GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: ובסוף ההורים נשארים עם הקושי.
אילן גילאון: הם לבדם.
אילן גילאון: אלה לא ילדים של ההורים בלבד, אלא של המדינה, של כולם.
אילן גילאון: הדיון הזה חוזר על עצמו.
אילן גילאון: אני רואה את אותם אנשים כל הזמן.
אילן גילאון: ומי שראה תחום אחד, ראה את כולם: מוסדות למפגרים, מוסדות בסיכון ודברים אחרים.
אילן גילאון: גם במקומות פרטיים ראיתי אנשים שרוחצים אותם פעם בשבועיים.
אילן גילאון: זה המצב בגשר הזיו.
קריאה: זה לא שלנו.
אילן גילאון: אה, זה לא שלכם.
אילן גילאון: לי לא אכפת למי שייכת המסגרת.
אילן גילאון: אני רוצה לדעת שמסגרת הטיפול תלך עם האיש ושהיא קשורה לידו – או לרגלו, אם אין לו יד.
אילן גילאון: מדברים על הפרטה.
אילן גילאון: יש מנהג מטופש שמה שלא יודעים לעשות, מפריטים.
אילן גילאון: אני מציע להפריט את המדינה, להעבירה לקבלן.
אילן גילאון: אם יש דרישה לכוח אדם לשלב הביניים, לשלוש שנים – אף כי לדעתי זה לעשרים שנה – צריך לקבוע תקנים לפי מה שצריכים.
אילן גילאון: ואם צריך כסף, אפשר במעט כסף למצוא המון פתרונות.
אילן גילאון: אני יודע בדיוק מאיפה לקחת את הכסף, אבל זה לא צריך להיות עניינו של הדרג המקצועי, אלא ענייננו.
אילן גילאון: אולם אתם, חבריי חברי הכנסת, צריכים להסכים לקחת ממקום אחד ולשים במקום אחר.
אילן גילאון: וָלא, כל הדיון עקר.
אילן גילאון: אין שום משמעות לדברים אם לא נקבע מאיפה ניקח את הכסף.
אליעזר זנדברג: ראשית, לעניין הביטוי: מה שהזעיק הוא הביטוי "דילול טבעי".
אליעזר זנדברג: זה דומה לתכנון מענק לחיילים משוחררים בהסתמך על מי שנופלים במהלך השירות.
אליעזר זנדברג: זה לא הגיוני בעיניי.
אליעזר זנדברג: להבדיל מח"כ גילאון אינני מכיר את הנושא לעומק.
אליעזר זנדברג: דווקא בשל כך יש לי אולי יתרון של מי שמסתכל מהצד.
אליעזר זנדברג: כמי שמסת
אליעזר זנדברג: כל מהצד יש כמה דברים שלא נראים לי הגיוניים.
אליעזר זנדברג: ראשית, ח"כ גילאון צודק: מובטלים בפירוש יכולים לבצע עבודות.
אליעזר זנדברג: ממשלת ישראל הפילה לי הצעת חוק כזאת.
אליעזר זנדברג: עניין זה נוגע גם לבעיות נוספות שהוועדה הזאת מטפלת בהן.
אליעזר זנדברג: המצב לא ברור לי: אם עולה פחות כסף להחזיק אדם שיעשה את העבודה במקום אחר, מדוע אי אפשר לתת למוסדות הממשלתיים את התקציב שניתן למוסדות הפרטיים או הציבוריים, אפילו באופן זמני, כדי שכוח האדם יהיה גדול יותר?
אליעזר זנדברג: זאת איננה הפרטה.
אליעזר זנדברג: ממה ששמעתי כאן הבנתי כבר שלעולם לא תהיה הפרטה כל עוד יש ועדי עובדים.
אליעזר זנדברג: עד שלא נחסל את ההסתדרות לא נגיע לזה.
אליעזר זנדברג: אם זה המצב, צריך להוסיף כוח אדם, זמני, באמצעות קבלן – העיקר שיהיו יותר אנשים שיבצעו את העבודה.
אליעזר זנדברג: אם הטענה היא שזו השיטה הזולה יותר, ושכך משתמשים בתקציב במקומות אחרים – צריך לעשות זאת גם במוסדות הממשלתיים, באופן קבלני.
אליעזר זנדברג: זה חיבור פשוט.
אליעזר זנדברג: המטרה היא להגיע לפתרון מידי.
אילן גילאון: ח"כ זנדברג, אתה מדבר על הפרטה כאילו מדובר בטלפונים.
אילן גילאון: זאת הטעות.
אילן גילאון: אין מי שיגיע לטפל שם באופן פרטי.
אילן גילאון: הוא יקבל כסף מהממשלה וינהל את המקום כפרטי.
אילן גילאון: ויש גם מנוולים שמנצלים.
אליעזר זנדברג: להערכתי הפרטה לא תהיה בזמן הקרוב, אם לא הצליחו לעשות זאת במשך ארבע-חמש שנים.
קריאה: שמונה-תשע שנים.
אהובה לוי: שני מעונות הופרטו.
אליעזר זנדברג: אם רוצים לעשות משהו מתוחכם צריך להפעיל לחץ כדי שיינתן תקציב עד לשלב הפרטה.
אליעזר זנדברג: זה מה שייצור את הלחץ ויעודד את ההפרטה.
