באמת עושים סדר או ממשיכים באי הסדר.
<מאיר חלבי: ואני סמוך ובטוח שיושב הראש המכובד יעשה סדר, והדגש על המילה סדר.
<מאיר חלבי: אני כאן לא אדבר על מסמך המכירה של זכויות הנכים וההטבות לנכי צה"ל על ידי יושב ראש הארגון.
<מאיר חלבי: אני כאן לא אדבר שבתזכיר זה הייתה חובה להכניס את ביטול מבחן ההכנסות לנכי צה"ל המתקיימים מדמי קיום, לאמור נצרך.
<מאיר חלבי: אני כאן לא אדבר על עשרות סעיפים והסתייגויות.
<מאיר חלבי: את זה יעשו חבריי המלומדים והמקצוענים היושבים כאן באולם מכובד זה.
<מאיר חלבי: על פי הסכם תזכיר הנכים שמונח לפנינו, לציין ברחל בתך הקטנה שראשי הארגון נלחמו מלחמת חורמה שסעיף זה ייכנס לתזכיר הנכים ודבר לא עניין אותם מלבד סעיף זה בעמוד 868, ואני מיישר קו איתם.
<מאיר חלבי: מיישר קו ואני שואל, אינשאללה שואל: מדוע סעיף זה בן שמונה מילים נעלם כלא היה?
<מאיר חלבי: המשפט הקצר, שכבוד השופט, מבקר המדינה, דרש; שכבוד שר הביטחון, איווט, דרש; שכבוד שר האוצר דרש.
<מאיר חלבי: אני מקווה מאוד שלא הייתה פה יד בכוונת מכוון, ומדובר בסעיף שלא כרוך בכסף ואין תוספת תקציב.
<מאיר חלבי: ואני מפנה אתכם לעמוד 868 בתזכיר תיקון סעיף 5 בסעיף 14 לחוק העיקרי: על אף האמור בסעיף קטן (א), רשאי קצין התגמולים לנכות מן התגמול של הנכה תשלומים, דמי חברות בארגון ששר הביטחון הכריז עליו כארגון יציג.
<מאיר חלבי: בהמשך למשפט, נעלם המשפט "ושהנכה יבחר את יושב ראש הארגון בבחירות אישיות וחשאיות".
<מאיר חלבי: אני שואל: מדוע המשפט הזה נעלם כאשר אנחנו באים ונותנים הכשר לשרץ הזה כשאנחנו באים ונכנסים לכיסו של הנכה, לתגמול על תשלום - - -
<מאיר חלבי: נכנסים לכיסו של הנכה, לחשבון הבנק שלו, לוקחים ממנו דמי חבר ואין לו שום זכות בארגון.
<מאיר חלבי: אתם נותנים לארגון כסף.
<מאיר חלבי: כבודו, אנחנו מכירים את המשפט: ייתנו, יקבלו.
<מאיר חלבי: צריך להחיל את החוק הזה.
<מאיר חלבי: ארגון נכי צה"ל יקבל את התשלום שהוא - - -.
<מאיר חלבי: אני לא יודע אם זה יעמוד במבחן בג"ץ, אבל שהסעיף הזה, שהנכה יבחר את יושב ראש הארגון בבחירות אישיות וחשאיות.
<מאיר חלבי: וזה חייב לבוא ועל זה אני עומד ועל זה אני אלחם, וכל מי שמכיר אותי זה המנטרה שלי, וגם במליאה אני אלחם.
<מאיר חלבי: ולכן אני מבקש מכבוד היושב ראש וחברי הוועדה לתקן את הטעון תיקון בסעיף הזה.
<רפאל כהן צמח: אבל איפה זה היה כתוב?
<קריאה: - - - בתקנון של הארגון.
<קריאה: בתקנון של הארגון זה היה כתוב.
<רפאל כהן צמח: בתקנון של הארגון.
<רפאל כהן צמח: מה כתוב - - -?
