GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: סעיף 9, נגיע אליו בהמשך, שמדבר על מאגר הרכב.
אלי אלאלוף: לא שכחנו.
<רוני שוורץ: עם כל הכבוד, מה שפזית אמרה מאוד מטעה כי נכון, הנכות המוכרת שלי היא 72 אחוזים ולפי זה אני זכאי לרכב רפואי.
<רוני שוורץ: העניין הוא שהסעיף הזה שאומר שהרכב יינתן לי לפי נכות כוללת, נותן לי רכב אחר לגמרי.
<רוני שוורץ: מה שהיא אומרת זה שמי שיש לו מעל 50 אחוזים, יקבל רכב.
<רוני שוורץ: זה נכון, אבל הוא מקבל רכב אחר לגמרי ועל זה הוויכוח.
אלי אלאלוף: אמרתי ואני חוזר להצעה שלי.
<רוני שוורץ: זה מקובל.
אלי אלאלוף: ההצעה שלי מקובלת עליך?
<רוני שוורץ: מאוד.
אלי אלאלוף: תשב עם החברים אחרי הישיבה או במועד שייקבע.
אלי אלאלוף: תשבו ביניכם ותסדירו את זה.
<רינת גולד גזית: לנושא הזה צריך להעלות עוד נקודה.
<רינת גולד גזית: מדובר כאן על 15 מתוך 30 וכולי.
<רינת גולד גזית: מדובר למעשה מעבר לזה שצוינו המספרים הרלוונטיים של אחוזי הנכות.
<רינת גולד גזית: הנוסח של זכאות במקרה של החמרה כפי שהוא כתוב היום מאפשר מתן רכב גם במקרה שההחמרה היא לא מחצית על חשבון השירות אלא פחות.
<רינת גולד גזית: זאת אומרת, היום נכה שמוכר, שיש לו 20 אחוזים נכות על גפיים תחתונות מתוך 60 אחוזים נכות כוללת, לפי הנוסח של ההוראה היום יהיה זכאי לרכב ולפי הנוסח של התזכיר הוא לא יהיה זכאי לרכב וזו פגיעה מאוד משמעותית.
אלי אלאלוף: אנחנו סיכמנו את הנקודה ואני חושב שההערה שלך צריכה להיות מופנית לארגון הנכים בבירורים שהוא אמור לעשות בכל הפרק הזה כך שהוא יבדוק את זה בעצמו אם זה מתאים או לא מתאים למה שהיה בעבר.
אלי אלאלוף: אני מסיים את הסבב וסוגר את הישיבה.
<איציק שושן: לא ראיתי התייחסות בפגיעה רב מערכתית.
<איציק שושן: כאשר יש פגיעה בשתי גפיים תחתונות, אברים תואמים, מזכה בנפח של 2,000 סמ"ק וכאשר יש פגיעה של גפה עליונה ותחתונה, חצי גוף, שההגבלה יותר קשה, להיכנס ולצאת מהרכב, אין שם כל התייחסות שמזכה את הזכאי לאותו נפח של 2,000 סמ"ק.
<אלי סבן: ביקשתם שנוסיף את זה ואנחנו נוסיף את זה.
אלי אלאלוף: הוא אומר שסיכמנו בדיון הקודם.
אלי אלאלוף: תודה שאתה מזכיר לי.
אלי אלאלוף: יש דברים שמסכמים ואני לא זוכר אותם.
אלי אלאלוף: זה ייכלל.
אלי אלאלוף: אדון איציק שושן, התשובה של אגף השיקום אומרת שזה ייכלל בהמשך.
<אלעד גודקר: אני קורא וראיתי גם שלא התייחסו לנכים שהם מצנתרים שתן.
<אלעד גודקר: יש נכים שיש להם דרגת נכות של 50 אחוזים פלוס והם לא מופיעים כאן.
<אלעד גודקר: הרי רוב הנכים שמצנתרים שתן, לרוב קורים להם זיהומים והם הולכים עם שקית וברכב קטן או ברכב שלא מותאם להם, הם לא יכולים לשים את השקית.
<אלעד גודקר: השקית נשפכת להם לצערנו ברכב.
<אלעד גודקר: צריך להתייחס גם לזה.
אלי אלאלוף: יש התייחסות למקרים כאלה?
<ערן יוסף: אין הוראה מיוחדת למקרים האלה.
<ערן יוסף: אם יש צורך בהתאמה פרטנית, ודאי להתאים רכב.
<ערן יוסף: אני לא מכיר סיטואציה כזאת.
<ערן יוסף: לא נתקלנו בה.
אלי אלאלוף: יש תשובה עקרונית שתהיה התייחסות נקודתית לכל מקרה ומקרה.
<מאיר חלבי: בטרם נכנסו לדיונים בתזכיר הנכים וגם אני מבין שעכשיו הולכים לדיונים נוספים, גם הנוגעים בדבר, אגף השיקום ונציגי הארגון, הנושא האקוטי בחייו של נכה צה"ל שמאוד מאוד חשוב לו זה נושא הרכב הרפואי.
<מאיר חלבי: הרכב הרפואי לנכה צה"ל הוא לפני הכדורים.
