GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביטל פאטו בן ארי: אני חוזרת למה שדיברנו קודם.
<אביטל פאטו בן ארי: תחשבו למשל על הופעה בפארק הירקון.
<אביטל פאטו בן ארי: ההופעה מתחילה ב-9:00 בערב - - -
מירב בן ארי: אמרנו בתכוף לו.
<אביטל פאטו בן ארי: מה זה אומר בתכוף לו?
מירב בן ארי: גברתי מהאגודה שאני מכבדת אותך מאוד ואת עבודתכם החשובה, אנחנו כבר התקדמנו משם.
מירב בן ארי: יש אנשים שנמצאים במקום, שעובדים.
מירב בן ארי: אפילו לא אמרנו במועד אלא אמרנו בתכוף לו.
מירב בן ארי: זה מספיק רחב ואנחנו רוצים להשאיר את זה כך, ברשותך.
<שמרית שקד: המנכ"ל אמר הערה, עת שוחחנו, וגם שמעתי מנציג משרד הבריאות שגם דיבר על הנושא הזה שאולי אנחנו צריכים להבהיר שמדובר על אירוע שתחום ולא על מקום תחום.
<שמרית שקד: כלומר, תחמו את המקום בו מתקיים האירוע.
<שמרית שקד: אם זה מקובל עליך, אנחנו אולי נשקול את התיקון הזה בנוסח.
מירב בן ארי: שהאירוע תחום.
<שמרית שקד: שתחמו את האירוע ולא דווקא את המקום.
<אודי קלינר: יש הופעה בפארק ולא כל הפארק תחום.
מירב בן ארי: זה הגיוני.
יהודה גליק: מה הוחלט?
מירב בן ארי: אני מקבלת את העמדה של משרד הבריאות.
יהודה גליק: הסתייגות.
מירב בן ארי: חבר הכנסת יהודה גליק, אתה לא יכול להגיש הסתייגות לצו.
מירב בן ארי: זה לא חוק.
יהודה גליק: מי מחליט?
מירב בן ארי: "ההסתייגות" שלך היא לדבר עם יושב ראש הוועדה.
מירב בן ארי: אני מקבלת את ההמלצה של המשרד.
מירב בן ארי: בכל מקרה, אתה יכול לדבר אתו.
מירב בן ארי: טכנית אתה לא יכול להוסיף הסתייגות לצו.
מירב בן ארי: לכן אתה מוזמן לדבר עם יושב ראש הוועדה.
מירב בן ארי: אמרתי לך, אני לא אצביע היום על הצו.
מירב בן ארי: אני משאירה את זה כמו שזה.
<עמוס האוזנר: אני יושב ראש המועצה למניעת העישון ומנסח הרבה מן החוק הזה למניעת העישון.
<עמוס האוזנר: יש חוק.
מירב בן ארי: חוק הראשוני.
<עמוס האוזנר: גם הרבה מן התקנות וגם החוק שמחייב את משרד הבריאות.
<עמוס האוזנר: גברתי היושבת ראש, המילה תרבות מחייבת את הפקח לבדוק את מטרת האירוע.
<עמוס האוזנר: אנחנו עוסקים כאן באמת בחוק פלילי.
<עמוס האוזנר: אם אנחנו הולכים לבדוק את מהותו של האירוע ומטרתו, האם הוא אירוע תרבותי או אירוע בלתי תרבותי, אנחנו מטילים את זה דווקא על הפקח, משימה שהיא לא כל כך מוצלחת.
<עמוס האוזנר: לכן אני הייתי מציע, לאו דווקא לצורך ההרחבה, גם לצורך הצמצום, המילה תרבות איננה מתאימה בחוק פלילי.
<עמוס האוזנר: זה חוק פלילי.
<עמוס האוזנר: המילה תרבות לא מתאימה כאן.
<עמוס האוזנר: מה זה תרבות?
מירב בן ארי: גברתי מהשלטון המקומי, מה את אומרת?
<רות דיין מדר: אני מסכימה.
<רות דיין מדר: המילה תרבות היא בעייתית.
<עמוס האוזנר: איך אפשר לאכוף תרבות?
<רות דיין מדר: מתחמי בילוי הם תרבות?
מירב בן ארי: זה מה שאני שאלתי.
<רות דיין מדר: שיגיד לנו משרד המשפטים מה תרבות ומה לא.
<רות דיין מדר: נשאל את מירי רגב מה תרבות ומה לא.
מירב בן ארי: איפה נציגת משרד המשפטים?
מירב בן ארי: נציגות משרד המשפטים צריכה להיות כאן לכל האורך כי בסוף כל השאלות כאן הן משפטיות.
<קריאה: אני אקרא לה.
מירב בן ארי: תקראי לה בבקשה שתחזור.
<שמרית שקד: אני א ומרת שאם תרצו, אנחנו יכולים להשתמש בדוגמאות שיש היום בסעיף שמדברות על קולנוע, תיאטרון, הופעות, קונצרטים, אופרה או מחול ואז להבהיר את זה, שכל אלה.
מירב בן ארי: זאת רשימה סגורה?
<שמרית שקד: זאת רשימה סגורה.
<קריאה: הדברים האלה בדרך כלל הם במקום סגור.
<חגי לוין: זה מתאים למקום סגור.
<חגי לוין: זה לא מתאים לאירועים שמתקיימים.
מירב בן ארי: אבל רוצים לקחת את מה שנעשה בפנים, בחוץ.