אליעזר זנדברג: בכל הנושאים אני מסכים עם ח"כ גילאון בנקודה אחת: אם רוצים לעשות שינוי אמתי, צריך להזמין לכאן את שר האוצר כגורם מחליט.
אילן גילאון: כמה כסף נדרש כדי לאזן את המצב?
אהובה לוי: עד ההפרטה?
אהובה לוי: אני יודעת כמה תקנים צריך.
אליעזר זנדברג: כל הבעיה היא כסף.
אליעזר זנדברג: איש לא טען שמי שעושים את העבודה פועלים בכוונה בדרך רעה.
איוב קרא: זה עניין של מדיניות, וכדאי שהמדיניות תעשה צדק.
איוב קרא: אם אין מדיניות אין צדק.
אילן גילאון: כאן המדיניות איננה צודקת.
אהובה לוי: נשמח לקבל תוספת כוח אדם.
אהובה לוי: אבל כיוון שאין אפשרות כזאת, אנחנו עושים את המיטב בתנאים שאינם קיימים כדי לתת את השירות.
גבעולה פלג: את הכסף שתשלמו לבעל הבית הפרטי בעבור 16 החניכים, תנו לנו.
אהובה לוי: "כפר נחמן" איננו מעון לחניכים סיעודיים.
נעמי רז: איננו מדברים על מקום מסוים.
איוב קרא: אני מבקש לסכם.
איוב קרא: ראשית כול אני מבין ללבם של האנשים שדיברו כאן.
איוב קרא: רק מי שידיו באש מרגיש את האש.
איוב קרא: מי שלא חווה את הדברים איננו מבין כמה קשה לאדם לטפל בילד או באח נכה.
איוב קרא: לדעתי עלינו לחשוב כיצד פותרים בעיה כזאת.
איוב קרא: לילד נורמלי בבית לוקחים מטפלת, ואם מדברים על 12 ילדים שסובלים מפיגור שכלי – עד כמה וכמה.
איוב קרא: מאחר שיש בג"צ שתלוי ועומד אינני רוצה להיכנס לסוגיה.
איוב קרא: אני מבקש לסכם את הדיון בכמה פניות לגורמים הרלוונטיים.
איוב קרא: אני קורא למשרד העבודה והרווחה לשבת מיד עם משרד האוצר כדי לפתור את הבעיה שהוצגה.
איוב קרא: נדרש לכך פתרון מידי.
אילן גילאון: איך הם יכולים לפתור את הבעיה?
מרב שביב: המשמעות של פתרון מידי היא תוספת תקנים.
מרב שביב: לפי התיקון לחוק קבלני כוח אדם גם לא ניתן להעסיק עובדים דרך קבלן כי אחרי תקופה מסוימת הם הופכים להיות עובדי מדינה.
מרב שביב: לכן אין משמעות לפתרון מידי או זמני.
אליעזר זנדברג: לפי השקפת הדילול הטבעי הקבלן יועסק רק לזמן מסוים.
איוב קרא: אם משרד העבודה והרווחה ומשרד האוצר ידונו בהצעתו של ח"כ זנדברג לייעל את המערכת מבפנים, יהיה אפשר למצוא פתרונות מתוך המערכת.
מרב שביב: משרד העבודה והרווחה אחראי על ההפרטות.
מרב שביב: אפשר רק להצטער על מה שלא נעשה על ידי הנהלות משרד העבודה והרווחה במשך שנים.
אליעזר זנדברג: אפשר לשכור חברת כוח אדם לשנה, בלי קביעות, ויש לפחות שנה אחת של טיפול טוב יותר.
אליעזר זנדברג: כך יהיה על מה לחשוב.
מרב שביב: אינני יודעת כמה זמן אפשר להעסיק עובדים לפני מתן קביעות.
מרב שביב: זה סותר את החלטות הממשלה.
איוב קרא: לא יהיה תגבור בתקנים.
איוב קרא: כך עושים בכל מקום.
אליעזר זנדברג: אם מעבירים אנשים ממקום למקום אפשר לעשות זאת, אפשר להעביר כספים.
אליעזר זנדברג: העלויות בשירות הציבורי הן 150% ושעה נוספת בשירות הציבורי היא 125% על העלויות האלה.
אליעזר זנדברג: אפשר לקבוע פחות שעות נוספות ויותר אנשי כוח אדם.
מרב שביב: כלומר, להמיר שעות נוספות בקבלני כוח אדם?
אליעזר זנדברג: לא אמרתי זאת, אלא שיוקצה פחות כסף לכך.
מרב שביב: הנושא הזה לא עלה לדיון.
מרב שביב: אני מוכנה לבדוק זאת.
מרב שביב: מכל מקום זה לא ישנה הרבה.
איוב קרא: לאור היענות משרד האוצר לבקשה שלנו אני מציע שהמשרדים ידונו יחד בנושא בהקדם האפשרי.
איוב קרא: כאמור, נציגת האוצר אמרה שהיא מוכנה לבדוק את הצעתו של ח"כ זנדברג להמיר שעות נוספות בכוח אדם נוסף שאיננו ממשלתי – כוח אדם קבלני.
אהובה לוי: זה ישאיר אותנו באותו מצב.
איוב קרא: אני מדבר על פתרון מידי.
איוב קרא: צריך להציל את המצב.
איוב קרא: אי אפשר לתת תוספת של כוח אדם, ולכן על חשבון שעות נוספות במערכת אפשר להפעיל עובדים.