<מאיר חלבי: כאשר פוגעים לו ברכב, זה דבר שמוציא אותו מדעתו.
<מאיר חלבי: בנוסף לכך, למען השקיפות, אמר ראש אגף השיקום שאני מכבד אותו, לגבי רכב בהתאמה, הכותרת היא רכב בהתאמה יהיה קרוב לרכב היציג עם רגולט קטן.
<מאיר חלבי: זאת צריכה להיות הכותרת, שלכל אחד יהיה מובן וברור.
<מאיר חלבי: צריך לרשום שהתאמה לרכב היא כזאת שהוא קרוב לרכב ובלי כל קשר לאישורים הרפואיים שיש לאותו אדם.
אלי אלאלוף: מה זה א ומר מה שאמרת?
<מאיר חלבי: הוא אומר שאם יש אישור רפואי לרכב בהתאמה, הנכה יקבל את הרכב בהתאמה, קרוב לרכב שלו.
<מאיר חלבי: קרוב ל-1,600, קרוב ל-2,000 סמ"ק, ברגולט קטן.
<מאיר חלבי: אם זה 130, זה 145.
<חזי משיטה: אדוני, יש רכבים שהיינו צריכים להתאים אותם והם עלו יותר מ-75 אחוזים מהמחיר של היציג ומה שהיה בזכאות.
<חזי משיטה: יש גם כאלה.
<מאיר חלבי: בודדים.
<חזי משיטה: אם אתה אומר שאנחנו נוהגים להתאים את הרכב למי שלדוגמה יש רכב מדינה, שולחים אותו לרכבים שונים ומוצאים שיש 150 אלף ו-170 אלף ו-220 אלף שמתאימים לו, אנחנו ניתן לו את ה-150 אלף.
<חזי משיטה: אני אמרתי את זה ואני עומד מאחורי הדברים האלה ואני חושב שזה גם נכון.
<חזי משיטה: כך זה מתקיים.
<חזי משיטה: אנחנו לא הולכים לרכבים לא טובים שהם יודעים שאנחנו בכלל לא מתקרבים אליהם, שהם לא אמינים ואולי השוק שלהם לא כל כך טוב.
<חזי משיטה: אנחנו לא הולכים לדאצ'ה למשל.
<חזי משיטה: לא לקחנו אף נכה לחברה הזאת או לרכב הזה.
אלי אלאלוף: ראשית, אני שמח להמשיך לדון אתכם ולהתקדם.
אלי אלאלוף: אני מרגיש שהדיונים של שעתיים קצרים מדי.
אלי אלאלוף: ביום שלישי הבא יש לנו חלון של שעתיים.
אלי אלאלוף: לי אין בעיה להגיע בשעה 8:00 בבוקר במקום ב-9:00 כדי לקיים דיון אבל זה מוגזם, נכון?
<יעקב זכאי: גם כך אנחנו לא ישנים בלילה.
אלי אלאלוף: אתה רוצה שאני אספר לך מה ראיתי בטלוויזיה בשעה 2:00 בלילה?
<יעקב זכאי: כבוד היושב ראש, כל אחד והשק שלו.
אלי אלאלוף: תגובה יפה.
אלי אלאלוף: בכל מקרה, אנחנו שריינו ליום שלישי בשעה 9:0 בבוקר לדיון בן שעתיים, אם אין לכם התנגדות.
אלי אלאלוף: אם כן, ניפגש ביום שלישי.
מירב בן ארי: אני מחליפה את יושב-ראש הוועדה ומתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העבודה הרווחה והבריאות בהצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע) (תיקון) (הגנה לחיילת או חייל עקב לידה או טיפולי פוריות), התשע"ח-2017 של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי ועוד חברי כנסת.
מירב בן ארי: גברתי היועצת המשפטית בבקשה.
<ענת מימון: למעשה הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה בנוסח שאושר פה בוועדה ושזהה לנוסח שהוגש על ידי חברת הכנסת.
<ענת מימון: הצעת החוק מבקשת לעגן הגנה מפני פיטורין.
<ענת מימון: החוק הזה לא נותן את הזכות עצמה להיעדר, אלא רק נותן את ההגנה מפני פיטורים בדומה למה שחוק עבודת נשים עושה בסעיף 9 שלו.
<ענת מימון: כלומר, חוק עבודת נשים, שהוא המקביל בעולם האזרחי, נותן גם את ההגנה מפני פיטורים וגם מעניק את הזכות להיעדרות, בחוק הזה אנחנו רק נותנים את ההגנה מפני פיטורים.
<ענת מימון: אנחנו עושים פה שני דברים בשני מישורים.
<ענת מימון: דבר ראשון אנחנו נותנים הגנה גם לחיילים בתקופה של חופשת לידה והיעדרויות מכוח לידה, שזה משהו שכיום כבר קיים לגבי חיילות, אז אנחנו מרחיבים את זה לגבי חיילים.
<ענת מימון: דבר נוסף זה סעיף חדש לחלוטין שנותן הגנה גם לחיל וגם לחיילת שעוברים טיפולי פוריות.
מירב בן ארי: מה הקשר של חייל לטיפולי פוריות?
<ענת מימון: גם חיילים.
<ענת מימון: גם עובד אגב.
