GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלדר ברקוביץ: אני מברך מאוד על הדיון ומתחבר להרבה מאוד דברים שנאמרו כאן ולא אחזור עליהם.
<אלדר ברקוביץ: אני לא יכול שלא לומר שאילת וחבל אילות וכל האזור שלנו, גם ערבה תיכונה, הוא למעשה אזור הספר היחיד האמיתי במדינת ישראל, בטח מבחינה רפואית.
<אלדר ברקוביץ: המרחק שצוין כאן של 240 קילומטרים למרכז הרפואי הקרוב אלינו, השלישוני, הטוב והגדול למזלנו, שזה סורוקה בבאר שבע, הוא קריטי ויוצר לנו הרבה מאוד קשיים.
<אלדר ברקוביץ: המרחק הזה והיותנו מבודדים יוצר לנו הרבה מאוד קשיים גם בתפעול היומי וגם בפינוי הדחוף.
<אלדר ברקוביץ: הפינוי הדחוף הוא לא פחות חשוב מהשוטף.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו צריכים להתייחס גם וגם.
אלי אלאלוף: אתה יכול להגיד לי מספרים?
אלי אלאלוף: כמה אנשים הטסתם בצורה בהולה לסורוקה?
<אלדר ברקוביץ: אני יכול לומר לך שיש לנו כ-750 פינויים בשנה.
אלי אלאלוף: פינוי באוויר?
<אלדר ברקוביץ: לא.
<אלדר ברקוביץ: יש לי בין שניים לארבעה פינויים, רובם באמבולנס, באט"נים.
<אלדר ברקוביץ: מד"א מקיים אצלנו כוננות מיוחדת לעניין הזה בהסכם מיוחד שנוצר לפני כמה שנים והוא מבורך וטוב.
<אלדר ברקוביץ: יש לנו שיתוף פעולה מצוין עם מד"א בבית החולים.
<אלדר ברקוביץ: רוב הפינויים נעשים בדרך קרקעית מכיוון שלפנות היום קרקעית חולה עם התקף לב שצריך להגיע תוך שעתיים-שעתיים ורבע לבית חולים סורוקה, לוקח מעשית יותר מהר לשים אותו עלן אמבולנס ולרוץ עם פרמדיק ורופא מאשר לחכות למסוק שיגיע מבאר שבע אלינו, יתדלק, יעמיס, יבוא, ילך, מה שלוקח שעתיים וחצי ויותר.
<אלדר ברקוביץ: מזג האוויר, כשיש קצת גשם וקצת רוח וקצת ערפל, נעצרים.
אלי אלאלוף: לא צריך להשקיע כל כך הרבה במסוק.
<אלדר ברקוביץ: לא מסכים עם זה.
איתן ברושי: המסוק יהיה ת"פ שלו.
איתן ברושי: הוא יזניק אותו.
אלי אלאלוף: אפשר לפנות לגופים המסחריים שעושים הרבה כסף על הגב של אילת כמו חברות הביטוח.
אלי אלאלוף: כדאי שהן ישקיעו.
<אלדר ברקוביץ: אני לא נכנס למי משקיע.
<אלדר ברקוביץ: אני יודע שהצורך שלנו הרפואי קיים.
<אלדר ברקוביץ: תפקידי הוא לא לסרוג מימון.
<אלדר ברקוביץ: תפקידי הוא להגיד שיש צורך ואני אומר שיש צורך.
אלי אלאלוף: אל תעשו לעצמכם ראש קטן.
אלי אלאלוף: אתה לא ראש קטן.
אלי אלאלוף: אתה ראש גדול.
אלי אלאלוף: ראינו מה עשית בבית החולים שלך.
<אלדר ברקוביץ: עשיתי את מה שקל לעשות.
<אלדר ברקוביץ: את מה שקשה לעשות, עוד לא עשיתי ועל זה אני רוצה לדבר היום.
<אלדר ברקוביץ: קודם כל, בית החולים הוא של כל הקופות.
<אלדר ברקוביץ: נאמר כאן שאנחנו מוטים לכללית ואני מוחה על כך.
<אלדר ברקוביץ: בית החולים יוספטל – ואמנם יש לי שני כובעים ולפעמים אני מתבלבל כי אני צריך לזכור באיזה כובע אני צריך לתת את התשובה – מאוד ברור שיש לי שני כובעים והם שונים והאינטרסים ביניהם הם מנוגדים.
<אלדר ברקוביץ: אני מנהל את בית החולים יוספטל שהוא בית חולים ציבורי, ששעריו פתוחים לחברי כלל הקופות, לצה"ל, לתיירים, לאורחים, לזרים, למהגרים, לפליטים, למי שאתם רוצים.
<אלדר ברקוביץ: זה בית חולים ציבורי ומערכת השיקולים וההחלטות בו היא כמו כל בית חולים ציבורי אחר במדינת ישראל ולא חשוב מה הבעלות שלו.
<אלדר ברקוביץ: בכובע השני שלי אני מנהל את מה שנקרא מחוז אילת הקטן ויש לי משימה להביא שירותי בריאות לתושבי אילת וחבל אילות בכובע השני שלי ואלה שני כובעים נפרדים.
<אלדר ברקוביץ: בית החולים, אל תתייחסו אליו כבית חולים שהוא מוטה.
<אלדר ברקוביץ: אני מבקש.
<אלדר ברקוביץ: לא אוסיף לגבי החשיבות האסטרטגית כי זה כבר נאמר כאן.
