GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רות פרמינגר: אני רוצה לחדד את הנקודה.
<רות פרמינגר: התהליך שנעשה כאן הוא בעצם להביא עד לרמה של נקודה בתוך חקיקה במילה כתובה.
<רות פרמינגר: אני חושבת שצריך להבין את המשמעות הקשה אפילו הייתי אומרת.
<רות פרמינגר: נכון שזו דרישה ראויה אבל זאת משמעות קשה.
<רות פרמינגר: את אומרת שהיום פקידים יבואו ויסתכלו ויאמרו: אדוני, זה מה שכתוב, אני לא זז מכאן מילימטר.
<רות פרמינגר: מה שהיה אפשרי עד היום.
מאיר כהן: בסופו של יום זה עדיף על פני כל מיני אינטרפרטציות.
מאיר כהן: זה טוב לכם.
<רות פרמינגר: כן, אבל ב-25 אחוזים האלה, האופציה לתת להם לרשום - - -
<רפי כהן צמח: זה לא היה כתוב.
מאיר כהן: כדאי שכל הסכמה תהיה מעוגנת.
<רות פרמינגר: זה נכון אבל אני רוצה להגיד שלהכניס את האופציה שמשרד הביטחון יכתוב התניה בחוזה חדש, זאת הרעה של המצב הנוכחי מפני שכאשר אתה לא יכול לרכוש ב-25 אחוזים רכב שלם, זה לא יכול להיות כך.
<רות פרמינגר: לכן האופציה הזאת שהייתה במקום הוויה דלרוזה לקבל רכב אחר, היא משרתת את משרד הביטחון והאופציה שאדוני נותן להם להוסיף את זה בחוזה חדש, זאת הרעה וזה לא הוגן.
אלי אלאלוף: לא חוזה חדש.
<רות פרמינגר: רכישה חדשה.
אלי אלאלוף: בתנאים הנוכחיים, ואני שומע את הדעות השונות שלכם, ההרגשה היא שכשאני קונה את הרכב הישן שהמדינה העמידה או לא המדינה, לא יודע מי, אני לא בעל הבית עליו.
אלי אלאלוף: אני משלם ויש לי שותף שמחליט איך אני משתמש בו.
אלי אלאלוף: למה שיקנה את זה?
אלי אלאלוף: ישאיר את זה לאגף השיקום שיגדיל את המאגר שלו.
אלי אלאלוף: אם הוא קנה אותו, זו בעלות בלעדית שלו.
אלי אלאלוף: סעיף שני.
אלי אלאלוף: אם אתם רוצים אחר כך לשנות את התנאים, תתחילו מעכשיו בחוזה המכירה ותכתבו את הסעיפים שאתם יכולים, אגף השיקום, להתערב.
אלי אלאלוף: זה סעיף אחר.
אלי אלאלוף: עד עכשיו אני עוזר לנכים ובצורה השנייה אני עושה שזה יהיה טוב לשני הצדדים, שקונים ויודעים למה הם קונים, איך קונים ובאיזה תנאים.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה הכי פשוט.
<עוזי בן חיים: אני מבקש, במסגרת העזרה שלך, אם אפשר להוסיף לאותו סעיף שלהם, כרגע זה מוגבל רק לנכים מיוחדים מאה פלוס והשאלה אם אפשר להרחיב את זה גם לנכים שיש להם מנגנון יד מלא שרוצים להשתמש באפשרות הזאת.
<עוזי בן חיים: יש נכים שהם לא מאה פלוס.
<עוזי בן חיים: שיוכלו גם הם לרכוש.
אלי אלאלוף: היום קונה רכב רק מי שהוא נכה מאה פלוס?
<עוזי בן חיים: רק מאה פלוס.
<עוזי בן חיים: בלבד.
<פזית תדהר: הוא קונה רכב שהיה בשימושו קודם.
<קריאה: הוא לא יכול לקנות כל רכב.
<פזית תדהר: כל המטרה כאן הייתה לאפשר שיהיה לו עוד רכב.
אלי אלאלוף: זה אומר שלא מדובר בכל רכב ורכב.
<עוזי בן חיים: גם כך הם מוכרים את זה בשוק הפתוח.
<עוזי בן חיים: למה אי אפשר לתת לנכים?
<עוזי בן חיים: גם כך אנחנו לוקחים רכב מהמאגר.
<עוזי בן חיים: למה לא לאפשר לנו לקנות רכב שיש בו מנגנון יד מלא ומשמש אותנו?