איוב קרא: בטווח הרחוק שר העבודה והרווחה צריך להכתיב מדיניות חדשה, כולל תקנות חדשות, לכל המוסדות, בלי הפליה של מוסדות.
איוב קרא: צריכות להיות תקנות אחידות שיובאו לוועדה.
איוב קרא: אני מציע שבתוך שלושה חודשים נשמע בוועדה זו מה התקדם בסוגיה.
איוב קרא: נקבע ישיבה נוספת עם פתיחת המושב הבא של הכנסת.
איוב קרא: נבדוק כיצד מתקדמת החלופה שהוצעה כפתרון מידי, וכיצד מתקדים הדברים בטווח הרחוק יותר.
איוב קרא: אני מקווה שתבשרו לנו שיש התקדמות בסוגיה רגישה ואנושית זו.
תמר גוז'נסקי: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
תמר גוז'נסקי: לבקשתו של יו"ר הוועדה אני אנהל את הישיבה.
תמר גוז'נסקי: הנושא שעל סדר היום הוא הצעה לסדר בדיון מהיר: עיצומים של פקידי הסעד לחוק הנוער.
תמר גוז'נסקי: אני הצעתי את ההצעה לפני כשבועיים והיא הוכרה על ידי יו"ר הכנסת כהצעה לסדר בדיון מהיר.
תמר גוז'נסקי: למרות העומס של ועדה זו נקבע דיון ואני מבקשת להודות להנהלת הוועדה על כך.
תמר גוז'נסקי: במסמך הרקע שכתבה הודיה קיין, שמונח לפני המוזמנים, יש נתונים מבלבלים.
תמר גוז'נסקי: קשה להבין בכמה משרות ותקנים מדובר.
תמר גוז'נסקי: יש כמה הערכות: לפי נתון אחד יש 372 משרות לפי חישוב של חלקיות משרה.
תמר גוז'נסקי: הנתון האחר הוא 280 תקנים, ואחר כך מתייחסים ל470- פקידי סעד וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: לדעתי נתונים אלה מלמדים שההתייחסות לנושא זה היא כאל נושא שנוסף על נושאים חשובים אחרים שעובדים סוציאליים צריכים לעסוק בהם.
תמר גוז'נסקי: ועוד לעניין הנתונים: באחת הכתבות שהופיעו ראיתי שבשנים 2000-1994 הוכפל מספר הילדים שהיו בטיפול מ16,000- ילדים ל32,000- ילדים.
תמר גוז'נסקי: אולם לא ברור לי מה קרה בשנים אלה בכל הנוגע לפקידי הסעד, כמה פקידים נוספו.
תמר גוז'נסקי: לא ראיתי זאת בנתונים במסמך שהוגש.
תמר גוז'נסקי: ברור שיש היום יותר חוקים שפקידי הסעד אמורים לפעול לפיהם, ויש גם פניות רבות יותר בפועל בעקבות החקיקה, המודעות וגם הגידול בבעיות החברתיות, שפוגע בילדים כנראה.
תמר גוז'נסקי: בשנה האחרונה חלה אחת מהפגיעות החמורות בהרבה מהשירותים, הקיצוצים והקצבאות לילדים שגדלים במשפחות במצוקה.
תמר גוז'נסקי: כל הנושאים הללו יחמירו את מצבם של הילדים עוד יותר, אין ספק בכך.
תמר גוז'נסקי: הצפי הוא שמספר הילדים שיצטרכו לטפל בהם יגדל עוד ועוד, לדאבוני.
תמר גוז'נסקי: יהיה צורך לתת לכך פתרון.
תמר גוז'נסקי: על הרקע הזה קיבלנו את המידע על עיצומי פקידי הסעד לחוק הנוער.
תמר גוז'נסקי: הדיון היום הוא לבירור דרישותיהם של פקידי הסעד ולקבלת תשובה ממשרדי הממשלה.
עדנה שטרית: אני מודה על הדיון בשם כל חברי תא פקידי הסעד לחוק הנוער ובשם כל פקידי הסעד.
עדנה שטרית: הוא מעיד על התייחסות שאנחנו מבקשים לקבל זה זמן רב מאוד.
עדנה שטרית: אנחנו מבקשים לעורר את המודעות לבעיה.
עדנה שטרית: כבר זמן רב מאוד אנחנו זועקים בכל מקום אפשרי שעבודתנו הולכת ונעשית בלתי אפשרית.
עדנה שטרית: החלק האובייקטיווי שבעבודתנו גדל עוד ועוד – ראשית בגלל השבר בחברה, העלייה והמצב הכלכלי המחמיר; ושנית משום שנעשית עבודה מעמיקה מאוד של פקידי הסעד.
עדנה שטרית: כתוצאה מכל אלה זרם הפניות הולך וגובר.
עדנה שטרית: לכך יש להוסיף גם את המצב הביטחוני.
עדנה שטרית: פעם היינו מצליחים לקלוט את האנשים שנפלו למצוקה ולעזור להם במידה כלשהי, אך היום התחושה היא שאנו עומדים מתחת למשאית חול שזורקת עלינו את כל המצוקה: לא רק שאיננו מצליחים להיענות לכולם, אנו טובעים ונקברים יחד עם הפונים.
עדנה שטרית: יש גם תחושה קשה של תסכול, של ייאוש.