<מאיר חלבי: כבודו, אם אנחנו נחכה לתקנון הארגון, זה בדיוק אותו הדבר שאנחנו מבקשים מהחיזבאללה להניח את נשקו.
<מאיר חלבי: זו בדיוק אותה הבקשה.
<קריאה: נו, די.
<קריאה: גם אתה - - -
<חיים רונן: זה היה מאוד ראוי, דרך אגב.
<חיים רונן: זה היה מאוד ראוי - - -.
<חיים רונן: לך.
<חיים רונן: בגלל שאתה אדם חכם, אז אני מדבר - - -
<חיים בר: תעשה לי טובה.
<חיים בר: שיתבייש.
<חיים בר: מה הבושה?
<חיים רונן: אני לא מתבייש - - -
<חיים בר: אתה בסדר.
<חיים בר: אתה צודק - - -
<חיים רונן: תתבייש לך.
אלי אלאלוף: ליעוץ המשפטי יש הערה בעניין הזה, למה זה לא כלול בסעיף הזה?
אלי אלאלוף: לדעתי, זה לא אמור להיות כלול, אבל מה נעשה עם כל תקנות העמותות - - -?
<קריאה: פה בסעיף של גביית מע"מ.
<קריאה: אז שיורידו את כל הסעיף.
<קריאה: כבוד היושב ראש, להוריד את כל הסעיף.
<קריאה: למה לגבות כסף?
<קריאה: תזכיר הנכים בא לדבר על הטבות.
אלי אלאלוף: תסלח לי, יש לי דיון אחר בנושא דמי החברות של ארגונים שונים – אל תיכנס לזה.
אלי אלאלוף: זה מסובך.
<ערן יוסף: רק נגיד: מדובר בסעיף שמדבר על גביית דמי חבר.
<ערן יוסף: נכה צה"ל שלא מעוניין להיות חבר בארגון, מודיע לנו.
<ערן יוסף: אנחנו גם מודיעים לו במכתב ההכרה שלו, שאם הוא לא מעוניין להיות חבר בארגון, יודיע לנו ולא נגבה את דמי החבר.
<ערן יוסף: לדעתי, בסעיף הזה להתייחס לאופן בחירת היושב ראש, זה לא לעניין.
<קריאה: האם זה - - - באופן אוטומטי?
<קריאה: ברגע שאתה נכה צה"ל, אז אתה מצורף לארגון ולהורדות?
<קריאה: זו השאלה - - -
אלי אלאלוף: חבר יקר, אתה לא יכול להמשיך לדבר כי זה פשוט לא נקלט בפרוטוקול, לא קיבלת רשות דיבור, וזה לא מאפשר לנו דיון מסודר.
<חיים בר: אפשר מילה?
<חיים בר: אני רוצה להסב את תשומת לבך, אדוני היושב ראש וחברי הכנסת.
<חיים בר: האיש הזה שמדבר היום, שדיבר פה – איפה הוא?
<חיים בר: הוא הלך – משה אברהמי, אחוזי הנכות האמיתיים שלו, לפני ששינינו את ההגדרה של הנכה, הוא לא הגיע ל-100% נכות.
<חיים בר: קטוע יד, קטוע רגל ועקור עין היה משוקלל: זה 50% יד ועוד 25% היה על הרגל – זה 75% - - -
<קריאה: 86%.
<חיים בר: ומה-35% עקור עין זה ההפרש.
<חיים בר: הוא לא הגיע ל-100% פלוס בגלל שהוא היה חתוך לאורך ולא לרוחב.
<חיים בר: כי ברוחב, שתי ידיים זה 100% פלוס.
<חיים בר: זה שונה.
<חיים בר: וכשזה שונה והפכו אותם ל-100% פלוס, הצמידו אותם לרמה מסוימת.
<חיים בר: נכון, צריך להשלים את הפריטים הנוספים שהיו שם ולא הושלמו, וזה בתהליך של עשייה.
<חיים בר: זה הכול.
אלי אלאלוף: אני רוצה רק לסכם לגבי ההערה שלך.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד: אין שום חוק שנכנס לתקנות או לתקנון של עמותה זו או אחרת.