מירב בן ארי: שהוא הולך אתה?
<ענת מימון: לפעמים גם הוא צריך טיפול.
מירב בן ארי: הייתי ב-IVF שלוש שנים מחיי.
מירב בן ארי: אני יודעת מי יושב ב-IVF.
<קריאה: לא מדובר רק על IVF.
מירב בן ארי: היא דיברה על טיפולי פוריות.
<ענת מימון: יש הפריה חוץ-גופית - - -
מירב בן ארי: אלא אם כן את מדברת על טיפולים של פוריות הגבר.
מירב בן ארי: זו בכלל לא אותה קומה.
מירב בן ארי: הכול מניסיון.
מירב בן ארי: זו פוריות המשפחה, חשבתי שאתם מדברים על זה שהוא מלווה אותה ומחזיק לה את היד.
מירב בן ארי: פוריות זה משהו שהאישה עוברת.
<ענת מימון: ההגנה היא גם לחייל וגם לחיילת.
<ענת מימון: כמובן, ככל שיש אישור רפואי שגם הוא עובר טיפולים וההגנה ניתנת בדומה לגמרי להגנה שבחוק עבודת נשים בכל התקופה שהם עוברים את הטיפולים פלוס 150 ימים לאחר מכן במשך מקסימום של שנתיים מיום שהם החלו להיעדר.
יוליה מלינובסקי: אני מבקשת שנתחיל את ההקראה ונצביע.
יוליה מלינובסקי: אני רוצה לסיים את זה היום.
מירב בן ארי: הצבא?
מירב בן ארי: לפני שאנחנו מתחילים להקריא?
<אודי שגיא: הנוסח מקובל עלינו.
<אודי שגיא: סברנו שמלכתחילה היה אפשר, אבל הכנסת מבקשת לחוקק ואנחנו כמובן מקבלים את זה.
מירב בן ארי: הכנסת אוהבת לחוקק.
מירב בן ארי: זה התפקיד שלנו.
<אודי שגיא: הנוסח מתואם אתנו ומקובל עלינו.
מירב בן ארי: בבקשה גברתי היועצת המשפטית, תתחילי בהקראה.
<ענת מימון: "הצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע) (תיקון) (הגנה לחיילת או חייל עקב לידה או טיפולי פוריות), התשע"ח-2018 תיקון סעיף 1. 1.
<ענת מימון: בחוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע) התשע"א2010- )
<ענת מימון: להלן – החוק העיקרי) בסעיף 1, בהגדרה "חיילת בשירות קבע", במקום "חיילת בשירות קבע" יבוא "חיילת" או "חייל", ובמקום "חיילת המשרתת" יבוא "חיילת או חייל המשרתים.
<ענת מימון: " תיקון סעיף 2. 2.
<ענת מימון: בסעיף 2 לחוק העיקרי – בכותרת השוליים, במקום "חיילת" יבוא "חיילים", ואחרי "קבע" יבוא "בקשר עם היריון או לידה", בסעיף קטן (א) אחרי "בהיריון" יבוא "או חיילת או חייל בשירות קבע שהם", בסעיף קטן (ב) אחרי "החיילת" יבוא "או החייל", בסעיף קטן (ג) אחרי "ולחיילת" יבוא "או לחייל"", סעיף 2 היום בחוק הוא הסעיף שקובע את ההגנה על החיילת מפני פיטורים בתקופת היעדרות בשל חופשת לידה או חל"ת ו-60 ימים לאחר התקופה הזאת.
<ענת מימון: אנחנו פשוט מוסיפים בהתאמה "חייל" לכל הסעיפים האלה.
<ענת מימון: "הוספת סעיף 2א.
<ענת מימון: אחרי סעיף 2 לחוק העיקרי יבוא: "2א.
<ענת מימון: הגבלת שחרור מהתחייבות של חיילים בשירות קבע בקשר עם טיפולי פוריות או הפריה חוץ־גופית.
<ענת מימון: גורם מוסמך לא ישחרר מהתחייבות חיילת בשירות קבע העוברת טיפולי הפריה חוץ־גופית, או חייל או חיילת בשירות קבע העוברים טיפולי פוריות, בימי היעדרם משירות בתקופה שבה הם עוברים טיפולים כאמור או במשך תקופה של 150 ימים לאחר תום ימי ההיעדרות כאמור, אלא בהיתר מאת השר, לעניין סעיף זה, "היעדרות" – היעדרות שהרופא המטפל אישר בכתב כי היא מתחייבת מהטיפול ושהחייל או החיילת בשירות קבע מסרו עליה הודעה מראש למפקדם.
<ענת מימון: הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו לגבי חייל או חיילת בשירות קבע שחלפו שנתיים מהיום הראשון להיעדרותם מהשירות לפי סעיף זה.
<ענת מימון: הוראות סעיף קטן (א) יחולו לגבי חייל או חיילת בשירות קבע העוברים טיפולים כאמור לקראת שתי לידות לכל היותר, ואם עברו טיפולים כאמור לקראת הולדת ילדים מבני זוג קודמים גם לקראת שתי לידות עם בן הזוג הנוכחי.