עדנה שטרית: פקידי הסעד חווים תופעות גופניות ונפשיות קשות מאוד, ויש בהם גם פקידים ותיקים.
עדנה שטרית: אני עצמי התעלפתי בעבודה כמה פעמים.
עדנה שטרית: המצב בלתי נסבל.
עדנה שטרית: פקידי סעד רבים יותר נושרים ומרימים ידיים.
עדנה שטרית: אינני יודעת לומר כמה פקידי סעד נשרו בשנה האחרונה, אך אני מכירה הרבה פקידים שנשרו באופן אישי.
עדנה שטרית: פניתי אליהם והצעתי שיספרו על כך.
רות מטות: בכל שנה אני מכשירה עשרה פקידי סעד בקורס, ובכל שנה עשרה פקידים אחרים עוזבים.
רוזי נוימן: בכפר סבא היו שני פקידי סעד שעזבו.
רוזי נוימן: בעיה אחרת היא שחלק מהאנשים עובדים בתפקידים נוספים.
רוזי נוימן: הם לא מוכנים לעזוב לחלוטין את תפקידם כפקידי סעד בשל המחויבות והאתגר שבתפקידם, אולם הם מרגישים שאי אפשר לעסוק רק בכך.
רוזי נוימן: אני פקידת סעד שנים רבות מאוד.
רוזי נוימן: יש רק כ450- פקידי סעד בכל הארץ.
יוסי דיאמנט: ולא כולם במשרות מלאות.
תמר גוז'נסקי: יש בעיה של מיעוט הפקידים ויש בעיה של תחלופה.
רוזי נוימן: מדינת ישראל השכילה לחוקק חוקים נאורים מאוד, ואני גאה בהם מאוד.
רוזי נוימן: הם נתנו לנו סמכות אך גם אחריות.
רוזי נוימן: בשנת 1989 חוקקו את אחד החוקים החשובים ביותר – חוק חובת הדיווח.
רוזי נוימן: מאז השתנו תוכני העבודה שלנו לחלוטין.
רוזי נוימן: אנחנו מצליחים לעזור להרבה יותר ילדים בעקבות החוק הזה.
רוזי נוימן: יחד עם זאת לא נתנו לנו כוח אדם מתאים להתמודד עם העומס.
תמר גוז'נסקי: כמה פקידי סעד נוספו מאז כניסת חוק זה לתוקף?
מרים פבר: אינני יכולה להתייחס לתוספת פקידי הסעד אלא לתוספת המינויים.
מרים פבר: אם אני זוכרת נכון לפני חוק חסרי הישע היו כ150- מינויים.
מרים פבר: היום יש ברשימה 520 מינויים.
רוזי נוימן: אבל לא כולם עובדים.
יוסי דיאמנט: נכון.
יוסי דיאמנט: יש אנשים שמחזיקים מינויים אך אינם עובדים בפועל.
מרים פבר: זה נכון, נכון גם שיש עובדים סוציאליים שהמינוי שלהם בוטל אך הם עוד לא יצאו מהרשימות, אך יש גם עובדים סוציאליים שלא נקלטו בהן.
מרים פבר: ההבדל בין 470 הפקידים שמוזכרים במסמך הרקע לבין 520 המינויים שרשומים אצלי איננו משמעותי כל כך.
מרים פבר: לבקשתה של הודיה, ואני מודה לה על כך, בדקתי את המצב ברחבי הארץ והתברר לי שרק 30 מפקידי הסעד עובדים במשרות מלאות.
מרים פבר: כל האחרים עובדים במשרות חלקיות.
מרים פבר: נכון שיש כאלה שעובדים רק במשרה החלקית הזאת, אך לרוב הפקידים יש עוד עבודה.
יוסי דיאמנט: אגב, אנחנו מבקשים לומר שאנחנו מרגישים הרבה שאיננו יריבים של גב' מרים פבר אלא באותו המתרס.
מרים פבר: אינני יודעת אם אני מייצגת את המדינה שאתם פקידי הסעד שובתים נגדה, זה לא ברור.
עדנה שטרית: אני חייבת לציין שבעניין זה אנחנו מרגישים הרגשה קשה מאוד, לפחות אני חשה כך ונדמה לי שאינני היחידה.
עדנה שטרית: אני רואה הפרדה ברורה מאוד בין הדרג המקצועי לדרג הפוליטי במשרד העבודה והרווחה.
עדנה שטרית: ההרגשה שלי היא שהדרג המקצועי מבין מאוד את הצרכים שלנו ורואה עין בעין את הקשיים.
עדנה שטרית: העובדים המקצועיים של המשרד חיים עמנו, מדריכים אותנו, אנחנו נפגשים עמם בוועדות.
עדנה שטרית: הדרג הפוליטי מנותק לחלוטין ממה שקורה בלשכות.
עדנה שטרית: לא ברור לי מתי שר העבודה והרווחה ביקר בלשכה כלשהי.
עדנה שטרית: יש ניתוק.
תמר גוז'נסקי: זאת תחושתה של גב' שטרית.
תמר גוז'נסקי: זה איננו הנושא שעל סדר היום.
תמר גוז'נסקי: נחזור לנתונים שמסרה גב' פבר.
מרים פבר: לפני הרבה שנים היה לי ויכוח עם מר חיים פוזנר בשאלה מה טוב יותר – פקידי סעד במשרה מלאה או במשרה חלקית.