מירב בן ארי: כמו אופרה בפארק, כמו דרייב אין, סרט שעושים.
<חגי לוין: זה מאוד מצמצם.
מירב בן ארי: יש לך רשימה סגורה.
מירב בן ארי: גם משרד המשפטים אומר וגם השלטון המקומי אומר שהם חייבים הגדרות כי אם לא, זאת עבירה פלילית.
יהודה גליק: אירוע מאורגן.
מירב בן ארי: אתה לא יכול לעשות אירוע מאורגן.
מירב בן ארי: אתה טועה כי אירוע מאורגן הוא הגדרה שהיא פרוצה לכל עבר וזו עבירה פלילית.
יהודה גליק: כמו שאתה אומר שבאירוע מאורגן צריך סדרן.
יהודה גליק: ברגע שאני מארגן, אני אחראי.
<חגי לוין: יריד הספרים בשבוע הספר.
מירב בן ארי: זה לא כי זה לא ברשימה.
יהודה גליק: מותר לעשן ביריד הספרים?
מירב בן ארי: תכניס את שבוע הספר.
<חגי לוין: זה לא אירוע תרבות?
מירב בן ארי: אבל זה לא ברשימה.
<חגי לוין: אנחנו ב-2018.
<חגי לוין: אנחנו לא ב-1983.
מירב בן ארי: הרשימה היא רשימה סגורה.
מירב בן ארי: כדי שהפקחים יודעים בדיוק היכן הם נכנסים והיכן לא.
מירב בן ארי: זו עבירה פלילית.
יהודה גליק: אל תפילי את זה על הפקח.
יהודה גליק: תגידו כל אירוע מאורגן.
מירב בן ארי: אתה אומר לו כל אירוע המוני, אתה מפיל על הפקח להגיד את התחום האפור.
יהודה גליק: אם אתה כותב אירוע תרבותי, צריך לחשוב זה כן תרבות או לא תרבות.
מירב בן ארי: יש כאן רשימה סגורה.
מירב בן ארי: תקריאי את הרשימה.
<שמרית שקד: קולנוע, תיאטרון, הופעות, קונצרטים, אופרה, מחול.
<חגי לוין: וכן חדר או אולם המשמש לדיון, להרצאה או לישיבות.
<חגי לוין: כלומר, כל הרצאה.
מירב בן ארי: דיברתי על מה שבחוץ.
<חגי לוין: זה בחוק.
<חגי לוין: באותו סעיף.
<שמרית שקד: אני התכוונתי לאירועי תרבות שמנויים בסעיף.
<חגי לוין: אבל זה באותו סעיף.
<חגי לוין: וכן חדר או אולם המשמש לדיון או להרצאה.
<שמרית שקד: לדיון או להרצאה או לישיבה.
<חגי לוין: כשזה במקום סגור.
מירב בן ארי: אנחנו לא עושים כל דיון בחוץ.
מירב בן ארי: אנחנו נשארים עם ההגדרה המצומצמת.
יהודה גליק: הרעיון הוא שכשאני בא למקום, הזמינו אותי לאירוע, אני לא רוצה למות.
מירב בן ארי: אבל אמרת כבר ארבע פעמים שאתה לא רוצה למות וגם אף אחד לא רוצה שתמות.
יהודה גליק: את מחליטה על אירוע תרבות.
מירב בן ארי: אני שומעת את משרדי הממשלה.
מירב בן ארי: אני שומעת מה אמר משרד המשפטים, מה אמר השלטון המקומי, מה אמר משרד הבריאות.
יהודה גליק: השלטון המקומי אמר שהמילה תרבות היא לא מילה משפטית.
מירב בן ארי: זה לא יעזור.
מירב בן ארי: הרשימה כרגע, אנחנו מקבלים את העמדה של המשרד.
מירב בן ארי: מה שנמצא כאן שנמצא בחוץ, אותם אירועים שנמצאים בחוץ.
מירב בן ארי: זה מה שאנחנו הולכים לקדם.
מירב בן ארי: אתה רוצה דברים אחרים, תביא את זה בחוק, אם אתה רוצה.
מירב בן ארי: אתה לא יכול כל אירוע תרבותי בחוץ להכניס אותו כאן, לא מבחינת השלטון המקומי והאפשרות שלהם לאכוף את זה ולא מבחינת משרד המשפטים.
מירב בן ארי: יהודה, אני מסבירה לך.
יהודה גליק: זה להפך.
מירב בן ארי: כי אני שומעת את היועצים המשפטיים.
יהודה גליק: להפך.
יהודה גליק: אני שמעתי כאן כרגע את אדון האוזנר.
יהודה גליק: גם נציגת השלטון המקומי לא רוצה שהפקח יצטרך להתחיל לבחון האם זה אירוע כזה או לא אירוע כזה.
מירב בן ארי: היא רוצה הגדרה ברורה.
יהודה גליק: אז הגדרה ברורה, זה אירוע מאורגן.
מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים עם זה.
מירב בן ארי: אתה מוזמן לפנות ליושב ראש הוועדה ולהגיד לו את כל ההערות שלך הרלוונטיות.
מירב בן ארי: אנחנו נשארים כרגע בהגדרה של משרד הבריאות.
<שמרית שקד: אנחנו בעצם מצמצמים את ההגדרה של משרד הבריאות רק לאירועים.
<חגי לוין: אם הולכים לפי מה שהמנכ"ל אמר, הוא אמר אירוע תרבות וספורט.