אלי אלאלוף: רק שתדע, למרות האמירה שלך המבוססת על הידע שלך ועל השייכות שלך, יש שיקול, נכנס שיקול חדש לגבי המשך ההפעלה של בית החולים באילת לא כבית חולים של קופה אחת.
<אלדר ברקוביץ: בעלות?
אלי אלאלוף: כולל בעלות.
אלי אלאלוף: כדאי שתחשבו על זה ולפחות תשימו את זה כאן עד שזה יגיע להתמודדות.
<אלדר ברקוביץ: טוב.
<אלדר ברקוביץ: אני חייב להתייחס בראש ובראשונה לנושא של כוח אדם רפואי כי זה הנושא הכי קשה.
<אלדר ברקוביץ: קיבלתי כאן לא מעט מחמאות על הפיתוח של בית החולים, זה נחמד כי זה החלק הקל כמו שאמרתי.
<אלדר ברקוביץ: אגב, הרוב מבוסס גם על תקציבים פנימיים של הכללית וגם תרומות.
<אלדר ברקוביץ: הצלחתי להביא כארבעה וחצי מיליון שקלים – בלי הרבה מאמץ, אני חייב לומר – לרכש של ציוד ובינוי של בית החולים, למה שאנחנו צריכים מתרומות.
<אלדר ברקוביץ: זה החלק הקל למרות שגם זה לא פשוט אבל זה הרבה יותר קל ממה שאני הולך להגיד עכשיו.
<אלדר ברקוביץ: החלק הקשה שאנחנו לא מצליחים לעבור את המשוכה הוא החלק של גיוס כוח אדם רפואי והחסרים שלנו הם גדולים מאוד, רפואי ופרה-רפואי.
<אלדר ברקוביץ: אני מתכוון לרופאים, רוקחים, סיעוד, מקצועות הרפואה כמו פיזיותרפיה, מעבדה, עו"ס וריפוי בעיסוק.
<אלדר ברקוביץ: אני חייב לומר שהרופאים ועובדי מערכת הבריאות באילת ובחבל אילות הם אנשים שהם מחויבים למערכת ולתפקיד שלהם 24/7 להבדיל ממקומות אחרים בארץ שם אנשים מסיימים במרכז הארץ את עבודתם במערכת הציבורית ובשעה כזאת או אחרת מדלגים למערכת הפרטית וממשיכים לעשות לביתם.
<אלדר ברקוביץ: אצלנו האפשרות הזאת לא קיימת.
<אלדר ברקוביץ: רובם המכריע של האנשים עובדים כל הזמן במערכת, מחויבים למערכת וכל יציאה, כל תזוזה שלהם מאזור עבודתם ומגוריהם מחויבת בהבאת תגבור מהצפון.
<אלדר ברקוביץ: זאת אומרת שהם היכן שהוא גם "אסירים" למקום ולתפקיד שלהם.
<אלדר ברקוביץ: את זה צריך לקחת בחשבון כשאנחנו רוצים לגייס כוח אדם ולתחזק ולשמר כוח אדם כי לא כל אחד מוכן לדבר הזה.
<אלדר ברקוביץ: מבחינת הפערים שלנו.
<אלדר ברקוביץ: הפערים שלנו הם לא גדולים במספרים כי כל הסיפור הוא מאוד מאוד קטן אבל זה קריטי.
<אלדר ברקוביץ: כשאני אומר שחסרים לי שני מומחים ברפואת נשים בעיר על מנת לתת את השירות בבית החולים ובקהילה, זה אומר שאלה שניים מתוך חמישה, זה אומר 40 אחוזים.
<אלדר ברקוביץ: תארו לכם ש-40 אחוזים מרופאי שיבא לא נמצאים.
<אלדר ברקוביץ: איך הם יכולים לתת שירות כך?
אלי אלאלוף: לאור ההערה של נציג משרד הבריאות חבר שלנו מוריס דורפמן שאמר שאתם לא עושים מספיק מאמצים מינהליים כדי לחזק את כוח האדם.
אלי אלאלוף: מה התפקיד של הקופה בעניין הזה?
<אלדר ברקוביץ: הם מתייחסים לכך שאין לנו שדרה ניהולית קלאסית כמו במחוזות אחרים.
<אלדר ברקוביץ: הייתה ביקורת של משרד הבריאות אצלנו לפני שבועיים ואחת ההערות של המבקרים בצד הרפואי הייתה שאני מנהל גם את המחוז וגם את בית החולים והם מאוד התפלאו לראות שאין לי סגן רפואי או אין לי מנהל רפואי כמו שמקובל במקומות אחרים.
<אלדר ברקוביץ: זאת אומרת, אין לי איזושהי שדרת ניהול.
<אלדר ברקוביץ: המטה שלי מאוד מאוד צר ומצומצם וזה בגלל אופי המקום וכך זה נוסד.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו העלינו את זה, מעלים את זה וזה נושא שנמצא בדיון.
<אלדר ברקוביץ: אני חושב שהתפקיד שלנו הוא בתוך הכללית לדון בזה ולא תפקידו של משרד הבריאות להכתיב איך תראה השדרה הניהולית בכללית.
<אלדר ברקוביץ: אני לא חושב שזה תפקיד משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: רואים אותך רק כקופאי.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות הוא קופאי.
אלי אלאלוף: אתה טועה בתפיסת העולם שלך אדוני מנהל בית החולים היקר.