<ענת מימון: הוראות סעיף קטן (א) יחולו גם על חייל או חיילת בשירות קבע שלא נעדרו מהשירות בתקופת הטיפולים כאמור באותו סעיף קטן, או במשך תקופה של 150 ימים לאחר מועד תחילת טיפולי הפוריות או ההפריה החוץ־גופית, לפי המאוחר, כפי שאישר הרופא המטפל בכתב, ובלבד שהם הודיעו למפקדם על הטיפולים לא יאוחר משבעה ימים ממועד מתן ההודעה על שחרור מהתחייבות ומסרו למפקדם אישור רופא כאמור בתוך 14 ימים מאותו מועד.
<ענת מימון: לא ייתן השר היתר כאמור בסעיף קטן (א) אם השחרור מהתחייבות הוא לדעתו בקשר לטיפולים או להיעדרות כאמור באותו סעיף קטן.
<ענת מימון: הוראות סעיף2(ג) ו-(ד) יחולו לעניין היתר לפי סעיף זה, בשינויים המחויבים".
מירב בן ארי: הצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע) (תיקון) (הגנה לחיילת או חייל עקב לידה או טיפולי פוריות), התשע"ח-2018 עברה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית ותעלה למליאה.
יוליה מלינובסקי: לא יאומן.
מירב בן ארי: יש יושבת-ראש שמכירה את החוק על גופה.
אלי אלאלוף: היום 29 בינואר 2018, י"ג בשבט תשע"ח.
אלי אלאלוף: אני שמח לקיים דיון באחת התחומים שאני במקרה מכיר טוב מהעבר שלי ושהוא באמת זקוק לכיוון הבעיות שמלוות אותו.
אלי אלאלוף: יש לנו פה הצעה לדיון של חברי הכנסת מיקי רוזנטל, שנוכח כאן, מירב בן ארי, ששמעתם אותה, אם לא ראיתם אותה, מרדכי יוגב, עמר חמאד שלא נמצא פה וחבר הכנסת מאיר כהן, ואגב מי שכל הזמן לחץ, חברת הכנסת מיכל רוזין וחבר הכנסת איציק שמולי, אז אני מצטרף גם אתכם.
אלי אלאלוף: הדיון הוא באמת על הבעיות בחסות הנוער לא רק בעקבות המכרז שיצא - יש פה נציגים של הזוכים האפשריים?
אלי אלאלוף: הודיעו שלא יגיעו מראש, כי באמת זה לא סופי.
אלי אלאלוף: כנראה הדיון שמתקיים גם היום בבית המשפט ואתמול, מצב שאין החלטות בינתיים וברור שזה יזמין דיון נוסף.
אלי אלאלוף: חסות הנוער זה אחת האוכלוסיות הכי זקוקות.
אלי אלאלוף: שלום לחברתי קארין אלהרר.
אלי אלאלוף: ובאמת זקוקים לטיפול אינטנסיבי ברמה אחרת ממה שקיים והרבה שנים המשרד יודע שהמצב הוא לא הכי מסודר והכי תקין, למרות שהיו ניסיונות.
אלי אלאלוף: אתם יודעים שהיו תוספות ישירות לגופים שהפעילו את חסות הנוער, אבל עם המכרז וכל התוספות וכל השינויים שהיום, נעלמו.
אלי אלאלוף: התנאים של המכרז, אני חייב להגיד שאני חשבתי שהחשב הכללי של האוצר הוא שיוציא את המכרז והתברר שלא.
אלי אלאלוף: הפעם המכרז יצא ממשרד הרווחה בתנאים שמשרד הרווחה קבע, ובין היתר הוא התכחש לכל ההתחייבויות שהיו לו בעבר ושלא הופעלו וזה הכי מוזר.
אלי אלאלוף: שהופעלו, סליחה, ובמכרז זה התבטא.
אלי אלאלוף: נציגי הרווחה אמרו לי שנמצא פה ראש המטה של הסמנכ"לית.
אלי אלאלוף: גם זה לא?
<נפתלי יעב"ץ: נמצא פה.
<נפתלי יעב"ץ: שמי נפתי יעב"ץ.
<נפתלי יעב"ץ: ראש מטה סמנכ"לית תקון.
קארין אלהרר: מה זה תקון?
אלי אלאלוף: תקון זה היה מנחם וגשל, שהוא המציא את התקון.
מיכל רוזין: איפה מנחם וגשל, איפה?
אלי אלאלוף: בצרפתית לה-תקון - - -, זה משהו, למי שמבין צרפתי.
<משה רון שוקרון: אני משה רון שוקרון ממשרד הרווחה, אני סמנכ"ל רשת, תשתיות ותפעול.
אלי אלאלוף: אז אתה אחראי על המכרז?
<משה רון שוקרון: כן.
קארין אלהרר: איזה סמנכ"ל, סליחה?
מירב בן ארי: תשתיות ותפעול.
אלי אלאלוף: אם הוא שוקרון, אתם יודעים מאיפה הוא בא.
אלי אלאלוף: אנחנו נדע בסוף אם זה מפאז או מ- - -, נצטרך לעשות - - -.
<ענת כהן שמואל: מיכל רוזין היא המציעה הראשונה.
אלי אלאלוף: אז אני אמרתי.