<חגי לוין: כשרוצים, מקבלים את עמדתו, וכשלא רוצים – לא מקבלים.
מירב בן ארי: נאמר שלספורט יש כללים אחרים.
מירב בן ארי: אמרה נציגת משרד המשפטים שיש כללים אחרים לספורט.
<נינה כהן קורן: אצטדיונים.
<נינה כהן קורן: מגרשי ספורט בחוץ.
מירב בן ארי: חוץ מאצטדיונים, כדורעף חופים בנתניה, בפולג.
מירב בן ארי: אירוע כדורעף חופים, הפנינג.
מירב בן ארי: תחרות גלישה בשבוע שעבר בנתניה.
<רות דיין מדר: השאלה אם זה תחום או לא תחום.
מירב בן ארי: תחום.
מירב בן ארי: הוא תחום עם שוטרים ועם אבטחה.
מירב בן ארי: גם ספורט חופים וגם תחרות גלישה בנתניה.
מירב בן ארי: מה את אומרת, פקחים יכולים להיכנס?
<רות דיין מדר: לא יודעת.
<רות דיין מדר: פקחים אמורים להגיע לכל מקום שם יש קריאה אליהם, בגדול.
מירב בן ארי: אירוע ספורטיבי תחום שלא באצטדיון, מוגדר או לא מוגדר?
<רות דיין מדר: עוד מעט נגיע לספורט.
<רות דיין מדר: יש כאן סעיף.
מירב בן ארי: אני צריכה שנציגת משרד המשפטים תחזור ותגיד לי אם זה מוגדר או לא מוגדר, אירועים שהם ספורטיביים בחוץ, לא באצטדיון.
<אודי קלינר: רק אם זה מקום שמיועד לזה, כי מקום פתוח שמיועד לספורט, זה כן מוגדר.
<אודי קלינר: אם זה משהו שהוא חד פעמי, לא מוגדר.
מירב בן ארי: לא חד פעמי.
<אודי קלינר: אז זה מיועד.
<שמרית שקד: מקום שמיועד לספורט.
<אודי קלינר: זה כבר מוגדר בחוק.
<קריאה: תחרות גלישה.
<קריאה: היא דיברה על תחרות גלישה.
<קריאה: תחרות גלישה, זה לא.
<שמרית שקד: בסעיף 2(3) יש התייחסות לספורט.
<עמוס האוזנר: גברתי היושבת ראש, אני הייתי מציע להוסיף את המילה "בידור".
יהודה גליק: למה לא אירוע פוליטי?
מירב בן ארי: נציגת משרד המשפטים, אנחנו צריכים שתהיי כאן כי יש לנו כאן סוגיות.
<לילך וגנר: אני ממש מתנצלת.
<לילך וגנר: פשוט יש לי דיון בוועדת החוקה ויש לי בעיה כי הדיון כאן התחיל באיחור.
<שמרית שקד: גברתי היושבת ראש, ברשותך, אני אבקש להבין את ההחלטה.
<שמרית שקד: במקום אירוע תרבות, אנחנו כרגע מנינו את המטרות הספציפיות - קולנוע, תיאטרון, הופעות, קונצרטים, אופרה, מחול.
<חגי לוין: ודיון, הרצאה וישיבות.
<חגי לוין: זה החוק.
<חגי לוין: אם הולכים לפי התקנה, צריך ללכת לפי התקנה.
יהודה גליק: למה לפרט?
יהודה גליק: אז אל תפרט.
<חגי לוין: אירוע הוא דבר ברור.
<חגי לוין: כולם יודעים מה זה אירוע.
יהודה גליק: למה שאירוע פוליטי יחייב אותם לעשן?
מירב בן ארי: אפשר להמשיך?
<שמרית שקד: אנחנו עוברים לפרט 2.
יהודה גליק: מה החלטנו?
מירב בן ארי: אמרתי לך, תגיש את ההסתייגות שלך ליושב ראש הוועדה.
<שמרית שקד: במקום פרט 2 יבוא.
<שמרית שקד: בפרט 2 בעצם לא עשינו תיקון מעבר למה שהוחלט.
<שמרית שקד: יש איזושהי הבהרה.
<שמרית שקד: כאשר אנחנו מדברים על טווח של עשרה מטרים מהכניסה או היציאה, זה יהיה למעט מקום מגורים הנמצא בטווח האמור,.
מירב בן ארי: הבית מול בית החולים.
<קריאה: בית מגורים.
<שמרית שקד: למעט בית מגורים?
<רות דיין מדר: אם כן, מי אחראי לעשרה מטרים שבחוץ?
מירב בן ארי: בית מגורים, בבית שלו.
מירב בן ארי: תיקנו לבית.
מירב בן ארי: אם הבית שלו עשרה מטרים.
<קריאה: אולי אפשר להבהיר שזה בתוך הבית.
מירב בן ארי: כתבתי.
מירב בן ארי: בית המגורים.
<חגי לוין: כתוב מקום מגורים.
מירב בן ארי: זה תוקן.
מירב בן ארי: בית מגורים.
<חגי לוין: אם זה מעונות בתוך בית החולים?
<חגי לוין: מותר לעשן במעונות ושייכנס לתוך בית החולים?
מירב בן ארי: "כל מקום בתוך בית החולים או במרפאה לרבות חצר המוסד וכן באזור הכניסה או היציאה לבית החולים או למרפאה".
מירב בן ארי: מעונות הם חלק מבית החולים.