מרים פבר: מר פוזנר אמר שמשרות חלקיות עדיפות כי התפקיד שוחק כל כך שכדאי לעסוק בעוד משהו.
מרים פבר: היה ויכוח אידאולוגי בנושא זה.
מרים פבר: במשך השנים החקיקה התגברה, והוסיפו הרבה מאוד חוקים לאחריותם של פקידי הסעד.
מרים פבר: היום נדרשת מומחיות כדי להבין את החוקים ולדעת לפעול לאורם.
מרים פבר: עלו גם בעיות שלא היו בעבר.
מרים פבר: היום נדרשת מומחיות בכל מיני תתי-נושאים.
מרים פבר: איך אפשר להכשיר אדם שעובד בחצי משרה בתתי-הנושאים הללו?
מרים פבר: הלשכות אפילו אינן מסכימות להוציא אנשים שעובדים בחצי משרה לכל ההכשרות הללו.
מרים פבר: אילו פקיד הסעד היה עובד במשרה מלאה, מנהל הלשכה היה מבין שעליו להרשות לו להיעדר יום בשבוע או יום בשבועיים כדי להשתלם.
מרים פבר: אבל אם הוא עובד במשרה חלקית, הוא איננו מעוניין להוציאו להשתלמויות בנושאים שונים – זה כבר איננו מעשי.
תמר גוז'נסקי: פקידי הסעד לא מגיעים להשתלמויות?
מרים פבר: מגיעים פחות מדי עובדים לטעמי.
מרים פבר: הייתי רוצה לראות יותר עובדים.
עדנה שטרית: יש עוד עניין: יש מדריכים בפועל שלחלק גדול מהם יש כמה וכמה פקידי סעד בהדרכתם – ועליהם לרכז את עבודתם ולבצע ליווי לבתי משפט וכו', אך אין בכלל תקן לכך.
עדנה שטרית: כל זה נוסף על העומס הרגיל, במין התנדבות.
יוסי דיאמנט: אין תגמול כספי על תפקיד בכיר יותר.
עדנה שטרית: גם אין משרה נפרדת לכך.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לסכם את הנתונים עד כה: יש שלושים פקידי סעד במשרה מלאה.
תמר גוז'נסקי: יש כ500- פקידי סעד בסך הכול והם עובדים בחלקים שונים של משרה.
תמר גוז'נסקי: למעשה קשה לתת הכשרה מקצועית בשל העבודה בחלקיות משרדה, והצרכים גדולים מאוד.
רות מטות: אני מבקשת להוסיף ולומר שבעצם התקנים של פקידי הסעד אינם תקנים "צבועים".
רות מטות: משרד העבודה והרווחה לא הקצה מספר מסוים של תקנים לעיריית ירושלים בעבור פקידי סעד.
רות מטות: כל רשות ורשות מחליטה על כך בעצמה.
רות מטות: בעיריית ירושלים נפלה החלטה, בעקבות שחיקה ומשבר גדול מאוד: מנהלי הלשכות החליטו לאפשר לעוד עובדי משפחה לצאת לקורס לפקידי סעד כדי לסייע לפקידי הסעד בעבודתם.
רות מטות: זאת החלטה פנימית, לפי שיקול דעתם של העובדים הסוציאליים.
רות מטות: טוב שהם עוברים את הקורסים, משום שאם תעזוב פקידת סעד בעתיד, נוכל להכין די מהר פקידה במקומה.
רות מטות: אך עדיין אין זה אומר שמי שעבר השתלמות כזאת יעבוד כפקיד סעד במסגרת המשרה שלו.
רות מטות: אך עדיין אני מברכת על כך ואני שמחה על כל מנהל שמחליט להוציא עוד אנשים להכשרה.
רות מטות: כך אפשר למצוא מחליפים לפקידי סעד שעוזבים או שיוצאים לחופשה, והעומס איננו נשאר על כתפיהם של אלה שנשארו.
תמר גוז'נסקי: איך העירייה יודעת כמה פקידי סעד היא צריכה?
רות מטות: אנחנו נותנים נתונים לעירייה.
רות מטות: היום פקיד סעד במשרה מלאה מטפל בממוצע ב220- מקרים, וזה המון.
רות מטות: זה בלתי אפשרי ובלתי נסבל.
תמר גוז'נסקי: ואם מספר הילדים יגדל תבקשו עוד תקנים?
עדנה שטרית: בכמה הנתון הזה עוד יכול לגדול?
עדנה שטרית: זה כבר לא משמעותי.
רות מטות: אנחנו יכולים לבקש תקנים נוספים, אבל לא נקבל אותם.
תמר גוז'נסקי: מה עושים אם אין פקיד סעד זמין?
רות מטות: ירושלים היא עיר גדולה מאוד ויש בה הרבה מאוד של ילדים.
רות מטות: אגב, זו גם העיר הענייה ביותר, כידוע.
רות מטות: מאחר שהעיר גדולה אפשר להניע פקידי סעד מאזור אחד לאזור אחר – אך עד גבול מסוים.
רות מטות: בישובים קטנים יותר יש פקיד סעד אחד, אם בכלל.
יוסי דיאמנט: נכון, יש יישובים בארץ שאין בהם בכלל פקיד סעד.
יוסי דיאמנט: גב' מטות התייחסה לתקנים "צבועים", ואני מבקש להבהיר שאיננו מעוניינים בשיטה זו.