אלי אלאלוף: למשרד הבריאות יש זכות להסתכל על כל שרשרת השירותים בתוך הקופות.
אלי אלאלוף: הוא מתקצב אותן בסכומים אדירים.
<אלדר ברקוביץ: שיגדיר.
<אלדר ברקוביץ: עד היום הוא לא הגדיר שדרה ניהולית.
אלי אלאלוף: אני לא כזה חד ואומר דברים.
אלי אלאלוף: אני למדתי את המערכת – אני מודה בבורות שלי – רק בשנתיים האחרונות אבל זאת תפיסת עולם מוטעית מה שאמרת כרגע.
<אלדר ברקוביץ: קיבלתי.
<אלדר ברקוביץ: הקשר התחבורתי היום יומי שלנו הוא בעייתי מאוד מכיוון שאנחנו נשענים היום, מסתמכים מזה שנים רבות על שני דברים, על כך ששירותים שאנחנו לא מסוגלים לספק באילת, אנחנו מה שנקרא "ברוחב יד" מאפשרים לאנשים טיסות למרכז ובמקרים מסוימים גם למלווים שלהם.
<אלדר ברקוביץ: מצד שני אנחנו מביאים רופאים, מייבאים רופאים על בסיס יומי ויום יומי.
<אלדר ברקוביץ: אני מארח ביום בין עשרה ל-15 אנשי מקצוע, רק לכללית ולבית החולים.
<אלדר ברקוביץ: אני מניח שגם הקופות האחרות, כל אחת מוסיפה את חלקה.
<קריאה: הרופאים הם בתשלום.
<אלדר ברקוביץ: ודאי.
<קריאה: אנחנו משלמים תוספת עבור הרופאים האלה שמגיעים לאילת.
<קריאה: 150 שקלים.
<אלדר ברקוביץ: אתה מדבר עכשיו על רופא במושלם.
<אלדר ברקוביץ: אני לא מדבר על אלה.
<אלדר ברקוביץ: רופאים שבאים למושלם, זה משהו אחד.
<קריאה: אין לנו רופאים ובלית ברירה אנחנו משלמים.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו מביאים יום יום רופאים כמו קרדיולוג, רדיולוגים מסורוקה, פלסטיקה.
<אלדר ברקוביץ: יש לי רשימה של עשרות רופאים שמגיעים אלי.
<קריאה: כן, ואנחנו משלמים.
<אלדר ברקוביץ: אתם לא משלמים עבור אלה.
<אלדר ברקוביץ: אלה נמצאים בתוך השירות.
<אלדר ברקוביץ: אדוני, אתה לא מכיר את הפרטים.
<אלדר ברקוביץ: יש רופאי מושלם.
<קריאה: אני יודע שאני משלם.
<אלדר ברקוביץ: אתה הולך לרופא במושלם, אתה משלם.
<קריאה: אין לי ברירה כי אין לי רופא.
<קריאה: אתה לא מביא רופא.
<אלדר ברקוביץ: אני מביא שני רופאי עור מדי שבוע.
<קריאה: רופא עור, שלושה חודשים אני מחכה לו.
<אלדר ברקוביץ: היום אין תורים של שלושה חודשים.
<קריאה: אתמול הייתי.
<אלדר ברקוביץ: לפני שנה רופא העיר היחיד שהיה באילת עבד יום וחצי באילת, הגיע מירושלים, קופה אחרת הציעה לו פי שתיים שכר, לא יכולתי לעמוד בזה כי זה בניגוד לכללי הרגולציה ואני לא יכול לשלם מה שאסור לי לשלם לפי הממונה על השכר, ולכן נאלצתי להיפרד ממנו מהיום למחר.
<אלדר ברקוביץ: אילת נשארה בלי רופא עור במשך למעלה מחצי שנה.
<אלדר ברקוביץ: הצלחתי אני לגייס רופאת עור אחת ליום בעקבות זה שהיא אהבה את הרעיון והיא סיפרה לחברה שלה שעכשיו היא באה אלינו לעוד יומיים.
<אלדר ברקוביץ: היום יש לי שלושה ימים בשבוע רופא עור, פי שתיים ממה שהיה לפני המשבר.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו מצמצמים תורים.
אלי אלאלוף: אני מצטער, לך נוכל להיכנס לזה.
<אלדר ברקוביץ: זה ללא תשלום.
<אלדר ברקוביץ: זה בתוך סל הבריאות וזה עובד באילת נהדר היום אבל זאת רק דוגמה אך אנחנו משפרים.
<אלדר ברקוביץ: מחר לא יהיו לי טיסות, מחר לא יהיה לי שדה דב, שדה רמון מתרחק, זמן הנסיעה לאילת ומאילת יהפוך להיות כשלוש וחצי שעות וארבע שעות לכיוון, אף רופא לא ירצה לבוא לתת לנו שירות וזה הולך להיות המשבר הבא שאנחנו לא רואים אותו אבל הוא יהיה בעוד שנה.
<אלדר ברקוביץ: איגום משאבים.
<אלדר ברקוביץ: אני חושב שאיגום משאבים של כלל נותני השירות הוא בהחלט חיוני אבל הוא מצריך שינוי מאוד מאוד מהותי במבנה התחרותי היום.
<אלדר ברקוביץ: אני שמח שמשרד הבריאות לקח את זה על עצמו ואנחנו הולכים לקראת פתרון.