אלי אלאלוף: אני לא מכיר את זה.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה שפה אנחנו נתערב בתקנון הזה.
אלי אלאלוף: יש לכם את חוק העמותות שמסדר את צורת ההפעלה של העמותות.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה שתדע: לא יהיה דיון.
אלי אלאלוף: אני רק אומר: לא יהיה דיון על זה.
אלי אלאלוף: לא יהיה דיון.
אלי אלאלוף: זה פשוט: לא יהיה דיון.
אלי אלאלוף: - - - כשנגיע לסעיף שאתה מציין אותו, אנחנו נגיע בקריאה, אנחנו נתייחס גם לשאר.
אלי אלאלוף: אם כן, ברשותכם, נתנו את רשות הדיבור למר מוניר חלבי.
<מוניר חלבי: אני מוניר חלבי מכפר ירכא, חבר ארגון נכי צה"ל.
<מוניר חלבי: בקשר לרכב רפואי: אלה שיש להם פרוטזה או פגיעה ברגל ימין, יש להם מנגנון גז בצד שמאל, אך לצערי לא קיים – לא בחברת ההשכרה ולא קיים במאגר.
<מוניר חלבי: לפעמים נכים נשארים חודש וחודשיים בלי רכב.
<מוניר חלבי: למה שלא יהיה במאגר רכב כזה?
<מוניר חלבי: ועוד דבר: בקשר להתאמת רכב.
<מוניר חלבי: אני לא מבין למה התאמת הרכב לא מכבדים את ההחלטה של אלה שיושבים בתוך הוועדה.
<מוניר חלבי: מהנדס הרכב, בסופו של דבר, קובע את הדברים.
<מוניר חלבי: אז למה לטרטר את הנכה ובסוף לא יכבדו את ההחלטה?
אלי אלאלוף: - - - זה אמור להיות בחוק ולא בתקנה או בנהלים.
<קריאה: בחריגים.
אלי אלאלוף: חברים, תעשו קצת שיעורי בית.
אלי אלאלוף: תעשו – מה זה חוק ומה זו תקנה ומה זה נהלים.
אלי אלאלוף: אי אפשר להכניס לחוק הזה, שהוא כבר מורכב כפי שהוא, מפני שההתחייבות הייתה לשמור על כל ההחלטות שהיו - - -.
אלי אלאלוף: הוא די מורכב.
אלי אלאלוף: עכשיו להכניס את הטכניקות הכי פשוטות?
אלי אלאלוף: חבר'ה, בואו נעשה עבודה רצינית, ברשותכם.
אלי אלאלוף: הדברים שאתה מעלה, אני לא פוסל אותם, אבל זה עניין של נהלים וטכניקה פנימית.
<מוניר חלבי: אבל הרכב זה הרגליים של בן האדם.
אלי אלאלוף: לא, אני לא אמרתי, לא אמרתי.
אלי אלאלוף: לכל אדם הרכב היום זה חלק אינטגרלי - - -
<מוניר חלבי: ויש הרבה נכים כאלה.
<מוניר חלבי: לא אחד או שניים.
אלי אלאלוף: תרשמו את זה בטיפול שלכם, בבקשה.
אברהם נגוסה: הנושא שאני רוצה להעלות – יכול להיות שדיברתם בהתחלה, אני מצטער על האיחור.
אברהם נגוסה: מכתב שהגיע אליי, כל מיני מכתבים עבור הוועדה, ואני בטוח שהמכתבים האלו הופנו ליושב ראש.
אברהם נגוסה: גם אתה בטח מודע לזה.
אברהם נגוסה: הנושא הוא כללי.
אברהם נגוסה: כלומר שמטרת עיגון הזכויות בחקיקה, זה לעשות צדק ולעשות טוב לנכי צה"ל.
אברהם נגוסה: לכן, אנחנו צריכים לדעת את כל הכיוונים ולהבין בדיוק כדי שנשיג את המטרה.