<ענת כהן שמואל: נכון, ואחר עאידה תומא סלימאן.
אלי אלאלוף: מה שהיה כתוב אצלי בנייר.
מיכל רוזין: הוא דואג לי גם כשלא כתוב לו.
אלי אלאלוף: אני אמרתי.
אלי אלאלוף: אז באמת לאור המצב הזה שהוא לא ברור, אבל מה שכן ברור זה שהמצב של חסות הנוער הוא מצב רע מאד.
אלי אלאלוף: תסכול של העובדים.
אלי אלאלוף: אני חושש לטיפול שהילדים אמורים לקבל, כי זה לא ילדים קלים, שיכולים להרשות לעצמם הזנחה זמנית כלשהי, ולכן אני מבקש מהחברים שהציעו ומתקנים אותי שהמציעה הראשונה הייתה מיכל רוזין ואני שמח להתחיל איתך.
מיכל רוזין: אני באמת שמחה שהצלחנו להגיע לדיון הזה ואני מודה על כך ליושב ראש הוועדה.
מיכל רוזין: אני יודעת שהיו הרבה מאד לחצים בעניין, גם עלינו, חברי הכנסת.
מיכל רוזין: אני בכל זאת רוצה לומר, למרות שאני יודעת שהמנכ"ל היה אתמול עד אישון לילה, כמו חלק גדול מהאנשים שנמצאים פה בישיבה, בדיונים עם העובדים.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה לא ראוי וזה מזלזל, לאחר שהוא זה שביקש גם לדחות חלק מהדיונים והעובדה שהוא לא נמצא פה כעת ולא מייצג את משרד הרווחה – עם כל הכבוד לעובדים ואני מכבדת, הכל ראוי ונכון – המנכ"ל, שהוא גם מינוי של השר, צריך להיות פה ולתת את התשובות הראויות.
מיכל רוזין: ולכן אני חושבת שמן הראוי שהוועדה גם תגיד זאת.
מיכל רוזין: אני חושבת שהדיון על חסות הנוער הוא כל כך חשוב לי מעבר ואין ספק שתיכף אני אגע בזכויות העובדים ובנושא של היחס לעובדים מהממשלה, ממשרד הרווחה, אבל אנחנו חייבים לטפל בסוגיה של מיקור החוץ של משרד הרווחה.
מיכל רוזין: זו סוגיה שחוזרת על עצמה כל הזמן שוב ושוב.
מיכל רוזין: ההפרטה שהייתה בשלב ראשון כבר משנת 2009 לעמותות ולאחר מכן עובר על ידי המכרזים לחברות פרטיות.
מיכל רוזין: מכרז אחד, אני מזכירה לכם, בוטל על ידי בית המשפט.
מיכל רוזין: הוא נגע למקלטים לנשים מוכות ועל הרבה מאד מכרזים יש קושי רב גם היום, כשאני פועלת מול משרד הרווחה ומכרזים אחרים שקשורים לנושאים שבהם אני מטפלת.
מיכל רוזין: הסיפור הזה של לעשות מכרז, של להעביר בעצם את תפקידה של הממשלה, תפקידה של המדינה לידיים פרטיות שהאינטרס שלהם הוא לא כמו של עמותה ולא עם המקצועיות והמומחיות שיש לעמותה ועם האידיאולוגיה שעומדת מאחורי השירות של העמותה, אלא להעביר לידיים פרטיות – ואני לא רוצה להגיד פה שום דבר רע על חברה כזאת או אחרת.
מיכל רוזין: זה לא אישי כלפי אף חברה.
מיכל רוזין: אני מדברת פה והטענה שלי היא למדינה ולשיטת העבודה של המדינה ולכן חסות הנוער היא חלק מהדיון הרחב הזה.
מיכל רוזין: כאשר המדינה עושה מכרז - - -
אלי אלאלוף: סליחה, ההצעה השנייה לדיון הייתה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.
מיכל רוזין: כבוד יושב הראש, כאשר המדינה מוציאה מכרז והיא לא מחייבת במכרז את החברה להעניק, קודם כל להעסיק את העובדים שהם אנשי מקצוע.
מיכל רוזין: זה לא רק שהם אנשי מקצוע, זה אנשי שירות, זה אנשים שבאו לתפקיד הזה לא כי הם מרוויחים בו כסף.
מיכל רוזין: הם באו לתפקיד הזה כי יש להם מחויבות אישית ויש להם מחויבות ערכית.
מיכל רוזין: הם מאמינים במה שהם עושים.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים שהם ימשיכו לעבוד עם הנוער הזה.
מיכל רוזין: אתה יודע, גם מתייחסים לזה כאילו זה החלפת סופר מרקט או מכולת או בעלים של איזו חברה סלולארית.
מיכל רוזין: אנחנו צריכים לראות את המטופלים.
מיכל רוזין: אנחנו צריכים לראות את מי שבאנו לשרת, את מי שבאנו להועיל לו, מי שבאנו לעזור.
מיכל רוזין: לא יכול להיות שאת כוח האדם הזה לא נראה כערך, לא נראה אותו כנכס.
מיכל רוזין: הוא נכס של המדינה.