מירב בן ארי: כתוב לך.
מירב בן ארי: כל מקום.
מירב בן ארי: דווקא יש לך כאן הגדרה רחבה יותר.
מירב בן ארי: כל מקום בבית החולים.
<רות דיין מדר: לא זאת הייתה המטרה.
<רות דיין מדר: איפה משרד הבריאות?
מירב בן ארי: ההגדרה כאן מאוד רחבה.
מירב בן ארי: היא מקיפה את כל מקום בבית החולים.
<אודי קלינר: זו בדיוק המטרה.
<אודי קלינר: המטרה שזה יהיה אלא אם כן הוגדר.
מירב בן ארי: אלא אם כן הוגדר.
<שמרית שקד: אני חושבת שאם אתה מדבר על מגורים של צוות שנמצאים בתוך בית החולים - - -
מירב בן ארי: אז בתוך המגורים של הצוות יש מקום.
<שמרית שקד: לא לזה התכוונו אבל זאת תהיה המשמעות.
<אודי קלינר: מה זאת אומרת זאת תהיה המשמעות?
<קריאה: בתוך הבית מותר לעשן?
<שמרית שקד: המשמעות תהיה שאם יש בית מגורים שנמצא בתוך בית החולים לצוות, שם יהיה מותר לעשן.
<חגי לוין: ברור שאסור.
<חגי לוין: אני רופא שעכשיו בא לעבוד בבית חולים תל השומר.
<חגי לוין: יתכן שאני אקבל חדר מעונות שקודם לכן עישנו בו?
<חגי לוין: יתכן שהשותף שלי לחדר או שכני יהיה מעשן?
<חגי לוין: ברור שלא.
<חגי לוין: זה בכלל לא הגיוני מה שאת אומרת.
<חגי לוין: זאת אומרת שבמעונות בבית חולים מותר לעשן?
<קריאה: זה הפרדוכס הכי גדול.
<שמרית שקד: אני אומרת מה המשמעות של הסעיף.
<חגי לוין: צריך לתקן אותו.
מירב בן ארי: אין מי שיאכוף את זה.
מירב בן ארי: החוק מתעסק במקומות ציבוריים.
<אודי קלינר: זה לא בית פרטי.
<אודי קלינר: אני מרכז בית חולים הדסה נקי מעישון, תחום שאני עוסק בו שנים רבות.
<אודי קלינר: אתם יודעים מה זה אומר בית חולים נקי מעישון.
<אודי קלינר: כוונת המחוקק שבית החולים, לרבות כל השטח שבו, יהיה נקי מעישון.
מירב בן ארי: אדוני, הנושא של חדר מגורים הוחרג גם במעונות סטודנטים.
מירב בן ארי: גם במל"ג, נכון?
<שמרית שקד: חדר מגורים בו גר הסטודנט.
מירב בן ארי: מגורים.
מירב בן ארי: מגורים שבו הם גרים.
מירב בן ארי: לא עובדים.
מירב בן ארי: גרים בו.
מירב בן ארי: צוות רפואי גר במגורים האלה, אז הם לא בתוך החוק הזה.
<חגי לוין: למה צריך את ההחרגה הזאת?
<שמרית שקד: אני אסביר.
<שמרית שקד: ההחרגה הזאת נולדה בגלל שאנחנו לקחנו טווח של עשרה מטרים מהכניסה או מהיציאה.
<שמרית שקד: בעצם הבהרנו שככל שאנחנו חורגים עשרה מטרים מבית החולים, בתים לא התכוונו להכיל.
מירב בן ארי: הרציונל של המחוקק הוא למנוע פגיעה באחרים.
מירב בן ארי: זה הרציונל.
מירב בן ארי: אם אדם בגיר, עם כל הכבוד, החליט לעשן עם עצמו בחדר שלו, בואו, יש לנו קצת גישה פטרנליסטית כאן.
מירב בן ארי: אני לא מעשנת, אני לא אשב בבית שלי ואעשן, אבל אני לא יכולה למנוע מאותו אדם, אפילו רופא – אני מודה שאחד הרופאים שלי מעשן – שהוא יושב במעונות שלו או בחדרים הפרטיים שלו ומעשן.
מירב בן ארי: ראשית, הם לא יכולים לאכוף, שנית, אנחנו גם לא רוצים לעשות דבר כזה.
מירב בן ארי: אני אומרת לך בכנות.
מירב בן ארי: אנחנו כמחוקק רוצים למנוע עישון כדי למנוע פגיעה באחרים.
מירב בן ארי: זו מטרת החוק.
מירב בן ארי: אם אדם בגיר יושב ואופן מודע מחליט לעשן בבית שלו, אנחנו גם צריכים להבין את כוונת המחוקק.
<חגי לוין: אבל החוק הוא חוק למניעת עישון במקומות ציבוריים.
מירב בן ארי: כן, אבל זה בבית הפרטי שלו.
מירב בן ארי: זה במעונות שלו.
<חגי לוין: החוק נקרא החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים.
יהודה גליק: אתה לא יכול למנוע מבן אדם לעשן בבית שלו.
יהודה גליק: יש גבול.
<שמרית שקד: אני מסכימה שזה מובן מאליו שהחוק התכוון לחול רק על מקומות ציבוריים.
<שמרית שקד: לא דייקנו בדיוק מה כולל בעשרה מטרים האלו.
יהודה גליק: יש כאן סתירה בין 2 ל-2(א).