<אלדר ברקוביץ: לסיכום, בשביל להביא רופאים, אנשי מקצועות רפואה ורוקחים, אנחנו צריכים שהרגולטור – קרי, הממונה על השכר, הסכמי השכר הקיבוציים – יאפשר לנו סקלת תגמול מיוחדת לאילת לכל אורך הזמן ולא רק איזשהו מענק חד פעמי כזה או אחר.
<אלדר ברקוביץ: הדבר השני, שיוקצו לנו משאבים על ידי מדינת ישראל כדי לשלם את הסכומים האלה.
אלי אלאלוף: ברמה תקציבית בית החולים הוא גירעוני?
<אלדר ברקוביץ: בית החולים הוא גירעוני.
אלי אלאלוף: באחוזים גבוהים?
<אלדר ברקוביץ: אני לא יודע להגיד לך באחוזים.
<אלדר ברקוביץ: בית החולים גדל כל שנה במשהו כמו בין מיליון לשני מיליון שקלים בגירעון שלו והוא נגרר לאחרונה כי אין לנו ברירה, מכיוון שעלות הייצור של השירותים אצלנו היא מאוד מאוד יקרה.
<אלדר ברקוביץ: אלה טיסות, הלנות וכולי.
אלי אלאלוף: כמנהל מחוז או אזור?
<אלדר ברקוביץ: סכום דומה.
אלי אלאלוף: גם יש גירעון.
<אלדר ברקוביץ: יש גירעון מובנה.
<אלדר ברקוביץ: ייצור השירותים אצלנו הוא הרבה יותר יקר מאשר במרכז ואנחנו מתוקצבים כמו כולם.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני קופץ קודם כל לתושבים של אילת והאזור.
אלי אלאלוף: אתה תושב האזור?
<מתי זיו: אני רופא.
<מתי זיו: בוודאי.
<מתי זיו: תושב האזור.
<מתי זיו: גר ביטבתה.
אלי אלאלוף: מה זה בוודאי?
אלי אלאלוף: עובדה שלא מוצאים הרבה כמוך.
<אלדר ברקוביץ: זה נכון.
<אלדר ברקוביץ: הוא אחד הנדירים.
<מתי זיו: אני רופא משפחה.
<מתי זיו: אני מנהל מרפאה אזורית חבל אילות ולמעשה מאילת זו פריפריה.
<מתי זיו: אנחנו הפריפריה של הפריפריה ואנחנו רק מפנים לאילת כמקום הקרוב ביותר.
<מתי זיו: יש לי תפקיד כיושב ראש החוג לרפואת ספר במסגרת ההסתדרות הרפואית ואיגוד רופאי המשפחה.
<מתי זיו: למעשה נראה לי שעל הפריפריאליות של אילת, אני כבר לא צריך להרחיב.
<מתי זיו: מגוון השירותים מאוד מצומצם.
<מתי זיו: אני רק יכול להגיד כמה דברים מאוד מאוד משמעותיים שקורים אצלנו והם היום יום שלנו.
<מתי זיו: הדבר הראשון הוא הרפואה היועצת.
<מתי זיו: אני חושב שלא יכולתי לבקש משהו יותר טוב מדברי דוקטור אלדר ברקוביץ לפני שאני מדבר כי למעשה בשבע השנים שאני רופא בחבל אילות, אנחנו רואים את זה כמאבק יום יומי גם של קודמו של דוקטור ברקוביץ וגם שלו להביא רופאים יועצים לאילת.
<מתי זיו: בישראל 2018 וגם בכלל בעולם המערבי, לה-רפואה הוא תחום שהולך וצובר יותר ויותר תאוצה.
<מתי זיו: הטכנולוגיה היא כבר מזמן שם.
<מתי זיו: זה קיים כיוזמות מקומיות בהרבה מקומות בארץ של הקופות והמומחים שמתעסקים עם התחום אומרים שזה תלוי בתחום הייעוץ אבל לפחות 70 אחוזים ממפגשי רופא יועץ-מטופל יכולים להתנהל בטלה-רפואה.
<מתי זיו: אם אנחנו מדברים על קושי אדיר ועול כספי להביא רופאים יועצים לאזורים מרוחקים, אני לא יכול לחשוב על טלה-רפואה בתור כלי טוב יותר לצמצם פערים בין המרכז לפריפריה.
<מתי זיו: לצערי פרופסור אידלמן הלך מכאן אבל אני חושב שאם אפשר להקים תשתית שבה הרופאים הנפלאים בבית חולים מפואר כמו בלינסון ייתנו חסות עלינו, ואני לא אכנס כאן לפרטי השיטות השונות לטלה-רפואה, זה יכול להיות רופא עם רופא, רופא עם מטופל, שילוב ביחד.
<מתי זיו: יש הרבה מאוד אמצעים לטלה-רפואה.
<מתי זיו: כולם קיימים.
<מתי זיו: הטכנולוגיה כבר כאן.
<מתי זיו: במידה וזה יקרה, אנחנו מצמצמים משמעותית את הצורך במשאבים האדירים של גיוס רופאים.
<מתי זיו: צריך להתארגן לזה ברמה הארגונית.
<מתי זיו: זאת אומרת, שהארגון ייקח על עצמו לתעד רשומה רפואית כמו שצריך.
<מתי זיו: כאשר רופא בבלינסון יושב ורואה מטופל שלי בחבל אילות, צריך לתגמל אותו כמו שצריך.
<מתי זיו: צריך לאפשר את התשתית הזאת וזה דבר ארגוני שלחלוטין ניתן לבצע אבל צריך שמישהו ירים את הכפפה.