יוסי דיאמנט: אנחנו מעוניינים בתקינה במעמסה לפי מספר המקרים.
יוסי דיאמנט: אם יפעלו לפי תקנים "צבועים" יהיה אפשר לטעון שאם מספר התקנים שנקבע התקבל אין צורך להוסיף.
יוסי דיאמנט: אבל העומס תלוי במספר הפונים, וזה חשוב מאוד להדגיש.
דליה אהוד: אני יו"ר איגוד העובדים הסוציאליים במחוז הדרום וממלאת מקום יו"ר איגוד העובדים הסוציאליים הארצי.
דליה אהוד: אנחנו כאיגוד מקצועי החלטנו לאסור על פקידי הסעד להמשיך לעבוד בדרך שהם עובדים בה.
דליה אהוד: מדובר באנשי מקצוע.
דליה אהוד: אנחנו איננו רק ועד העובדים של העובדים שלנו, אלא יש לנו מחויבות למדיניות חברתית וללקוחותינו.
דליה אהוד: בעצם הפכנו להיות נציב תלונות.
דליה אהוד: יש באיגוד שלנו לתלונות הציבור.
דליה אהוד: מזעזע לשמוע מהצד של הציבור כמה העובד רוצה לתת וכמה הוא איננו יכול לתת.
דליה אהוד: מעולם לא ראיתי אמפתיה גדולה כל כך של לקוחות כלפי עובדים סוציאליים.
דליה אהוד: אך העובדים הסוציאליים אינם יכולים לתת: לפני כשבועיים התערבתי במקרה של פקידת סעד עמדה בשעה שתיים בבוקר עם תינוק על הידיים ולא היה לה לאן לשלוח אותו.
דליה אהוד: והיום בכלל נהוג "לכסח" עובדים סוציאליים בכלל ופקידי סעד ביניהם.
דליה אהוד: קוראים לנו חוטפי ילדים ועוד.
דליה אהוד: אנחנו כחברה פוגעים בעצמנו.
דליה אהוד: אתמול התראיינתי ואמרתי בפירוש: את הדגל החברתי נושאים בדרך כלל בזמן בחירות.
דליה אהוד: יומיים אחרי הבחירות שוכחים זאת.
דליה אהוד: וכמובן, זאת הכללה גסה.
דליה אהוד: אך אנחנו עומדים היום בשעת מבחן.
ורד וינדמן: חשוב לי להיות כאן היום משום שאני מנהלת פרויקט שמלווה ילדים שנפגעו מעברות.
ורד וינדמן: אני פוגשת את הילדים ומקבלת טלפונים מהם, ואני כאן כדי לחזק את ידיהם של פקידי הסעד.
ורד וינדמן: לעיצומים הללו, שבקושי מדברים עליהם, יש השפעה גדולה על המציאות.
ורד וינדמן: קוראים לנו לבוא לתחנת המשטרה משום שיש שם שתי בנות שנפגעו מגילוי עריות על ידי אביהן במשך שנים.
ורד וינדמן: הבנות אינן בקשר עם האם, היא חולה בניוון שרירים וחזרה בתשובה, ולבנות עצמן יש קעקועים על השוטרים בתחנת המשטרה עמדו בקשר בשלט רחוק עם פקידת סעד – היא הייתה בעיצומים אך רוצה לסייע ולכן ניווטה את הדברים דרך הטלפון.
ורד וינדמן: במשטרה הדוד בכה והדודה צעקה – גם עלינו, כי אין גם על מי לצעוק; והמשטרה עצמה הייתה במצוקה ולכן קראה לנו.
ורד וינדמן: הנערות מתקשרות שוב ושוב למלווה שלנו ומבקשות טיפול, מבקשות שמישהו ידבר אתן.
ורד וינדמן: בפסקי הדין אומרים תמיד שבית המשפט, כזרוע של מדינת ישראל, הוא אביהם של כל הקטינים.
ורד וינדמן: אם כך מתנהג אביהם של כל הקטינים, צריך לבדוק אם לא צריך להוציא את הילדים מהבית.
תמר גוז'נסקי: אחרי ששמענו בקצרה את הבעיות, אני מבקשת לשמוע את הדרישות של פקידי הסעד.
יוסי דיאמנט: ראשית אנחנו דורשים תקינה במעמסה.
יוסי דיאמנט: היום אין תקינה לפי מעמסה.
עדנה שטרית: יותר מזה, זה נוגע לאחריות הפלילית.
יוסי דיאמנט: המשמעות היא שאנחנו פקידי הסעד עלולים לעבור עברה פלילית משום שאיננו מבצעים את לשון החוק.
יוסי דיאמנט: יש עבודות שנעשו בנושא והן מציעות פתרונות.
יוסי דיאמנט: ההצעה היא שהיקף הפעולה של פקיד הסעד במשרה מלאה יהיה 20 קטינים לכל היותר בו בזמן.
יוסי דיאמנט: כאן שמענו על 220 מקרים.
יוסי דיאמנט: אולם אם יהיה צורך לבדוק את הנושא הזה בוועדה חדשה, גם לכך נהיה מוכנים.
יוסי דיאמנט: שנית אנחנו מבקשים כלים לעבודה, ואתחיל בדברים הקטנים ביותר כמו טלפון סלולרי.
יוסי דיאמנט: אני מממן כרגע את הטלפון הסלולרי שלי, משום שהרשות המקומית לא נותנת לי טלפון סלולרי.