יהודה גליק: ב-2 כתוב שהוא הטווח של עשרה מטרים מהכניסה או מהיציאה.
יהודה גליק: ב-2(א) כתוב עשרה מטרים מהבניין.
מירב בן ארי: שינינו את זה.
<שמרית שקד: לה שני דברים שונים.
<שמרית שקד: 2 אומר איפה איסור העישון ו-(א) אומר איפה מותר.
יהודה גליק: אני אסביר את השאלה.
יהודה גליק: מה קורה, וזה קורה גם במשרדים ממשלתיים וגם אצל בני אדם, יוצאים החוצה לעשן, הם מעשנים מתחת לחלון.
יהודה גליק: זה לא ליד הכניסה אבל זה ליד הבניין.
יהודה גליק: לכן לדעתי עשרה מטרים לא צריכים להיות מהכניסה או מהיציאה אלא עשרה מטרים צריכים להיות מהבניין.
מירב בן ארי: מחקנו מהכניסה והיציאה.
<שמרית שקד: זה אזור עישון.
<שמרית שקד: אזור עישון צריך להיות לפחות עשרה מטרים מהבניין.
מירב בן ארי: הנה.
מירב בן ארי: נמחק כניסה ויציאה.
יהודה גליק: אבל גם בסעיף 2 – לא ב-2(א) – בטווח של עשרה מטרים.
<שמרית שקד: לרבות חצר המוסד.
<שמרית שקד: אם יש חצר למוסד, הוא לא יכול לעשן בכלל בתחום חצר המוסד.
מירב בן ארי: אבל גם ב-2 יש לך מהכניסה או מהיציאה.
יהודה גליק: זה מה שאני שואל, לגבי 2.
יהודה גליק: מופיע טווח של עשרה מטרים מהכניסה והיציאה.
מירב בן ארי: אבל זה יותר מחמיר.
מירב בן ארי: תחשוב.
מירב בן ארי: אלה לא עשרה מטרים מהבניין אלא אלה עשרה מטרים מהכניסה.
מירב בן ארי: לפעמים אני מתקנת לטובתך.
<חגי לוין: לא לטובתו.
<חגי לוין: לטובת הציבור.
יהודה גליק: זה גם לטובתו כי זה בנפשו.
יהודה גליק: אנחנו ממשיכים.
<חגי לוין: אומרים כאילו זה תקדים.
<חגי לוין: תראו את פריט 5 הקיים בתוספת הנוכחית.
<חגי לוין: פריט 5 לא בצו אלא בתוספת הנוכחית.
<חגי לוין: כל מקום במוסד חינוך לרבות חצר המוסד, מגורי תלמידים וכן באזור הכניסה או היציאה בטווח של עשרה מטרים מהכניסה או היציאה.
<חגי לוין: החוק הזה נחקק ב-1983.
<חגי לוין: פתח יושב ראש הוועדה ומנכ"ל משרד הבריאות בדיון הקודם.
<חגי לוין: אנחנו חייבים להרחיב הרבה יותר.
מירב בן ארי: אנחנו מרחיבים כאן ומרחיבים כאן ומרחיבים כאן.
מירב בן ארי: זה מה שאנחנו עושים בצו הזה.
מירב בן ארי: זה צו הרחבה.
מירב בן ארי: עכשיו שמתי לב שיהודה רצה לעשות משהו והרחבנו עוד.
מירב בן ארי: אם נמשיך כך, לעולם לא נרחיב.
<שמרית שקד: פריט 2(ב).
<שמרית שקד: אני יודעת שהתקיים בו דיון ולהבנתי הדיון נסגר אלא אם תרצי לפתוח אותו שוב.
מירב בן ארי: אני לא רוצה לפתוח דיון שנסגר.
מירב בן ארי: יש לי מספיק דיונים כאן שנפתחים.
<חגי לוין: זה סעיף אבסורדי.
<חגי לוין: אנחנו מחזירים בכוח את המצב 35 שנים אחורנית.
<חגי לוין: אנחנו כאן לא מרחיבים.
<חגי לוין: היום אסור לעשן במקום הזה.
מירב בן ארי: אלי אלאלוף יושב ראש הוועדה כבר אמר את דברו ואני לא נכנסת לזה.
<חגי לוין: אמר, אבל לא הייתה הצבעה.
מירב בן ארי: אין הצבעה על סעיף.
מירב בן ארי: מצביעים על צו.
<חגי לוין: סליחה גברתי, אני הייתי בדיון הקודם.
מירב בן ארי: אדוני, גם היום אין הצבעה.
מירב בן ארי: תן לי להתקדם.
<חגי לוין: אבל מה שהוא אמר - - -
מירב בן ארי: דבר אתי.
מירב בן ארי: אני לא יכולה להיכנס.
מירב בן ארי: אני מתעסקת בדברים שלא נפתחו.
מירב בן ארי: הוא כבר סגר את זה.
<חגי לוין: לא, הוא לא סגר.
מירב בן ארי: אז תדבר אתו.
מירב בן ארי: הוא אמר לי שהעניין סגור.
<חגי לוין: איך סגור?
<חגי לוין: הוא חיכה לחבר הכנסת גליק.
<חגי לוין: זה כתוב בפרוטוקול.
<חגי לוין: הוא חיכה לחבר הכנסת גליק לשמוע הערות ממנו.
<חגי לוין: כך הוא אמר.
מירב בן ארי: לגבי הכנסת לא סגרנו.