<עוזי בן חיים: אין הרבה אנשים שיש להם מנגנון יד מלא.
<עוזי בן חיים: למה לא לאפשר?
אלי אלאלוף: אחד החוקים הכי שנואים עלי זה חוק המכרזים.
אלי אלאלוף: הם מחויבים במכרז וזהו.
<פזית תדהר: אתה יכול להתמודד במכרז.
אלי אלאלוף: יש כאן את חוק המכרזים שהוא אחד השטויות של המדינה.
אלי אלאלוף: מותר לי להגיד.
אלי אלאלוף: הודעתי שאני כבר לא כאן בעוד כמה שנים.
אלי אלאלוף: אתם עושים מכרזים, עושים מכרזים במדינה שלנו על טיפול בילד.
אלי אלאלוף: מחר אני עוזר לו, יביאו מישהו, לא שאני לא טוב אלא זורקים אותי ומביאים מישהו אחר.
<עוזי בן חיים: אבל הם רוצים לעזור לנכים.
<עוזי בן חיים: אז מה לא הגיוני כאן?
אלי אלאלוף: מפני שזה עניין של מכרזים.
אלי אלאלוף: לא, חבר'ה, אנחנו לא יכולים.
אלי אלאלוף: זה לא נכנס בחקיקה הזאת למרות שזה מאוד הגיוני מה שאתה אומר.
אלי אלאלוף: אתם אומרים דברים סופר הגיוניים אבל זה לא החוק.
<רינת גולד גזית: יש לי מספר הערות אחרות, אם אפשר.
<רינת גולד גזית: נאמר קודם בנוגע להורדת הרף התחתון בסמ"קים של הרכב והתקבל בשמחה רבה מה שאמר עורך דין ערן יוסף.
<רינת גולד גזית: אני מבקשת להפנות את תשומת הלב לכך שכל עוד לא מורידים את האמירה שלא יעלה על 3,800 סמ"ק, אין שום משמעות לזה שמורידים את הרף התחתון אלא להפך.
<רינת גולד גזית: הרף התחתון חסם בדרך.
<ערן יוסף: אמרנו שזה מיותר, אבל התעקשתם על זה.
<קריאה: רק את הרף העליון ביקשנו.
<פזית תדהר: שלא יהיה רף בכלל.
<רינת גולד גזית: מה שכתוב היום זה רכב 3,800 סמ"ק ולא עד 3,800 סמ"ק.
<רינת גולד גזית: הכול כמובן אני אומרת בהתאמה.
<רינת גולד גזית: זה מה שצריך להיות.
<רינת גולד גזית: ברגע שאומרים לא יעלה על, אנחנו בעצם פותחים את הפתח מ-3,800 עד 1,300.
<רינת גולד גזית: אין לנו שום רף תחתון.
<רינת גולד גזית: לכן זה לא באמת פותר את הבעיה.
<פזית תדהר: ואם מחר בבוקר אין רכב 3,800?
<רינת גולד גזית: אז יעלו למעלה.
<פזית תדהר: זה מה שנאמר קודם.
<פזית תדהר: שוק הרכב משתנה.
<פזית תדהר: קשה למצוא 3,800, זה יהיה חוק בלתי ניתן ליישום כי יבואו ויגידו לנו לי רכב 3,800 אבל אין בשוק.
<פזית תדהר: מה יהיה?
<פזית תדהר: תגידו לי מה יהיה.
<יעקב זכאי: אתם תמצאו לו פתרון כי הוא איבד את זכות הניידות.
<פזית תדהר: אבל אין לנו סמכות לעשות כי החוק אומר תנו לו רכב 3,800.
<פזית תדהר: אין רכב כזה.
<רינת גולד גזית: אז תעלו למעלה.
<רינת גולד גזית: אם תקרה סיטואציה קיצונית כזאת, יעלו למעלה.
<יעקב זכאי: על זה בדיוק העירו לכם שאתם צריכים להיות גמישים.
<יעל סלנט: זאת בעצם הערה שחזרה גם לגבי הרכב הרפואי והיא חוזרת עכשיו גם על רכב בבעלות המדינה.
<יעל סלנט: זה נכון שברגע שאומרים שלא יעלה על, זה גם יכול להיות הרבה פחות.
<יעל סלנט: ערן גם אמר בדיון הקודם שבעצם ההגדרה שלא יפחת מ-, נועדה להגן כדי שאי אפשר יהיה לרדת הרבה מדי בסמ"קים אלא שתהיה רשת עליונה ורשת תחתונה וייתנו איפה שהוא באמצע או לפי הגבוה, תלוי מה יהיה.