<מתי זיו: אני כרופא בפריפריה, על בסיס יום יומי, לפחות חמש-שש פעמים מרים טלפון ביום לרופאים יועצים ואומר להם, שלום, אני מתי זיו, רופא משפחה מהערבה והרופאים במרכז הארץ, אני חייב להגיד, מאוד נחמדים.
<מתי זיו: הם מבינים שגם אני וגם מטופלים שלי מאוד מאוד רחוקים משירות רפואי והם עוזרים לי אלא שהם עוזרים לי על הדרך, הם עוזרים לי בצורה לא רשמית, הדברים לא מתועדים.
<מתי זיו: אני מקבל עזרה אבל כך אני לא צריך לשלוח את המטופלים שלי צפונה אבל לא כך צריכים להיעשות הדברים.
<מתי זיו: הדברים יכולים היום והם נעשים במוקדים קטנים בצורה הרבה יותר טובה.
<מתי זיו: אני תוהה איך הוועדה כאן יכולה לעזור, אם זה בקביעה של מרחק מקסימלי שמטופל צריך לנסוע בשביל שירות רפואי, כך שזה יהיה רחוק מדי לנסוע לבלינסון על דברים מסוימים או לקבוע שטרם-רפואה הוא סטנדרט רפואי בישראל 2018 באזורי ספר.
אלי אלאלוף: אני קיבלתי שיעור פרטי מראש המועצה שלך אבל המושג טלה-רפואה הוא מושג שאני מכיר כי בעברי עזרתי בצפון.
אלי אלאלוף: זה לא החזיק מעמד לצערי.
אלי אלאלוף: כשהיום אתה מביא את זה למערכת של הכללית, שהיא בעצם הבוסית שלך, יש כאן התייחסות?
<מתי זיו: זה התחיל לפני מספר שנים עת הגיע אלי מנכ"ל הכללית לשעבר אלי דפס ומיד אחרי שהצגנו את הנושא הוקמה ועדה בראשות דוקטור ערן רוטמן.
<מתי זיו: למדתי על בשרי שהרבה פעמים להקים ועדה זאת דרך לקבור דברים.
<מתי זיו: שום דבר לא קרה.
אלי אלאלוף: אני לא מסכים אתך.
אלי אלאלוף: אני הקמתי ועדה.
<מתי זיו: אני אשמח מאוד אם תקים שוב ועדה בתחום הזה והוועדה הזאת תצלח.
אלי אלאלוף: למה ועדה?
אלי אלאלוף: למה לא תכנית עבודה?
<מתי זיו: אני אשמח מאוד לשתף פעולה עם כל מי שמוכן.
<מתי זיו: כמו שאמרתי, נדרשת פעולה ארגונית.
אלי אלאלוף: יש קופת חולים,.
אלי אלאלוף: מנכ"ל בית החולים והאזור, אתם הצגתם את זה להנהלת הקופה?
אלי אלאלוף: האזור הזה, 80 אחוזים הוא של הכללית.
<קריאה: 60 אחוזים.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו מדברים על הערבה הדרומית.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו שם הרוב.
<אלדר ברקוביץ: הנושא של טלה-רפואה הוא נושא שמוכר היטב.
<אלדר ברקוביץ: לי באופן אישי הוא מוכר מ-1997.
אלי אלאלוף: לא חשבתם להתחיל ליישם את זה?
<אלדר ברקוביץ: אנחנו מיישמים את זה.
<אלדר ברקוביץ: זה מיושם היום באילת בכמה תחומים.
<אלדר ברקוביץ: יש לנו טלה רדיולוגיה שוטפת בין בית החולים לבין סורוקה.
<אלדר ברקוביץ: יש לנו טלה פסיכיאטריה בין המרכז לבריאות הנפש שמשרת את כל חברי ארבעת הקופות.
<אלדר ברקוביץ: זו דוגמה מצוינת לאיגום משאבים שאנחנו יזמנו בשני תחומים באילת.
<אלדר ברקוביץ: בנושא פסיכיאטריה של הילד, אנחנו עובדים מול בית חולים גהה ויש ייעוצים נהדרים.
<אלדר ברקוביץ: יש איש מקצוע ומטופל אצלנו ויועץ פסיכיאטר בצד השני.
אלי אלאלוף: למה לא בערבה?
<אלדר ברקוביץ: בערבה התיכונה יש ניצנים של העניין הזה, של טלה דרמטולוגיה.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו מאוד מודעים לעניין הזה.
<אלדר ברקוביץ: אני באופן אישי כתבתי את המאמר הראשון בעולם על טלה-רפואה בין מרכז-קהילה בכרמיאל ובין מרכז-יועץ בחיפה ב-1997, בטלה-מדיסין.
<אלדר ברקוביץ: בשנות ה-80 וה-90 הייתה בעיה טכנולוגית.
אלי אלאלוף: אני רוצה להבין מה שקורה.
אלי אלאלוף: עכשיו יש החלטה בכללית לפתח את הטלה-רפואה בדרום?
<אלדר ברקוביץ: לא מכיר את זה.
אלי אלאלוף: אתה מסביר לי שמצאתם פתרונות חלקיים כאלה ואחרים.
אלי אלאלוף: יש איזו שיטתיות להעביר את הערה הדרומית ואת הערבה התיכונה כולל אילת לטלה-רפואה?
<אלדר ברקוביץ: הנושא כרגע נמצא בבדיקה אצלנו.