אברהם נגוסה: לפי המכתבים שאנחנו מקבלים פה יש מחלוקת בהצעת החוק בתוך ארגון נכי צה"ל.
אברהם נגוסה: המחלוקת, מה שאני רואה פה, שחלק מהחברים בארגון, והם אומרים שטוב לעגן בחוק, בחקיקה, אבל הנוסח הנוכחי, הלשון של ההצעה פוגעת בזכויות של הנכים.
אברהם נגוסה: אז אם אנחנו פוגעים בזכויות של הנכים, אז איפה הצדק שאנחנו עושים?
אברהם נגוסה: והם מציינים כל מיני - - -.
אברהם נגוסה: אז לכן אני רוצה באמת להבין בדיוק.
אברהם נגוסה: מכתב שיושב ראש מחוז תל אביב-יפו והמרכז בארגון, נכה שהוא שם פה אומר שיש פה פגיעה – פגיעה בזכויות מיוחדות של זה, ויש שורה של, אני לא יודע.
אברהם נגוסה: כבוד היושב ראש, ראית את המכתב.
אברהם נגוסה: רשומות פה זכויות מיוחדות שעלולות להיפגע מהתיקון בחקיקה הזו, ומצדדים במצב הקיים.
אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה להבין איפה?
אברהם נגוסה: למשל: האם עורך הדין עידן קליימן נמצא פה?
<עידן קליימן: פה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע באמת מה, ברשות היושב ראש.
<עידן קליימן: אני יכול להסביר.
אלי אלאלוף: למרות שאיחרת, אתה רק בהתחלת הדיון.
אברהם נגוסה: אז אני אמרתי מראש.
אברהם נגוסה: יכול להיות שאני חוזר על זה כי אני איחרתי.
אברהם נגוסה: אם דיברתם, אז אני מוריד את ההילוך.
אלי אלאלוף: לא, הוא עוד לא קיבל את רשות הדיבור, כי פשוט הוא עוד לא ביקש.
אלי אלאלוף: הוא לא ביקש.
אברהם נגוסה: אז אני אשמח לשמוע למה אתה מתנגד להצעה?
אברהם נגוסה: מה - - - האלו?
אברהם נגוסה: אז אני אשמח באמת.
אברהם נגוסה: כי זה לא ייתכן שאנחנו רוצים לעשות דבר טוב ונפגע.
אברהם נגוסה: זה לא מוסרי גם לפגוע בנכי צה"ל.
אלי אלאלוף: כל ההצהרות ההתחלתיות היו בכיוון שאתה אומר.
אלי אלאלוף: לא הבאנו חוק כדי לפגוע בזכויות קיימות.
אלי אלאלוף: וגם אם זה זכויות על פי נהלים או מסורת כזו או התחייבויות כאלה ואחרות.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת עפר שלח, כן, בבקשה.
עפר שלח: היושב ראש, ברשותך, משהו שלא נגעו בו פה והוא גדול.
עפר שלח: הוא מאקרו ואנחנו נצטרך לקבל לגביו החלטות.
עפר שלח: כל מה שעוסק פה עוסק בזכויות, וזה בסדר גמור, אבל מה שמפריע לנכי צה"ל, ואני אומר את זה, וגם כמו כל חברי הכנסת פה אני מקבל הרבה מאוד ומטפל בהרבה מאוד פניות ברמה האישית.
עפר שלח: הוא לא תמיד נוגע לזכויות, אלא הוא נוגע למצבה של המערכת: לכמות הרופאים שיש, לכמות הרופאים שיש, בוועדות הרפואיות וכן הלאה והלאה.
עפר שלח: נדמה לי שאם אנחנו באים לעשות סדר, ובהמשך דווקא לדברים שראש אגף השיקום אמר פה, שהמטרה היא להגיע לאגף שיקום שעוסק בשיקום, אנחנו צריכים להכניס פה פרק שיתקנן בחקיקה ראשית את כמות האנשים וההכשרה של האנשים וכן הלאה – נראה לאן אנחנו יכולים להגיע – שעוסקים בתחום הזה.