<ערן יוסף: זה הכול בתיאום עם הארגון.
<ערן יוסף: רכב שמוסכם עם הארגון.
<ערן יוסף: אנחנו לא עושים את זה בחלל האוויר.
<יעל סלנט: זה נכון שאם אנחנו מורידים כמו שהחליטה הוועדה, זה גם יכול להיות - - -
אלי אלאלוף: יש לי הצעה ותגידו מה היא שווה.
אלי אלאלוף: אני מוכן להתקפל ממנה.
אלי אלאלוף: היא לא עקרונית אלא היא טכנית.
אלי אלאלוף: הבטחתם תשובה אבל אני אומר שאם היום יש רכב עם סמ"ק מסוים ואי אפשר למצוא אותו, צריך לחפש רכב אלטרנטיבי בדיון בין הנכה לבין האגף.
אלי אלאלוף: לא לדבר לא על למעלה ולא על למטה.
אלי אלאלוף: תשאירו את הגמישות בידיים שלכם.
אלי אלאלוף: לא צריך לדבר.
אלי אלאלוף: אם אין 1,800 או 3,800, תשאירו את ההחלטה הנדרשת כאופציה למשא ומתן ביניכם.
<ערן יוסף: הבעיה אדוני שההוראה והחוק שאנחנו מנסים לקבוע, יש בו קטגוריות.
<ערן יוסף: אם היה רכב אחד, אין בעיה.
<ערן יוסף: אבל הזכאויות של הנכים בנכויות השונות מוגדרות לקטגוריות ספציפיות ואם אנחנו לא נכתוב איזשהו רפרנס, בעצם יש לך קטגוריות שאין מעליהן כלום.
אלי אלאלוף: הרפרנס כתוב.
אלי אלאלוף: באיזה רגע אתה לא יכול להתבסס על הרפרנס?
אלי אלאלוף: כי הרכב כבר לא קיים ברפרנס שלך.
אלי אלאלוף: אז תשאיר את זה לדיון בינך לבין הנכה.
אלי אלאלוף: כשאני אומר נכה, זה תמיד בכבוד רב שלא תהיה חס וחלילה פרשנות אחרת.
<ערן יוסף: אפשר לכתוב לצורך העניין ברכב בדרגה הנמוכה ביותר, רכב טויוטה קורולה 1,600.
<ערן יוסף: אז החלפה היא החלפה.
<ערן יוסף: אנחנו לא רוצים לכתוב את זה בצורה הזאת.
<ערן יוסף: אני צריך לכתוב משהו.
<ערן יוסף: אני צריך לכתוב איזשהו בסיס.
אלי אלאלוף: אז תכתוב ברכב שבמשא ומתן בין הנכה לבין האגף.
<רפי כהן צמח: יש לנו ועדה כזאת.
<ערן יוסף: אז זה יהיה לגבי כל הרכבים?
<רפי כהן צמח: לא חריגים.
<רפי כהן צמח: רכב יציג.
<סאלאח ריזק: עשר שנים זה לא מעודכן.
<רפי כהן צמח: הנושא הזה בעייתי רק ב-3,800.
<רפי כהן צמח: בקטגוריות הקודמות שהוא אמר, 1,600, 1,800 ו-2,000, עם זה הייתה בעיה.
אלי אלאלוף: היועצת המשפטית אומרת למה לא לכתוב בסכום.
<יעל סלנט: אם זאת אמת מידה כספית, מה המשמעות?
<יעל סלנט: ברגע שאתם מדברים על אמת מידה כספית, מה המשמעות של אין בשוק 3,800?
<ערן יוסף: אנחנו מוכנים להוריד את הסמ"קים ולכתוב את הכסף.
<ערן יוסף: מוכנים.
<סאלאח ריזק: עשר שנים לא עדכנתם את הסכום של רכב המדינה.
<סאלאח ריזק: זה מכתב של שר הביטחון.
<סאלאח ריזק: עשר שנים לא עדכנת את הסכום.
<ערן יוסף: למה שאני אעלה אם המחירים לא עלו?
אלי אלאלוף: חבר'ה, אומר לכם הייעוץ המשפטי של משרד הביטחון שהמחירים ירדו, אפילו אני שלא בקיא בנושא הרכב יודע שזה נכון.
<קריאה: הם ירדו רק בדולר.