<אלדר ברקוביץ: הייתה לנו ישיבה משותפת עם אנשי החבל, עם ראש המועצה ועם מתי זיו לפני כשבוע על הנושא הזה.
אלי אלאלוף: אצל המנכ"ל של הכללית יש דיון על זה?
<אלדר ברקוביץ: אני העליתי את זה אתמול בישיבה שלי עם המנכ"ל.
אלי אלאלוף: מה התגובה שלו?
<אלדר ברקוביץ: התגובה שלו היא חיובית.
אלי אלאלוף: זה כולל תכנית עבודה?
<אלדר ברקוביץ: אין עדיין תכנית עבודה.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו עכשיו מכינים תכנית עבודה.
<אלדר ברקוביץ: הבעיה עם תכנית עבודה, וזה נאמר כאן, יש בעיה בתגמול רופאים.
אלי אלאלוף: אל תביא לי את זה.
אלי אלאלוף: מה שאמרנו, אמרנו.
אלי אלאלוף: תאמין לי שיש לי זיכרון מצוין.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו כרגע בוחנים את המודלים.
אלי אלאלוף: אתם בוחנים בצורה רצינית את הנושא.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו בוחנים כרגע את המודלים לטלה-רפואה.
<אלדר ברקוביץ: זה בהחלט פתרון.
<אלדר ברקוביץ: זה בהחלט מודליטי שיודע לתת פתרון חלקי.
אלי אלאלוף: לדעתך תוך כמה זמן אתם תסיימו את התכנית הזאת?
<אלדר ברקוביץ: אני לא אוהב להתחייב על דברים שאני לא יודע בוודאות אבל לדעתי זה ייקח חודשיים-שלושה.
<מתי זיו: אני רק מבקש לומר אנחנו נשמח מאוד להיות מרפאת פיילוט בעניין.
<מתי זיו: יש לנו מוטיבציה גבוהה מאוד לעזור למטופלים שלנו ולשרת אותם במסגרת החבל וזה אך טבעי שבאזור כה מרוחק אנחנו נתחיל את התהליך כמרפאת קצה שתשתמש בשירותים האלה.
<מתי זיו: דבר שני שהוא הרבה יותר דחוף מכך זה עניין בית המרקחת.
אלי אלאלוף: איך אפשר לסגור בית מרקחת מהיום להיום?
<מתי זיו: אני אתן את הרקע.
<מתי זיו: לאורך השנים באזורי ספר ובהתיישבות העובדת השירות הרוקחי המרוחק ניתן לרוב על ידי חדר תרופות כפרי שמנוהל על ידי אחיות.
<מתי זיו: מתי שהוא משרד הבריאות החליט בלחץ הרוקחים, שבעיני הוא מוצדק, שמי שינפק תרופות במדינת ישראל, זה רק רוקח ולא אחות.
<מתי זיו: לכן יש החלטה של משרד הבריאות לסגור את חדרי התרופות הכפריים המנוהלים על ידי אחות.
<מתי זיו: אלא שיד אחת לא של משרד הבריאות דואגת לסגור את המקומות האלה, כמובן באזורי ספר שנפגעים מאוד, ומהצד השני לא דואגת לשירות רוקחי סביר.
<מתי זיו: אצלנו הרוקח סיים את עבודתו לפני מספר חודשים ומאז המעסיק שלי לצערי – אני מבין כך – לא מצליח לגייס רוקח.
<מתי זיו: אלא שבאותה הזדמנות גם נסגר חדר תרופות כפרי.
<מתי זיו: זה קרה רשמית לפני שבועיים.
<מתי זיו: אני חושב שבלי דוגמאות, יהיה קשה לתפוס את זה.
<מתי זיו: אנחנו נמצאים ביטבתה במרכז חבל אילות וזה בין 45 ל-50 קילומטרים לבית המרקחת הקרוב באילת.
<מתי זיו: אני לא נותן שירות רק ביטבתה אלא גם למטופלים שמגיעים אלי מעובדה, משפחות של אנשי הקבע, או כאלה שנמצאים בין 40 ל-45 קילומטרים ממני.
<מתי זיו: אתמול ילד בן שנה וחצי עם חום גבוה ודלקת ריאות היה צריך לנסוע אלי 45 קילומטרים מעובדה, להיבדק על ידי אחות ורופא, לקבל מרשם לאנטיביוטיקה ולנסוע עוד כ-45 קילומטרים לאילת.
<מתי זיו: אם עושים את החישוב של מהבית ובחזרה, האישה הייתה צריכה לנסוע עם ילד בן שנה וחצי עם חום 180 קילומטרים.
<מתי זיו: 45 קילומטרים אלי, 45 קילומטרים לאילת ואת כל הדרך בחזרה בשביל אקמול ואנטיביוטיקה עם ילד בן שנה וחצי חולה.
<מתי זיו: והדוגמאות הן רבות והן יום יומיות והן קורות כמובן גם עם קשישים.
<מתי זיו: אני חושב שהמצב הזה הוא מצב שלא צריך לטפל בו מחר ולא מחרתיים אלא אתמול.
<מתי זיו: התופעה קיימת כבר שבועיים ואני לא יודע איך לזעוק זעקה גדולה יותר כדי שהעניין יהיה מטופל מיידית.
<מתי זיו: אני בטוח שיש דרכים יצירתיות, אם זה לחייב רוקחים להגיע לשבוע-שבועיים.
אלי אלאלוף: לא באתם לכאן למונולוג.