מירב בן ארי: לגבי הכנסת, אנחנו בדיון עם יושב ראש הכנסת.
מירב בן ארי: זה לא סגור.
<קריאה: לזה הוא התכוון שהוא מחכה לחבר הכנסת גליק.
<קריאה: לגבי המוסדות הפסיכיאטריים.
<חגי לוין: לא.
<חגי לוין: הוא אמר את זה על כל הדיון.
<חגי לוין: הוא אמר את זה בהתחלת הדיון.
<חגי לוין: הוא לא אמר את זה על סעיף ספציפי.
<חגי לוין: הוא אמר את זה מראש.
<חגי לוין: הוא אמר שלא תהיה הצבעה כי הוא מחכה לחבר הכנסת גליק.
מירב בן ארי: בכל מקרה אין היום הצבעה.
<שמרית שקד: "בפרט 12.
<שמרית שקד: במקום חדר או אולם, יבוא".
<חגי לוין: אני רוצה להביא לידיעת גברתי שיש לנו כאן
<חגי לוין: מכתב של אח שעובד במחלקה הזאת ויכריחו אותו - - -
מירב בן ארי: אתה תביא את זה לאלאלוף.
<שמרית שקד: כאן, בפרט 12, במקום חדר או אולם יבוא מקום תחום.
<שמרית שקד: במקום המשמש, יבוא המיועד, ובמקום בריכת שחייה יבוא מגרשי ספורט.
<שמרית שקד: בפרט 12(א) המלים "שאינם במבנה" – יימחקו.
<שמרית שקד: בפרט 13, אותו דבר.
<שמרית שקד: יש כאן תיקון.
<שמרית שקד: "בסופו יבוא לרבות החצר וכן באזור הכניסה או היציאה בטווח של עשרה מטרים מהכניסה או היציאה".
<שמרית שקד: כאן אנחנו דיברנו על כך שזה הנושא של הגנים, הנושא של אזור הכניסה או היציאה בטווח של עשרה מטרים ירד.
<שמרית שקד: גם כאן אנחנו נוסיף "למעט בית מגורים הנמצא בטווח האמור".
<עמוס האוזנר: הוא לא ירד.
<עמוס האוזנר: הוא יעבור לפריט אחר.
<שמרית שקד: ירד לפריט אחר.
<שמרית שקד: אחרי פרט 13 יבוא: 13(א) – גן שעשועים לילדים הפתוח לציבור.
מירב בן ארי: למה את מתנגדת?
<רות דיין מדר: אני רוצה להסביר.
מירב בן ארי: אבל יש כאן כמה סעיפים.
מירב בן ארי: קראנו ארבעה.
<רות דיין מדר: אנחנו מתנגדים ככלל לעניין של מקום תחום כשאין הגדרה ברורה מהו המקום התחום הזה.
<רות דיין מדר: דבר שני, לעניין גני השעשועים.
<רות דיין מדר: אני מחלקת את זה לשתי רמות.
<רות דיין מדר: רמה אחת היא רמת המחזיק שאנחנו כבעלים, כרשות מקומית שהיא בעלים לדוגמה על בעל שעשועים, ופעם שנייה על הפיקוח כפקח שבא ועושה את עבודתו.
<רות דיין מדר: אנחנו מנהלים את המקום ואנחנו אחראיים על בטיחות המקום אבל אנחנו לא מנהלים אותו ביום יום.
<רות דיין מדר: זה לא כמו שמנהלים בית חולים.
<רות דיין מדר: זה גן שעשועים שפתוח לטובת כלל הציבור.
<רות דיין מדר: כך גם מתקני כושר לסוגיית מקום תחום שזה מתקן ספורט.
<רות דיין מדר: אני לא יכולה למלא את חובותיי כמחזיקה, כבעלים.
מירב בן ארי: יושבת משפחה בגן שעשועים עם הילדים הקטנים שלה ומישהו מעשן.
מירב בן ארי: מה את אומרת לי?
<רות דיין מדר: לא כפקח.
<רות דיין מדר: כפקח אני אעשה את העבודה שלי.
<רות דיין מדר: אני מדברת על האחריות שלי כמחזיק, כבעלים של המקום.
<רות דיין מדר: החוק הוא חוק פלילי והוא מטיל עלי אחריות כבעלים.
יהודה גליק: אף אחד לא מצפה - - -
מירב בן ארי: רגע, מה את חושבת, שאם המשפחה תעשן, אפשר יהיה לתבוע את העירייה?
מירב בן ארי: מזה את חוששת?
<רות דיין מדר: כי היא כבעלים הייתה צריכה להיות שם, לפקח ולעשות.
<רות דיין מדר: תנו לי בבקשה להסביר עד הסוף.
<רות דיין מדר: הבקשה שלנו היא שנתלה שלט.
<רות דיין מדר: אנחנו מוכנים לעשות חלק מהדברים שנדרשים.
<רות דיין מדר: לשים שלט.
<רות דיין מדר: לוודא שלא תהיה מאפרה אבל כבעלים, אחריות?
יהודה גליק: אבל אם אני מתקשר ואומר לך - - -
מירב בן ארי: לא, יהודה, בזה אין בעיה.
מירב בן ארי: אפשר להתקשר ויבוא פקח.
מירב בן ארי: הבעיה שלה היא שהיא אומרת שהיא, שיש לה אלפי גני שעשועים, יש לה פתח לתביעות.