עפר שלח: כי הדבר הזה, וגם חבריי פה ממשרד הביטחון יודו בזה.
עפר שלח: הדבר הזה נאכל לאורך השנים, ובסופו של דבר גורם לפגיעה בנכי צה"ל שהיא הרבה יותר חמורה בעיניי מאשר אם האוטו יהיה, ואני לא מזלזל בזה; מאשר אם האוטו יהיה שלוש וחצי שנים או ארבע שנים.
עפר שלח: אז אני שם את זה על השולחן בהתחלה האם אנחנו, ואני כמובן בעד.
עפר שלח: להיכנס לזה לא צריך להיות מסובך.
עפר שלח: יש הצעות שמונחות על השולחן על הדבר הזה.
עפר שלח: ואני חושב שבזה, אם אנחנו באים לעשות סדר, נעשה סדר.
עפר שלח: יותר חשוב מאשר בזכות כזו או אחרת.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה בהחלט נכון, מה שחבר הכנסת עפר שלח פה הציג.
ענת ברקו: הנושא של הטיפול הרפואי צריך להיות א'-ב'.
אלי אלאלוף: אני רק חושב שזה יכול להיעשות במקביל לחקיקה זו.
אלי אלאלוף: אני חושב שאנחנו יכולים להזמין את זה, שצוות של משרד הביטחון, יחד, אם רוצים גם חברי כנסת להצטרף, להכין נייר של המבנה הארגוני הנדרש לאגף השיקום בכל התחומים הרפואיים, הטיפוליים.
אלי אלאלוף: כמה שאלות טכניות יש - - -
עפר שלח: אם נגיד כמה רופאים דרושים, למשל, פר נכה - - -
אלי אלאלוף: כן, אבל זה, לדעתי, עבודה שצריכה להיות במקביל.
אלי אלאלוף: כי כשיש לך חקיקה, אז אתה יודע מה אישרת, ובשביל זה גם אתה צריך לדרוש כוח אדם כדי להפעיל את זה, כדי שלא נקבל פה החלטות וחוק שאחר כך לא ניתן יהיה ליישם אותו.
ענת ברקו: המבחן יהיה ליישם אותו.
עפר שלח: אז בוא נעשה את זה במקביל ונכניס את זה בסופו של דבר לתהליך של החקיקה - - -
אלי אלאלוף: אז אני מציע שתיתן לנו לדון בזה, ברשותך.
אלי אלאלוף: יחד איתך, עם חברי כנסת ועם ראש אגף השיקום ואנשי משרדי האוצר והביטחון.
אלי אלאלוף: מי שרוצה, נשב ונסכם את הנקודה, כי היא נראית לי מרכזית מאוד, אבל היא לא בחוק הזה, הנוכחי.
אלי אלאלוף: תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה, תודה לחבר הכנסת עפר שלח.
אלי אלאלוף: מר אורן אקרמן, יושב ראש מחוז באר שבע.
<אורן אקרמן: אורן אקרמן, יושב ראש מחוז באר שבע והנגב.
<אורן אקרמן: באר שבעי ותיק.
<אורן אקרמן: קודם כל, אני מברך על היוזמה שהצלחנו להגיע וצריך להרים כוסית לחיים.
<אורן אקרמן: מה שנקרא: שהחיינו וקיימנו והגענו לזמן הזה.
<אורן אקרמן: כל הנושא הזה רץ שנים רבות.
<אורן אקרמן: כמובן שאפשר לשפר ואני מבין את מה שחבריי רוצים להוסיף ולתקן ולא רואים איתנו את הדברים עין בעין, אבל איך אני אומר?
<אורן אקרמן: לטוב או לטוב מאוד או למצוין אין גבול ואין סוף.
<אורן אקרמן: אני חושב כנקודת פתיחה שהיוזמה הזאת היא טובה, היא מקדמת.