יוסי דיאמנט: ואם רשות נותנת מכשיר טלפון סלולרי היא מחייבת את פקידי הסעד בהשתתפות גבוהה מאוד – כי הם נאלצים לפעול באמצעותו לא מעט – ולכן לא משתלם להם להחזיק את הטלפון הסלולרי.
יוסי דיאמנט: בצד האחר של קשת הצרכים נדרשים הדברים הגדולים ביותר, כלומר כלים טיפוליים בשטח.
יוסי דיאמנט: אין לנו די כלים לתת מענה לילדים, לא בתוך הקהילה – ושם נעשית הפעילות החשובה והנכונה ביותר; ולא מחוץ לקהילה – אם אין ברירה ויש לנקוט צעד כזה.
רוזי נוימן: אני מבקשת להתייחס לשעות העבודה.
רוזי נוימן: אנחנו עושים כוננות.
רוזי נוימן: משרד העבודה והרווחה קבע שפקיד סעד יהיה בכוננות שמונה שעות ביממה.
רוזי נוימן: ברוב המקומות העבודה מסתיימת ב14:00- או ב16:00-.
רוזי נוימן: מה בנוגע ליתר השעות?
רוזי נוימן: כמובן, לא נשאיר ילד במשטרה בסוף היום, אבל הדברים נעשים בהתנדבות של פקיד הסעד.
רוזי נוימן: השאלה היא כמה נוכל לשאת.
עדנה שטרית: אני מבהירה שהכוננות משולמת לנו אך לא באופן מלא: שני שלישים מהשעה, ולא שכר מלא לשעה.
יוסי דיאמנט: אני פקיד סעד יחידי ברשות המקומית שלי.
יוסי דיאמנט: כלומר, אני כונן 24 שעות ושבעה ימים בשבוע.
יוסי דיאמנט: אך אני מקבל 32 שעות כוננות בשבוע בלבד.
תמר גוז'נסקי: אם כן שתי הדרישות היא תקינה במעמסה וכלים לעבודה.
תמר גוז'נסקי: מי עונה לנושאים שעלו בשם משרד העבודה והרווחה?
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לציין בצער ובתדהמה שנציג משרד העבודה איננו נוכח.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מאחלים למר ברוך יפה נוף החלמה מהירה, שמענו שהוא חולה, אולם הוא היה יכול לשלוח לכאן את המנכ"ל או נציג אחר מתחום הכספים או מתחום אחר.
עדנה שטרית: לא רק שאין לנו תמיכה ממשרד העבודה והרווחה אלא יש אפילו התקפה של ראשי המשרד כלפינו.
תמר גוז'נסקי: אבל זהו דיון ענייני ויש צורך לשמוע את התגובה.
תמר גוז'נסקי: קראתי בעיתון שבקרוב יהיו תקנים נוספים לעובדים סוציאליים.
תמר גוז'נסקי: נשמע את דבריה של נציגת משרד האוצר.
עדנה שטרית: אלה תקנים כלליים.
מרב שביב: בנוגע ל"צביעת" התקנים, גם משרד האוצר איננו "צובע" בספר התקציב את התקנים לפי חלוקה פנימית של עובדים סוציאליים.
מרב שביב: אין לי מושג כמה תקנים לפקידי סעד לחוק הנוער הקצה משרד העבודה והרווחה מתוך סך התקנים לעובדים סוציאליים.
מרב שביב: יש כ3,000- תקנים לעובדים סוציאליים, אולי קצת יותר.
מרב שביב: הם נמצאים ברשויות המקומיות ומשרד העבודה והרווחה משתתף ב75%- במימונם.
מרב שביב: מתוך אלה משרד העבודה והרווחה בחר להקצות מספר מסוים של פקידי סעד לחוק הנוער, כפי שציינה גב' פבר.
מרים פבר: לא המשרד מקצה את פקידי הסעד.
מרים פבר: הרשויות המקומיות עושות זאת.
מרב שביב: נכון.
מרב שביב: הן אוכפות את מדיניות המשרד.
מרב שביב: הרשויות קובעות את ההיקפים.
יוסי דיאמנט: הרשויות מוסיפות עוד הרבה תקנים שבכלל אינם ממומנים.
יוסי דיאמנט: התקן שלי הוא תקן של רשות ולא של מדינה.
יוסי דיאמנט: הרשות הוסיפה.
מרב שביב: אני מניחה שגם התנאים נקבעים על ידי הרשות ולא על ידי משרד העבודה.
מרב שביב: במשך השנים נוספו מאות תקנים של עובדים סוציאליים לרשויות המקומיות דרך תקציב משרד העבודה והרווחה.
מרב שביב: גם השנה, שנת 2002, מתכנן משרד העבודה להקצות 200 עובדים סוציאליים נוספים מתוך תוספת תקציב שניתנה למשרד.
מרב שביב: אינני יודעת כמה פקידי סעד לחוק הנוער מתוכננים להיות בתוספת הזאת, אבל גם השנה יש תוספות של מאות תקנים של עובדים סוציאליים לרשויות המקומיות, כמו בשנים קודמות.
מרב שביב: משרד העבודה יכול להקצות תקנים נוספים לפקידי סעד מתוך 200 התקנים שיינתנו בקרוב, ולתגבר את התחום הזה.
דליה אהוד: נכון שנוספו מאות תקנים.