מיכל רוזין: זה אנשים שעובדים שנים עם בני הנוער, מכירים את התחום, מכירים את המקצוענות.
מיכל רוזין: למה אנחנו זורקים – מה שנקרא שופכים את התינוק עם המים.
מיכל רוזין: ההיפך, זה אינטרס של המדינה שבמכרז יגידו אנחנו מבקשים שתקלטו את העובדים, כי העובדים הם נכס.
מיכל רוזין: חושבים שהעמותה לא תפקדה טוב, אני בכלל חושבת שלמדינה יש שיטה לייבש את העמותות ולעבוד לא נכון עם העמותות ואז בסופו של דבר ללכת ולהוציא את זה לחברות פרטיות כי פתאום זה התייעלות.
מיכל רוזין: אחר כך תספר לכם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן על החוויה שלה, עוד לפני שהיא נכנסה לכנסת עם העניין הזה.
מיכל רוזין: אבל אני אומרת בצורה חד משמעית, העובדה שהמדינה לא רואה שצריך להיות חלק אינהרנטי מהמכרז שהעובדים ימשיכו לעבוד, כי הם נכס, הם לא עול.
מיכל רוזין: אתם מתייחסים אליהם כעול, כנטל, כמשהו שאתם צריכים לפתור עם בית דין לעבודה.
מיכל רוזין: תראו בהם נכס.
מיכל רוזין: הם עם האידיאולוגיה, הם עם הכוונות, הם עם המקצועיות.
מיכל רוזין: למה לזרוק את זה ולהביא עובדים חדשים, שיכולים להיות בסופו של דבר גם עובדים טובים, אבל בסופו של דבר יש גם תקופת מעבר.
מיכל רוזין: מי סובל מתקופות המעבר האלה, אם לא באמת השוהים.
מיכל רוזין: לכן אני באמת חושבת שסכסוך העבודה הוא לא ראוי וגם עכשיו קיבלתי מסמך מאתמול בלילה, כבוד יושב הראש, איך משרד הרווחה שוב ושוב – הסעיף הראשון שהוא כותב בכל מקום זה – אין לנו שום אחריות על העובדים, אין לנו שום מחויבות כלפי העובדים.
מיכל רוזין: אני חושבת שפה שורש הבעיה.
מיכל רוזין: הכל מתחיל מהעניין הזה.
אלי אלאלוף: אחת השאלות המאד קשות, איך משרד העבודה, הרווחה במקרה זה, הוא אחראי על הילד והוא לא אחראי על האנשים שעובדים עם הילד.
אלי אלאלוף: זה בריחה מאחריות בהגדרה טכנית יבשה, אפילו לא משפטית.
אלי אלאלוף: זה חוסר אחריות מוחלט.
אלי אלאלוף: האחריות של המדינה היא על הילד.
אלי אלאלוף: ברגע שהיא מכניסה ילד למוסד בהחלטה שלה היא אחראית על הילד.
אלי אלאלוף: להתחמק ולהגיד אני לא אחראית על העובדים זה משחק טוב בבית דין לעבודה, אבל זה לא משחק אחראי כלפי אותם ילדים, שנבין את זה פעם אחת ולתמיד.
אלי אלאלוף: זה לא קניית קופסאות טונה.
אלי אלאלוף: זה ילדים.
אלי אלאלוף: זה אנשים חיים, שלא מעבירים אותם כמו סחורה טכנית, כיסא או שולחן.
אלי אלאלוף: נראה לי פשוט אבסורד.
אלי אלאלוף: משרד כזה, לחשוב שישחרר אתכם מאחריות לכתוב בכותרת של הנייר הזה - רק לא לבני אדם הייתם צריכים לכתוב ואז תשתחררו מהאחריות הזאת.
אלי אלאלוף: אל תיקראו משרד הרווחה.
אלי אלאלוף: זה אחד הדברים שאותי מקומם ויש לי עשרות שנות עבודה בתחום הזה.
אלי אלאלוף: אז אחר כך יש לי עוד מה להוסיף, אבל אני כל כך מזדהה עם זה.
אלי אלאלוף: איך אתם לא אחראים?
אלי אלאלוף: כל הממשלה הזאת מחפשת איך להשתחרר מאחריות טכנית, משפטית יבשה.
אלי אלאלוף: זה ילדים שהם בסיכון, שהם מביאים למערכת האופטימאלית כביכול להיות אחראית.
אלי אלאלוף: תפסיקו להיות רובוטים של היועצים המשפטיים שלכם.
מיכל רוזין: כל מילה בסלע.
מיכל רוזין: אני רק רוצה לסכם.
מיכל רוזין: כשהשר כץ נכנס לתפקידו הוא דרש לקבל אליו, להיות לא רק משרד הרווחה, גם משרד העבודה והרווחה, אז זה עוד יותר מחזק את מה שאתה אומר, האחריות כלפי העובדים.
מיכל רוזין: אני חושבת שקודם כל אנחנו צריכים לפתור כמובן את הסוגיה של חסות הנוער, אבל צריך שמהוועדה הזאת תצא קריאה מפורשת למשרד הרווחה והעבודה, להגיד בצורה חד משמעית: לא יתכן שייצא מכרז בלי שיהיו בו התנאים לעובדים של אותה עמותה או חברה שמחליפים.