<אורן אקרמן: מתוכננים עדיין עוד מספר מפגשים לאחר שהתזכיר הזה יאושר.
<אורן אקרמן: מתוכננות מספר ועדות כדי לדון בתקנות והוראות שאנחנו נקדם.
<אורן אקרמן: אני חושב שלא צריך לאחוז את המקל בשני קצותיו, אלא להתקדם במה שאפשר כרגע מתוך מגמה לקדם את שאר הדברים בהמשך הדרך.
<אורן אקרמן: אני מצפה ממר מאיר חלבי, שדיבר קודם ודיבר בגנותו של יושב ראש הארגון, שזה לא ראוי; להגיד שיושב ראש הארגון מוכר זכויות נכים, פה, במעמד הזה – זה לא לעניין.
<אורן אקרמן: אני חושב שראוי שיחזור בו, כי אלה דברים שאסור שייאמרו ולפחות בינינו.
אלי אלאלוף: אין בפרוטוקול את המושג לחזור בך.
אלי אלאלוף: מה שרשום רשום.
<אורן אקרמן: אוקיי.
<אורן אקרמן: אם ירצה לחזור, אני מציע.
<אורן אקרמן: בכל אופן, יש גם נושא נוסף שאני כן רוצה להתעכב עליו, נגע בזה מר מוניר חלבי: בנושא הרכב.
<אורן אקרמן: אני חושב שבוועדות שאנחנו נדון, כן צריכים לגעת בנושא רכבים לאנשים שמוגבלים באופן כזה או אחר, כי הם באמת סובלים.
<אורן אקרמן: אני מרגיש את זה גם במחוז שלי.
<אורן אקרמן: נצטרך להכניס את זה בוועדות ולתת לזה איזשהו ביטוי.
<אורן אקרמן: כי חבר'ה שפגועים ברגל ימין ומתקשים להשיג פתרון הולם, אז זה משהו שצריך להיכנס.
<אורן אקרמן: אני אתן על זה את הדעת.
<אורן אקרמן: אני אעלה את זה גם ברמה הארגונית שלנו.
<אורן אקרמן: אני מודה לכולם.
<אורן אקרמן: תודה.
אלי אלאלוף: מר מיכה שוורץ, בבקשה.
<מיכה שוורץ: לפרוטוקול: קוראים לי מיכה שוורץ, אני משדמות דבורה ואני נכה צה"ל.
<מיכה שוורץ: לפני כמעט 50 שנה, בחודש יוני זה יהיה 50 שנה, אסף אותנו מפקד החטיבה יקותיאל אדם ונתן לנו נאום חוצב להבות כזה, שאנחנו, בשם עם ישראל, הולכים להציל את המדינה הזו בקרב באום כתף שבו היינו אמורים לפרוץ לסיני.
<מיכה שוורץ: יום אחריו עשה את אותו הדבר אריאל שרון שהיה מפקד האוגדה.
<מיכה שוורץ: הוא הסביר לנו שבשם עם ישראל אנחנו עושים.
<מיכה שוורץ: כשהתעוררתי מהפציעה ונשמתי חזרה אליי – כי התרסקה לי היד ואני חטפתי כדור בריאות והיה לי קשה מאוד לנשום – ויצאתי כבר מבית החולים; לקח הרבה זמן, אבל בסוף גם יצאתי – מצאתי את עצמי בלי כלום: לא יודע לאן ללכת, לא יודע מה לעשות.
<מיכה שוורץ: והייתי ציוני כמו שאף אחד בחדר הזה לא ציוני.
<קריאה: אל תהיה בטוח, אל תהיה בטוח.
<מיכה שוורץ: והייתה לי דודה פולנייה שאמרה לי: שמע, אתה צריך ללכת למשרד הביטחון שיכירו בך שנפגעת.
<מיכה שוורץ: כי היום אתה צעיר, אבל יכול להיות שתזדקק.
<מיכה שוורץ: ואז מצאתי את עצמי תובע את מדינת ישראל שתכיר בי כנכה.