אלי אלאלוף: אני רוצה לפתור בעיות כי אחרת לא ארגיש טוב.
<מתי זיו: ודאי.
<מתי זיו: אני אשמח.
אלי אלאלוף: נציג משרד הבריאות, שיחזור אלי עד מחר – מחר זה יום רביעי – עם תשובה מה קורה בסגירת בתי המרקחת בערבה התיכונה וחבל אילות.
אלי אלאלוף: גם מהכללית, כאחראית על בתי המרקחת שהיא שלכם.
אלי אלאלוף: אתם הפעלתם אותם.
אלי אלאלוף: זה שאתם לא מוצאים, זה מוזר לי אבל לא חשוב.
אלי אלאלוף: אני גם רוצה לדעת עד מחר מה קורה בנושא הזה של בית המרקחת שנסגר ומה הפתרון המיידי הנדרש.
<אלדר ברקוביץ: הפתרון המיידי ניתן אתמול.
<אלדר ברקוביץ: הסמנכ"לית שלנו, ציפי שדה, סמנכ"לית קהילה, הוציאה מכתב למנכ"ל המשרד על כך שאנחנו מפעילים מחדש תקן כפרי באופן זמני עד לאיתור רוקח אחראי שיוכל לפתוח מחדש את בית המרקחת.
אלי אלאלוף: לדעתכם זה פתרון טוב?
<מתי זיו: אני חושב שלא במקרה משרד הבריאות סגר את התקן הכפרי.
אלי אלאלוף: אני אף פעם לא אוהב שסוגרים משהו לפני שפותחים משהו.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות ייתן לי תשובה ואם לא, אני אשיג אותה לבד.
אלי אלאלוף: אני סומך על מוריס שימצא לנו את התשובה.
אלי אלאלוף: הפתרון שמוצע כרגע, שמוסבר כרגע - - -
<מתי זיו: ברגע שהוא יתחיל לפעול כעזרה ראשונה, הוא חשוב מאוד וכמובן הוא פתרון זמני.
<מתי זיו: הוא הצלה.
אלי אלאלוף: לדעתך כמה זמן הוא יהיה זמני?
<אלדר ברקוביץ: ממה שהבנתי, מדובר עד חצי שנה שזה זמן סביר לארגן רוקח שיבוא לאילת כרי-לוקיישן.
<אלדר ברקוביץ: לא כל רוקח יכול להתאים לתפקיד הזה.
אלי אלאלוף: אני לא הולך להחליף אותך בתפקיד שלך.
אלי אלאלוף: אתה מצוין בזה.
<אלדר ברקוביץ: תודה.
<אלדר ברקוביץ: אגב, זה הפתרון של תקן כפרי שיש היום בערבה התיכונה.
<אלדר ברקוביץ: אפילו לא חלמו על משהו אחר.
אלי אלאלוף: זאת תשובה לא אופטימלית אבל היא נותנת פתרון.
<מאיה גרברניק: אני רופאת הנפה, לשכת הבריאות אילת.
<מאיה גרברניק: תושבת אילת כמעט 16 שנים.
<מאיה גרברניק: בזמן שסוגרים את בית המרקחת במרפאה אזורית חבל אילות, הפתרון הכי מהיר הוא לפנות לרוקח מחוזי בלשכת הבריאות מחוז דרום ולקבל אישור לשחרור תרופות.
<מאיה גרברניק: הרופא ייתן את התרופות.
<מאיה גרברניק: לקבל את האישור עוד לפני שאתם מחזירים, באותה תקופה של חצי שנה.
אלי אלאלוף: הרופא יחזיק מלאי של תרופות?
<מאיה גרברניק: בדיוק.
<מאיה גרברניק: זאת התשובה שאני קיבלתי כי הסברתי מה הבעיות.
<אלדר ברקוביץ: הסעיף הזה נקרא סעיף 41 בפקודת הרוקחים.
<אלדר ברקוביץ: הוא לא יושם עד היום בשום מקום בארץ.
<אלדר ברקוביץ: יש בו בעייתיות גדולה מאוד ביישום שלו.
<אלדר ברקוביץ: את מוזמנת לחזור לאנשי משרדך ולשאול אותם מה יהיה הפתרון.
<אלדר ברקוביץ: סעיף 41 מדבר על כך שהארון יהיה באחריות הרופא והחלוקה תהיה על ידי האחות.
<אלדר ברקוביץ: כשלא תהיה אחות ויהיה רק רופא, על מי תיפול האחריות?
<אלדר ברקוביץ: חברינו בהסתדרות הרפואית לא מסכימים לזה.
אלי אלאלוף: יש גבול כמה אנחנו יכולים.
<אלדר ברקוביץ: התקנה הזאת כרגע לא מעשית.
אלי אלאלוף: היות והצעת פתרון, אני ממליץ שתעשי מעקב עד שזה ייושם.
<מאיה גרברניק: אם אפשר, עוד דבר.
<מאיה גרברניק: אני מתנצלת אבל אני רוצה להגיד שהרפואה היא לא רק טיפול בחולים אלא חלק מאוד גדול היא מניעה.
<מאיה גרברניק: יש באילת לשכת הבריאות נפת אילת ששייכת למחוז דרום.
<מאיה גרברניק: יש לנו באילת מעל 50 בתי מלון, כמעט 200 בריכות שחייה, יש משהו כמו 250 מסעדות, 13 סופרמרקטים גדולים והבעיה שלנו היא שאין לנו תקנים.