מיכל רוזין: לא יכול להיות שנזנח את העובדים ולא ניקח אותם בחשבון והם לא יהיו חלק מהמכרז.
אלי אלאלוף: עאידה, בבקשה, את רוצה?
אלי אלאלוף: את מספר שתיים, למרות שזה לא כתוב, אבל מתקנים.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב, תודה.
אלי אלאלוף: עכשיו זה כתוב במסמך החדש.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, תודה רבה יושב הראש.
עאידה תומא סלימאן: חברתי חברת הכנסת מיכל רוזין אמרה בהתחלה איך עברתי את החוויה הזו, כשהייתי מנכ"לית נשים נגד אלימות והפעלנו מקלטים ודירות מעבר שהקמנו אותם בעמל רב.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את היום שהמשרד החליט להוציא אותו למכרז.
עאידה תומא סלימאן: זה היה המכרז הראשון שהוציאו איזה שהוא גוף רווחתי למכרז בצורה כזו.
עאידה תומא סלימאן: זה היה מקלט לנערות במצוקה בשנת 2003.
עאידה תומא סלימאן: זה היה המכרז הראשון ואנחנו אז הזהרנו ואמרנו שהמשרד מכה בבטן הרכה ואם זה יעבור, כי זה מקלט לנערות ערביות ולאף אחד לא איכפת ולאף אחד לא איכפת מהעובדים האלה, זה יגיע לשאר הארגונים.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את הטראומה של הנערות עצמן, שהופרדו מהנשים שטיפלו בהן לתקופה ארוכה וזה מקלט, זה חירום, זה לא מוסד שהחוסה נשאר בו לתקופה ארוכה ומפתח איזה שהוא קשר, גם אנושי, בסיסי, עם העובדים שעובדים איתו ושעוזרים לו יום יום בהתמודדות עם הקשיים שלו.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את הטראומה של העובדות עצמן, שבמשך חודשיים לא ידעו אם ימשיכו לעבוד או לא ימשיכו לעבוד.
עאידה תומא סלימאן: יקבלו אותן, לא יקבלו אותן.
עאידה תומא סלימאן: ואם יקבלו אותן, באיזה תנאים ולמה הן תצטרכנה כן להסכים כדי שתמשכנה לעבוד בעבודה שעשו מתוך אמונה אמיתית במה שהן עושות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעניין של עובדים ודווקא עובדים עם ניסיון, אי אפשר להחליף אותו עם חברת כוח אדם, כמה שתהיה מאורגנת וכמה שתהיה טובה וכמה שיהיה לה את הראש הארגוני הטוב, כי אנחנו מדברים – כמו שאמרת יושב הראש – לא מדברים על סחורה, אנחנו מדברים על בני אדם ואנחנו מדברים על חיים שלמים של נוער שהוא העתיד.
עאידה תומא סלימאן: זה העתיד.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להבין ואני אמרתי את זה בשנת 2003 ואני עדיין מדגישה.
עאידה תומא סלימאן: שלא ישלו אותנו.
עאידה תומא סלימאן: זה גם לא עניין של יועצים משפטיים, זו מדיניות.
עאידה תומא סלימאן: זאת המדיניות של ממשלות ישראל בשנים האחרונות, להפריט ולהפריט ולהפריט עד שאני לא יודעת לאן נגיע.
עאידה תומא סלימאן: אולי יפריטו קודם כל את הממשלה?
עאידה תומא סלימאן: אולי יקימו איזו חברה שתקבל מכרז ותשים שרים שכן יכולים לתפקד בצורה קצת הגיונית.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת ששר יכול להיכנס למשרד שלו ולהגיד עד כאן, אני לא ממשיך את השיטה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מוכן לקבל את זה שגם עושקים את העובדים וגם עושקים את החוסים וגם לא נותנים את השירות כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: חברה לא תוכל להגיש את הסיוע האמיתי ואת השירות האמיתי, כי היא תרצה להרוויח וכולם יודעים, מכספי המדינה אי אפשר להרוויח, אלא אם דורסים בדרך מישהו.
עאידה תומא סלימאן: אני ניהלתי מוסדות ואני יודעת מה זה ואני יודעת איזה תקציבים מקבלים ובאיזה תזרימים מקבלים.
עאידה תומא סלימאן: ואם חברה תרצה להוציא מזה כסף, זה יהיה על חשבון החוסים.
עאידה תומא סלימאן: גם כן העובדים מצאו עכשיו שיטה חדשה.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לעשות את זה גם על גבי העובדים.
עאידה תומא סלימאן: יש שתי אופציות.
עאידה תומא סלימאן: או שיש עובדים שצברו ניסיון וידע קולקטיבי לאורך שנים והם יודעים מה הם עושים, או שהולכים על אנשים שמוכנים להתפשר על משכורת כי אין להם ניסיון ואין להם קרדיט והם רק מתחילים את הדרך, או שאין להם את המיומנויות.
עאידה תומא סלימאן: המשרד יגיד לי יש פיקוח, אנחנו שומרים.
עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להשתמש במילים גסות.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי במוסדות.