<מיכה שוורץ: הגשתי תביעה נגד מדינת ישראל שתכיר בי כנכה.
<מיכה שוורץ: היה לי אבסורד נוראי, העניין הזה.
<מיכה שוורץ: אני רוצה לומר שהיה לי – אני אתבטא כמו שאני אתבטא ברחוב: היה לי גועל נפש להגיע לשם, למשרד הביטחון, עם היחס של הדברים.
<מיכה שוורץ: אני מדבר על לפני 50 שנה.
<מיכה שוורץ: וברוך השם, לא נצרכתי.
<מיכה שוורץ: לא ידעתי מה זה משרד הביטחון.
<מיכה שוורץ: התיק שלי בעובי כזה.
<מיכה שוורץ: החלטתי לשקם את עצמי בכוחות של עצמי.
<מיכה שוורץ: וברוך השם, אני באופן אישי משוקם.
<מיכה שוורץ: פגוע, אבל משוקם.
<מיכה שוורץ: לא נצרך לאף אחד.
<מיכה שוורץ: ועם הזמן פתאום הסתבר – באמת, הגיל עושה את שלו, פתאום מגיע לך זה, מגיע לך זה, נודע לך מחבר שלך בנתניה ששם יש ומחבר בבאר שבע שהוא קיבל, ואני אנה אני בא?
<מיכה שוורץ: לא יודע.
<מיכה שוורץ: אני איכר משדמות דבורה.
<מיכה שוורץ: אין לי שום מושג מה קורה בכל המוסדות האלה ולא יודע מה קורה ולא מקבל שום דבר ולא נצרך.
<מיכה שוורץ: נצרך, אבל לא יודע שצריך.
<מיכה שוורץ: ואז פתאום אני נכנס למערכת הזאת של ארגון נכי צה"ל – לפני 10 שנים, 12 שנה, 15 שנה בערך.
<מיכה שוורץ: רק אז ידעתי, בכלל במערכת הזאת, ובאתי וביקשתי ואמרתי והסתבר לי שהרופא הזה עושה לי טובות ולפקידה הזאת יש קשרים עם החבר שלי, מסדרת לי את זה, וכן הלאה וכן הלאה.
<מיכה שוורץ: ואז למדתי שכל מה שלכאורה אתם חושבים, מדינת ישראל חושבת שמגיעה לנו, עושה לנו טובות: בתקנה כזו ובדבר כזה ובדבר אחר.
<מיכה שוורץ: ואני חושב שבאמת התברכנו - - - אני לא רוצה להאריך בדברים, אבל הגענו כרגע לסיטואציה שהדברים האלה צריכים להיות בחקיקה.
<מיכה שוורץ: אתם, חברי הכנסת, יודעים מצוין; אתה, אדוני, שדיברת קודם, חבר הכנסת, שיש אי הסכמות.
<מיכה שוורץ: אני לא רואה בבית הזה, שם, במערב, הסכמות גדולות בין הצד הזה של הבית לצד הזה.
<מיכה שוורץ: מטבעו של ארגון חי ונושם שיש לו אי הסכמות.
<מיכה שוורץ: לא מטבעו של דבר שהרוב, יש ערעור על החלטותיו.
<מיכה שוורץ: ואני, ברוך השם - - -
אברהם נגוסה: אבל אני חושב שזכותנו לשמוע את שני הצדדים.
אברהם נגוסה: זה מה שאני ביקשתי – לשמוע את שני הצדדים.
<מיכה שוורץ: אדוני, אני מכבד אותך מאוד-מאוד ואתה צודק.
<מיכה שוורץ: תראה, את הצד שלי לא שמעת מעולם.
<מיכה שוורץ: אתה רוצה לשמוע - - -
אברהם נגוסה: אני עכשיו שומע.
<מיכה שוורץ: אז עכשיו אתה שומע.
<מיכה שוורץ: אני שמח שאתה שומע.
אברהם נגוסה: אני עוד רוצה לשמוע.