דליה אהוד: אבל נוספו עשרות אלפי מטופלים.
דליה אהוד: זאת בדיוק הבעיה שלנו לאורך כל הדרך.
יוסי דיאמנט: מעבר לכך, כבר היום הוחלט ש160- מהתקנים הללו יהיו בשטח ו40- תקנים נשארים בתוך המשרד לתגבור במערך שלו.
מרב שביב: אלה החלטות של משרד העבודה והרווחה, זה סדר העדיפויות שלו.
יוסי דיאמנט: 160 התקנים יגיעו לכל הארץ, לכל התפקידים, גם לעובדים שמטפלים בקשישים למשל.
יוסי דיאמנט: השאלה הגדולה היא מה יגיע בסופו של דבר לחוק הנוער.
תמר גוז'נסקי: איך אפשר להתגבר על הבעיה?
תמר גוז'נסקי: העובדים הכריזו על עיצומים ואם לא תהיה היענות אפשר שתהיה גם שביתה.
תמר גוז'נסקי: כולנו יודעים שבסופו של דבר יש דיונים והחלטות.
תמר גוז'נסקי: מה אפשר לעשות כדי שזה לא יקרה בעוד שלושה או חמישה או שבעה חודשים ובינתיים עוד אלפי ילדים יסבלו?
תמר גוז'נסקי: האם התקיימו דיונים בנושא?
תמר גוז'נסקי: האם נושא התקינה נדון?
תמר גוז'נסקי: איך אפשר להבטיח שלפקידי הסעד יהיו כלים אלמנטריים כמו טלפון סלולרי?
מרב שביב: הנושאים הללו לא הגיעו למשרד האוצר.
מרב שביב: הנהלת משרד העבודה והרווחה לא העלתה אותם בפנינו.
מרב שביב: ההקצאה היא לחלוטין לפי סדר העדיפויות של משרד העבודה והרווחה.
מרב שביב: הנהלת משרד העבודה והרווחה צריכה להידרש לשאלות ולבקשות.
מרב שביב: משרד האוצר לא יכתיב איך לחלק את התקנים של העובדים הסוציאליים.
דליה אהוד: יש הבטחה של ראש הממשלה בעניין זה.
מרב שביב: אבל ראש הממשלה לא הבטיח כמה מתוך הסכום שהובטח יינתן לפקידי סעד לחוק הנוער.
מרב שביב: מאחר שאין קביעה מפורשת כזאת, אין באפשרות משרד האוצר לכפות צעד כלשהו.
מרב שביב: לדעתי יש להידבר עם הנהלת משרד העבודה והרווחה.
מרב שביב: אני מוכנה להיות שותפה לדיונים מסוג זה, למרות שאין לי שום מושג כמה צריך להקצות, איך צריך להקצות ועל מה לוותר.
מרב שביב: יש יותר מ3,000- תקנים לעובדים סוציאליים ברשויות.
מרב שביב: צריך לבחון מחדש אם אין טעם לתגבר תחומים כאלה על חשבון תחומים אחרים.
מרב שביב: נראה לי שלא כדאי להתבסס על תוספות תקציב.
מרב שביב: יש תוספת של 100 מיליון ש"ח, שהיא בהמשך ל18- מיליון ש"ח שמשרד העבודה והרווחה קיבל, ולאחר הפחתה של הקיצוצים של משרד העבודה והרווחה (60 מיליון ש"ח בערך).
מרב שביב: לא נראה לי שכדאי להתבסס על תוספת נוספת, מעבר לכך, אלא אם יהיו תוספות שהממשלה תחליט עליהן, אך עדיין אין החלטות כאלה.
מרב שביב: במצב הקיים מה שאפשר לנסות הוא לשנות את ההקצאה הקיימת.
מרב שביב: את זאת יש לעשות בדיון עם הנהלת משרד העבודה והרווחה.
יוסי דיאמנט: מרגע שפתחנו את העיצומים והמצב הוכר כסכסוך לא פעלנו.
יוסי דיאמנט: העברנו מכתבים ופנינו למשרד העבודה והרווחה.
יוסי דיאמנט: ביקשנו שנשב יחד.
יוסי דיאמנט: הם לא מתייחסים בכלל למכתבינו.
יוסי דיאמנט: כיוון שאין הידברות בעוד שלושה חודשים נחזיר את המינויים, אם המצב לא ישתנה.
עדנה שטרית: מעבר לכך, אני עובדת שנים רבות – אני עובדת סוציאלית מעל עשרים שנה ופקידת סעד לפי חוק הנוער כ17- שנה, ואף על פי שהחזרתי את המינוי כי אני זועמת על ההפקרה בשטח אני מרגישה מאוד מחויבת.
תמר גוז'נסקי: במקום שיש בו הרבה נשים, יש מחויבות רבה.
תמר גוז'נסקי: ונוסף על כך נשים הרי גם אמורות לעבוד בחינם.
עדנה שטרית: אבל בשם המחויבות הזאת אני נותנת את ידי למערכת שהיא הרסנית לילדים.
עדנה שטרית: אנחנו מגדלים דור במצב כזה ואחר כך מתפלאים על ממדי העבריינות ומחלות הנפש ועוד.
תמר גוז'נסקי: היום קיימנו דיון בנושא חוק זכויות ילדים בסיכון.
תמר גוז'נסקי: גם גב' פבר השתתפה בו.