מירב בן ארי: עכשיו אתה תיכנס עם המשפחה, מישהו יעשן, אתה לא תתקשר אליה אלא אתה תגיש תביעה, תצלם ותגיש תביעה לרשות המקומית.
<קריאה: יבוא השופט ויגיד שאין שום הגיון שאתה תעמיד פקח בכל גן שעשועים.
מירב בן ארי: השאלה מה החוק אומר.
יהודה גליק: במקום לצלם, שירים טלפון.
<רות דיין מדר: אבל מדובר כאן באחריות פלילית.
יהודה גליק: זה סביר.
<רות דיין מדר: על עובד ציבור.
<רות דיין מדר: כל עובד ציבור יצטרך לשכנע את בית המשפט שהוא עשה ככל שביכולתו כדי למנוע את העבירה.
<רות דיין מדר: איך הוא עשה?
מירב בן ארי: אני כבר הבנתי את הבעיה.
מירב בן ארי: יהודה, אני כמוך, אני חושבת שאתה יושב ומזמין פקח.
<רות דיין מדר: לא מדובר על הפקח.
<רות דיין מדר: על המחזיק.
מירב בן ארי: אני מבינה מה שיהודה אומר.
מירב בן ארי: האדם הסביר שיושב עם משפחתו, מישהו מעשן, היה מתקשר ואומר לרשות.
מירב בן ארי: האדם הסביר, זה מה שהוא היה עושה.
מירב בן ארי: אבל אנחנו כמחוקק צריכים לתת את הראייה המרחבית יותר, ההוליסטית ובראייה המרחבית יבוא אדם טרחן במיוחד ויגיד שהוא ישב, ובמקום להתקשר לעירייה להזמין פקח, הוא הלך והגיש כתב תביעה נגד העירייה.
<עמוס האוזנר: החוק בנוי לזה.
<עמוס האוזנר: יש שם בסעיף 2(א) מנגנוני הגנה למחזיק מעל ומעבר, הרבה יותר.
<עמוס האוזנר: יש המוני מנגנוני הגנה.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות ולא ממך.
מירב בן ארי: כשאני אפנה אליך, אתה תדבר.
<נינה כהן קורן: החוק באמת קובע שמחזיר במקום צריך לפקח ולעשות כל שניתן לעשות למניעת העבירות ואז הוא מגדיר איזושהי חזקה כיצד מחזיק יכול לעמוד בחובה הזאת.
<נינה כהן קורן: החוק קובע אם הוא צריך לפנות לאדם שמעשן, אני אפנה אותך לסעיף 2.
מירב בן ארי: זה בחוק המקורי.
<נינה כהן קורן: כן.
<נינה כהן קורן: דבר ראשון הוא קובע שצריך לפנות לאדם שמעשן.
מירב בן ארי: זה הפקח.
<רות דיין מדר: המחזיק.
<נינה כהן קורן: המחזיק במקום.
<רות דיין מדר: אני כרשות מקומית, אני מחזיקה את גן השעשועים, זה מה שאני צריכה לעשות, עוד לפני הפקח.
<נינה כהן קורן: הוא פונה לאדם שמעשן ומבקש ממנו לחדול מהמעשה.
<נינה כהן קורן: אם זה לא עוזר, הוא צריך לפנות לפקח ולהתלונן בפניו.
מירב בן ארי: אבל את בחוק לא נותנת להם סעד אוטומטי במקרה של תביעה נגד הרשות על הגן.
<נינה כהן קורן: נכון.
<נינה כהן קורן: אני אומרת שהסמכויות שלהם בכובע של הפיקוח, במקומות מהסוג הזה, הם בעצם אותן סמכויות של מחזיק.
<רות דיין מדר: עובדה שהחוק מפריד.
<רות דיין מדר: החוק נותן סמכות אחת למחזיק והחוק נותן סמכות אחרת לפקח.
<רות דיין מדר: מה זאת אומרת?
<רות דיין מדר: חובות האכיפה הן שונות מחובות המחזיק.
<רות דיין מדר: זה לא נכון לעשות את זה לחוק הזה.
<נינה כהן קורן: אבל כשאנחנו בוחנים מה החובות - - -
מירב בן ארי: אי אפשר שכמה אנשים ידברו ביחד.
מירב בן ארי: אני אשאל אותך שאלה ותכף אני אשאל גם את משרד המשפטים.
מירב בן ארי: היום החוק – עזבו שזה מקרה נדיר ורוב האנשים לא יעשו את זה, אבל מספיק אדם אחד שייכנס לגן ציבורי, יראה אנשים מעשנים, ובמקום לפנות אליהם או להתקשר לפקח, יצלם – כי היום הכול מצולם וכל אזרח הוא צלם וכתב – ויגיש כתב תביעה, כמו שמגישים על בר.
יהודה גליק: התשובה היא ברורה.
יהודה גליק: השופט ישאל האם תלית של – תלית שלט.
יהודה גליק: האם נענית לפקח – נענית לפקח.
יהודה גליק: זה בדיוק מה שכתוב.
<רות דיין מדר: זה לא רק זה.
מירב בן ארי: הוא לא הזמין פקח.
יהודה גליק: אם הוא לא הזמין פקח, אז הוא לא.
<רות דיין מדר: זה לא התפקיד של המחזיק.
<עמוס האוזנר: אני ניסחתי.
מירב בן ארי: אדוני, רגע.
מירב בן ארי: יש כאן משרדי ממשלה לפניך, עם כל הכבוד שניסחת וכתבת ועשית.