<מיכה שוורץ: אבל אני, ברשותך, לא רוצה להיכנס לסעיפי החוק, כי זה באמת לא המקום שאני חושב שבו אנחנו צריכים לדון כרגע בסעיף כזה או בסעיף אחר.
<מיכה שוורץ: אני רוצה לדבר על המערכת כמערכת, כי היא הבעיה.
<מיכה שוורץ: בואו נקבע את הנוסחה, ואחרי שהנוסחה תהיה נכניס בפנים את המספרים.
<מיכה שוורץ: צרכי עם ישראל מרובים.
<מיכה שוורץ: לא כל מה שמגיע לנכי צה"ל אתם יכולים לתת.
<מיכה שוורץ: אתם, הריבון, לא יכולים לתת.
<מיכה שוורץ: אין לכם מספיק כסף.
<מיכה שוורץ: יש לכם לבנות ויש לכם לחנך ולסלול כבישים, ואני מוקיר כל פעולה שנעשית בארץ ישראל, מוקיר אותה ומכיר אותה.
<מיכה שוורץ: אבל השמיכה קצרה – צריכים להחליט ככה, צריכים להחליט אחרת.
<מיכה שוורץ: עכשיו, לא כל דבר שלכאורה מרעים את תנאי הנכים; אני אומר לכם שמעבר הרכב משלוש שנים לארבע שנים, החלפת הרכב – אין בזה שום פגיעה בנכי צה"ל.
<קריאה: ארבע וחצי שנים.
<מיכה שוורץ: גם ארבע וחצי שנים.
<מיכה שוורץ: אין בזה שום פגיעה בנכי צה"ל.
<מיכה שוורץ: המכוניות של פעם שב-50 אלף קילומטר היה "הולך" מנוע, היום 200 אלף קילומטר נוסע כל אוטו, ונכי צה"ל מוכרים אחרי ארבע שנים את הרכבים עם 30 אלף קילומטר, 40 אלף קילומטר, 50 אלף קילומטר – מכוניות מצוינות.
<מיכה שוורץ: צריכים למצוא את הדלתא שלא ייפגעו בהחלפת הרכב בגלל עוד חצי שנה, אבל זה נפתר.
<מיכה שוורץ: לא כל מה שהם נותנים.
<מיכה שוורץ: אתם יודעים, אני למשל חושב שהפגיעה שיש הבדל בין אלמנה שלנו.
<מיכה שוורץ: אלמנותינו – יש הפרדה מאוד גדולה בין כאלה שיש להם פחות מ-50% ויותר מ-50%, אבל כששאלתי למה?
<מיכה שוורץ: אמרו לי: אדוני, אין כסף.
<מיכה שוורץ: אז יכול להיות שצריכים לבוא ולשבת ולהגיד, ואני לא מתכוון למה שאני אומר.
<מיכה שוורץ: שלא תתפסו אותי; אז יכול להיות שנבוא ונגיד שנשנה הטבה כזאת או אחרת, שלכאורה פרט לטרמינולוגיה - - - אני פוגע בזכויות הנכים – היא לא עושה שום דבר, היא לא עושה שום דבר בתכל'ס, ונביא כסף שניתן לעוד קבוצת אנשים, שהאלמנות שלנו יהיו בטוחות גם אחרי מותנו, שייתנו לנו את הדברים.
<מיכה שוורץ: עכשיו, הנושא של החוק הזה בא להסדיר דבר נורא - - - ואני באמת מבקש מכם:
<מיכה שוורץ: הדרך להרוג את הדברים זה למשוך אותם.
אלי אלאלוף: לא, לא, לא, לא.
<מיכה שוורץ: אפשר לנהל, אדוני, ישיבות בלי סוף, אבל אני מבקש מכם:
<מיכה שוורץ: כל חוק שנעשה או כל הסדר ויש ויכוח כזה או אחר, משרד הביטחון – אני מוכרח להודות שיחסו אלינו הוא יוצא מן הכלל.
<מיכה שוורץ: משרד האוצר מכיר בצרכים שלנו.