עאידה תומא סלימאן: אם לא הייתי מאמינה במה שאני עושה, שום פיקוח לא היה יכול לפתוח את העין ולראות מה קורה במוסדות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה מוסדות שהם תחת פיקוח והבגדים הטובים יוצאים רק ביום שהמפקח מגיע אליהם והאוכל הטוב מגיע לשולחן רק ביום שהמפקח מגיע.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזו שיטה קרימינלית בעיני.
עאידה תומא סלימאן: המדינה נוטשת את האחריות שלה.
עאידה תומא סלימאן: המשרד לא מקבל על עצמו את האחריות כלפי החוסים וכלפי העובדים; וכפי שאמרת, חברת הכנסת רוזין, זה אבסורד שמשרד העבודה, שמתחתיו אגף אכיפה לתנאי עבודה, הוא בעצמו אותו משרד שגם כן יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל, או שכן יודעת והעיניים נעצמות ולא רוצים לשמוע על זה.
עאידה תומא סלימאן: אחד משני דברים.
עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות שמובילים בצורה שיטתית לפיטורים לא מוצדקים ועבודה לא הוגנת ומצד שני אומרים אנחנו עושים את זה לטובת הנוער, שהוא האזרחים של העתיד.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שעבודת הוועדה והרווחה – ויכול להיות שאני מבקשת משהו מוגזם, אבל היה כדאי לעצור את זה.
עאידה תומא סלימאן: ביקשנו את הדיון הזה לפני חודש, לפני שבועיים, שלושה, אני כבר לא זוכרת.
מירב בן ארי: יותר מחודש כבר.
מירב בן ארי: אני מדברת איתך כבר על - - -
עאידה תומא סלימאן: יותר מחודש, אוקיי.
עאידה תומא סלימאן: את יודעת שהזמן שלי בתקופה האחרונה מבולבל.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאנחנו דחינו על פי בקשת מנכ"ל משרד הרווחה.
מירב בן ארי: של המנכ"ל.
עאידה תומא סלימאן: כן, מה הוא עשה?
אלי אלאלוף: כי היה דיון בבית המשפט, הוא אמר עדיף שנגיע אחרי הדיון בבית המשפט.
קארין אלהרר: ומה היה בבית המשפט?
אלי אלאלוף: אתמול היה אמור להיגמר, זה התפוצץ וזה נדחה להיום.
אלי אלאלוף: אז יש דיון נוסף.
אלי אלאלוף: זו גם הסיבה שהם מצאו לנכון לנצל - החברות שזכו - כדי לא להופיע היום.
אלי אלאלוף: אבל אני מזכיר אותן, מזכיר.
אלי אלאלוף: אחת היא חברה בורסאית, דנאל.
קארין אלהרר: דנאל, נכון.
אלי אלאלוף: היא בורסאית.
אלי אלאלוף: לא פחות ולא יותר.
אלי אלאלוף: היא מצוּוה להרוויח ואם היא מצווה להרוויח היא מרוויחה על חשבון השירות שהיא לא נותנת.
אלי אלאלוף: זה לא שהיא מביאה כסף.
אלי אלאלוף: היא מנצלת לטובתה כדי להצדיק את קיומה, את אי מתן השירות לילד כדי להרוויח.
אלי אלאלוף: אותו דבר החברה השנייה, שהיא לא בורסאית, החברים האחרים, תפארת.
אלי אלאלוף: תפארת – המילה הגדולה הזאת - - -
קארין אלהרר: לתפארת מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: וגם כן מעוניינת ברווחים.
אלי אלאלוף: וכדאי שתבינו פעם אחת ולתמיד.
אלי אלאלוף: יש הבדל בין עמותה שעובדת לשם שמיים, כולל הניהול שלה, וגופים מסחריים שעובדים למען הרווחים שלהם.
אלי אלאלוף: כל עוד שלא תצליחו לעשות את זה, ולא חשוב מה יגידו לכם היועצים המשפטיים.
אלי אלאלוף: תושיבו אותם על הראש, איך שתרצו.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה לתת ילד לאחריות של גוף שמרוויח על הגב של הילד.
אלי אלאלוף: לא תצליחו לשכנע.
אלי אלאלוף: סליחה שאני שחצן ואגיד מה עשינו ברש"י.
אלי אלאלוף: אני לא הסכמתי להרוויח על שום תכנית.
אלי אלאלוף: הוספנו כסף כדי לקבל משכורת טובה לי, אני מודה, אבל לבוא ולתת את זה לגוף מסחרי, שמראש אתם אומרים לו תרמה אותנו, כי אין לכם שום יכולת לפקח.
אלי אלאלוף: זה בלוף אחד גדול.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שהמערכת במדינה הזאת – כל מה שקשור לפיקוח – הוא יותר ויותר חלש.
אלי אלאלוף: למרות שמוסיפים תקנים, אז לא מצליחים לגייס, וכשמגייסים אז מצליחים לגייס ברמה סופר נמוכה והם מתעצלים ואין להם תנאי שירות כדי להגיע לפיקוח מפתיע, אז מודיעים מראש.
אלי אלאלוף: אז באמת כמו שאמרת, האוכל יותר טוב, כי זה למפקח, זה לא לילד.