<מאיה גרברניק: יש לי אחראית על בריאות הסביבה, מרכזת פיקוח לבריאות הסביבה, שהיא עושה את הכול.
<מאיה גרברניק: יש לי אחת שעושה את הפיקוח על שירותי המזון, על כל מפעלי המזון ועוזרת גם לבריאות הסביבה.
אלי אלאלוף: זאת ממש לא הרמה אליה אנחנו יכולים להגיע אליה.
אלי אלאלוף: אני מבין שיש כאן בעיה של תפקוד של לשכת הבריאות באילת מבחינת יכולת כוח אדם וכולי.
אלי אלאלוף: אני בטוח שעכשיו ירשמו את זה במשרד הבריאות ויצטרכו להתמודד עם האתגר הזה.
<מאיה גרברניק: מילה אחת לגבי קופות החולים, שתי קופות חולים הכי קטנות באילת, שם אין רופאים מומחים ראשוניים, לא רופא משפחה, לא רופא ילדים.
אלי אלאלוף: מי אלה הכי קטנות?
<מאיה גרברניק: לאומית ומאוחדת.
<מאיה גרברניק: בכל קופה שני רופאים שלא מומחים.
<מאיה גרברניק: רופא כללי.
<מאיה גרברניק: לא בלאומית ולא במאוחדת אין רופא ילדים.
<אלדר ברקוביץ: אנחנו לקראת דיון על הנושא הזה.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני מציע שמשרד הבריאות ייקח על עצמו את זה.
אלי אלאלוף: קופה זו היערכות והיא צריכה למצוא את עצמה.
<גיל מושקוביץ: סמנכ"ל מבצעים במד"א.
<גיל מושקוביץ: יושב ראש הוועדה, כמו שאתה מכיר מד"א ואתה מכיר את מד"א מצוין, המענה של מד"א במדינת ישראל הוא בסוף תקציב אחד שהוא מתוך הארגון.
<גיל מושקוביץ: מדינת ישראל לא מממנת את פעילות מד"א פרט למקרים חריגים מאוד.
<גיל מושקוביץ: נקודת ההזנקה של מד"א שמוצבת בספיר נפתחה במימון הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<גיל מושקוביץ: כאשר הרשות הפסיקה את המימון שלה לפני כמה שנים, המשכנו וממשיכים להחזיק את הנקודה הזאת מתקציב מד"א.
<גיל מושקוביץ: הנקודה הזו פעילה בשעות הבוקר שאלה השעות בהן רוב הפעילות שיש במקום מבחינת קריאות.
<גיל מושקוביץ: בשעות הערב והלילה האחריות היא על המועצה כמו מועצות אזוריות אחרות יחד עם אמבולנסים של מד"א שנמצאים בישובים.
<גיל מושקוביץ: במועצה יש חמישה אמבולנסים והיא אמורה להפעיל אותם יחד עם מתנדבי המועצה ולתת מענה לאירועים ולפנות.
<גיל מושקוביץ: סך הכול מבחינת כמות האירועים בקרב 3,800 תושבים שיש שם ועוד 4,000 עובדים זרים בערך – מהנתונים שלפחות דני העביר לי בזמנו – יש שם בסביבות אירוע אחד בשלושה ימים בשעות הלילה.
<גיל מושקוביץ: זה לא שאנחנו מזלזלים באירוע הזה אבל זאת כמות האירועים.
<גיל מושקוביץ: בערך אירוע אחד בשלושה ימים.
<גיל מושקוביץ: בסביבות 100 אירועים בשנה בשעות הלילה, השעות בהן האמבולנס שלנו פועל על בסיס מתנדבים ולא על בסיס תקן שכיר.
<גיל מושקוביץ: אנחנו הגשנו למשרדי האוצר והבריאות לפני כשנה ומשהו תכנית למתן מענה טוב יותר שנועד לפריפריה.
<גיל מושקוביץ: התכנית הוגשה ואני יודע שהיא איפה שהוא בדיונים בין המשרדים.
<גיל מושקוביץ: התכנית הזאת אמורה לתת מענה הרבה יותר טוב לכל הפריפריה, גם לפריפריה מאוד רחוקה וגם לפריפריה יחסית קרובה, גם למגזרים השונים ולא רק בדרום אלא גם בצפון, באיו"ש ובנקודות נוספות.
<גיל מושקוביץ: בהתממש התכנית הזאת, ברגע שמישהו יחליט לתקצב אותה, בטוח שניתן שירות הרבה יותר טוב גם במקומות האלה והמתנדבים יוכלו לשמש יותר כגיבוי למענה.
<גיל מושקוביץ: מעבר לזה יש גם מסוק שפעיל בשדה תימן.
<גיל מושקוביץ: הוא מגיע לאזור מועצה אזורית ערבה תוך בערך עשרים דקות ולא יותר.
<גיל מושקוביץ: מסוק עם שני פרמדיקים שמאויש 24 שעות ביממה.
<קריאה: אם הוא לא תפוס במקום אחר.
<גיל מושקוביץ: אני לא זוכר אירוע שבשנה האחרונה המסוק היה תפוס.
<גיל מושקוביץ: היו שם 19 פינויים בשנת 2017 על ידי המסוקים שלנו.
<גיל מושקוביץ: מעבר לזה, אנחנו מחזיקים באילת כוננות מיוחדת גם טובת פינוי מבית החולים כדי לעזור להם לווסת מהר מאוד חולים ונפגעים.