מירב בן ארי: יש לי כאן אחריות כוועדה.
<נינה כהן קורן: כתוב שהמחזיק צריך לפנות אל האדם שמעשן או מחזיק סיגריה ולבקש ממנו שיפסיק.
מירב בן ארי: לא בא פקח.
מירב בן ארי: לא בא.
<נינה כהן קורן: עוד לפני כן.
<נינה כהן קורן: מקום כמו מתנ"ס או ספרייה או פאב או לא משנה - - -
מירב בן ארי: אין מחזיק.
מירב בן ארי: הבן אדם הלך עם משפחתו לגן שעשועים.
מירב בן ארי: ראה ארבעה ילדים צעירים מעשנים.
מירב בן ארי: לא פנה, לא ביקש, לא אמר שלהם שיש כאן שלט, זה לא נעים מול הילדים שלו.
מירב בן ארי: לא עשה את זה.
מירב בן ארי: הלך והגיש תביעה.
מירב בן ארי: נכון שהשופט יכול לשאול אותו אם הוא עשה כך וכך - - -
<עמוס האוזנר: יש פסיקה.
מירב בן ארי: אני שואלת אותך, משרד הבריאות.
<נינה כהן קורן: החוק לא נותן.
<לילך וגנר: הסעיף שרלוונטי הוא לא סעיף (ב) אלא רק סעיף (א), שהוא צריך לעשות כל שניתן למניעת עבירות.
<לילך וגנר: המשמעות של כל שניתן בהקשר של חובות כאלה, היא במסגרת הקצאת משאבים סבירה ונתונים נוספים.
<לילך וגנר: אני לא יכולה להגיד באופן חד משמעי שבמצב כזה יגידו שאין שום אחריות לרשות המקומית אך מאוד מאוד סביר להניח שהסעיף יפורש כאשר מדובר על רשות מקומית שיש לה חובות רבות והיא פועלת במסגרת הקצאת משאבים נתונה ומספרי פקחים נתונים, שלא יידרש ממנה לעשות מה שהיא לא מסוגלת לעשות ולהקצות לכל גן שעשועים פקח שיוודא שלא מעשנים בו.
<רות דיין מדר: אבל זה לא פקח.
<רות דיין מדר: זה עניין של מחזיק.
<עמוס האוזנר: גברתי, את הבעיות בגני השעשועים היא לא רק מאנשים שנמצאים מסביב אלא הילדים פשוט לוקחים את הבדלים ואוכלים אותם.
<עמוס האוזנר: לכן אנחנו מקפידים במיוחד בסעיף הזה של גני השעשועים.
<עמוס האוזנר: זאת הייתה הצעת חוק פרטית.
מירב בן ארי: זאת גם הצעת חוק שלי לגבי גני שעשועים.
מירב בן ארי: אני מכירה את הצעת החוק.
<רות דיין מדר: אנחנו בעד.
<עמוס האוזנר: זו הייתה הסיבה להצעת החוק הזאת כי בגני שעשועים זה לא רק שאנשים נפגעים מהעישון עצמו אלא הילדים לוקחים את הבדלים.
<עמוס האוזנר: זה מפגע ציבורי ממדרגה ראשונה ולכן דווקא בסעיף הזה חשוב להחמיר הרבה יותר מאשר בסעיפים האחרים.
מירב בן ארי: אין לי עניין להחמיר.
מירב בן ארי: אני לא נגד החמרה.
יהודה גליק: נדמה לי שהנקודה ברורה.
<רות דיין מדר: סעיף 2(א) מגדיר בדיוק מה התפקיד של המחזיק.
<רות דיין מדר: אנחנו אומרים שמאחר והרשות המקומית, לצורך הגדרה משפטית, נחשב כמחזיק לגן שעשועים, למתקני כושר, למגרש טניס, היא אחראית כמחזיק אבל היא לא בעלים במקום כמו מתנ"ס, כמו ספרייה, כמו כל מקום אחר ששם אחריות והרשות המקומית לא מתחמקת מהאחריות שלה.
<רות דיין מדר: אנחנו מציעים שני דברים.
<רות דיין מדר: אנחנו אומרים אכן אסור לעשן במקומות כאלה ואנחנו מציעים שראשית, נשים שלט, ושנית, נוודא שלא יהיו מאפרות, ושלישית, יתקשרו לפקח - הוא יגיע אבל אנחנו כמחזיקים, כבעלים, לא יכולים להיות שם.
<רות דיין מדר: זה חוק פלילי.
<רות דיין מדר: זה לא חוק מינהלי.
<עמוס האוזנר: אבל אתם בניגוד עניינים כאן.
<רות דיין מדר: אנשים יקבלו תיק פלילי ולא משנה גם מה ייסגר בסוף.
מירב בן ארי: הבנתי את העניין הזה.
מירב בן ארי: היום היא מחויבת לשלט.
<שמרית שקד: לא.
<שמרית שקד: בגן שעשועים היא לא חייבת לשים שלט.
<רות דיין מדר: אני גם המחזיק בגן שעשועים.
<שמרית שקד: באיזה אמצעים אתם כן יכולים לנקוט כדי למנוע את העישון.
<שמרית שקד: מה אתם כן יכולים לעשות?
<רות דיין מדר: לשים שלט, לא לשים מאפרה ואם יתקשרו – פקח יגיע.
<שמרית שקד: אין נניח מצלמות שמצלמות את המקום?