אלי אלאלוף: לא רק בדולר.
אלי אלאלוף: גם בשקלים.
אלי אלאלוף: אנחנו גאים במטבע החזק שלנו ונתבסס רק על השקלים.
אלי אלאלוף: אני ממש מתחיל להרגיש רע.
אלי אלאלוף: כל דבר שנאמר על ידי האגף, הוא מיד מוטל בספק.
אלי אלאלוף: זאת אחת המטרות של הדיון הפתוח בהשתתפות
אלי אלאלוף: כם, בניית מערכת אמון.
<חיים בר: אני אתחיל מהאמון.
<חיים בר: יש לי אמון מלא במערכת ואני עובד אתה מצוין.
<חיים בר: כל מה שמגיע ממני למערכת מאושר בסגל של הנהלת הארגון.
<קריאה: הוא מרמה את כולם.
אלי אלאלוף: אזהרה.
אלי אלאלוף: מי שמטיל ספק ביושר של כל אחד שמדבר, עדיף שיקום לבד.
<חיים בר: כדי שיהיו כאן הדברים ברורים.
<חיים בר: לצערי אני אומר את זה פעם נוספת.
<חיים בר: בנושא של הרכב יש מצב שחברה מסוימת מורידה רכב מסוים מהכביש ולא מייצרת יותר בנפח מנוע מסוים.
<חיים בר: יש ועדה ובוועדה הזאת יושבים נציגי אגף השיקום, ארגון נכי צה"ל ומהנדסי רכב ובוחנים רכבים שיש להם שני מרכיבים: נפח המנוע והמחיר.
<חיים בר: היום אתה יכול למצוא את אותה שלדת רכב עם 1,600 סמ"ק במקום 2,000 סמ"ק והוא מתאים לאותו אדם שנסע בו אלא שה-2,000 ירד ל-1,600 סמ"ק.
<חיים בר: שם הוא היה מותאם והיום הוא לא מותאם, אז מה קרה?
<חיים בר: אז מחפשים את הרכב שמתאים עם מחיר ואותו מכניסים בהסכמה.
<חיים בר: זה נכנס וכך זה עובד.
<קריאה: אני אגיד לך מה קרה.
<קריאה: הנכה לא מקבל ברגע את דמי הביטוח המלאים.
<קריאה: זה מה שקרה.
<חיים בר: הדבר השני.
<חיים בר: אני רוצה אדוני היושב ראש להסביר את הנקודה בגללה אנחנו יושבים כאן כל כך הרבה דיונים לעומת הדברים שהיו קודם.
<חיים בר: הדיונים הקודמים עברו כי הם היו בהסכמה.
<חיים בר: הנושא הזה, לא דנו עליו.
<חיים בר: נושא הרכב הרפואי, לא דנו בו ובכוונה משכו אותו למועד הזה.
<חיים בר: עכשיו אנחנו באמצע תזכיר.
<חיים בר: באמצע החקיקה.
<חיים בר: לכן עכשיו יושבים על כל הדברים.
<חיים בר: יש דברים במוסכמות ואנחנו ישבנו גם אתמול ודיברנו ויש בינינו הבנות על דברים.
<חיים בר: יש דברים שאין בינינו הבנות אבל כל הדברים שעולים עכשיו, אנחנו צילמנו מצב.
<חיים בר: לא כמו שנאמר בישיבה הקודמת שצילמנו את מה שנתנו אלא להפך, לשים את מה שהיה בעבר, לשים למצב קיים ואת זה לחייב.
<חיים בר: גם הדברים האלה, שינויים טכניים אלה, ההערה הזאת או ההערה האחרת כמו הנושא של ה-500 קילומטרים, אני אומר לך אדוני שעשרים שנים אני במערכת ובשביל לקבל את ה-500 או ה-700 קילומטרים האלה, היה צריך להביא אישור מבית הלוחם שאתה שם או מבית עיוורים שאתה מתנדב שם ובזה היית מקבל את הכסף.
<חיים בר: אף אחד לא ביקש קילומטרג' ואף אחד לא עשה כלום.
<חיים בר: מיותר להיכנס לשם בכלל.
<חיים בר: מיותר לחלוטין.
<חיים בר: זה בא לשיקום, זה לא בא לדמי ניידות.
<חיים בר: זה לא קשור.
<חיים בר: דמי ניידות, שייתנו לו בשביל זה שהוא נוסע עם הרכב הרפואי לחמי מרפא, לוקח לו שמונה חודשים לקבל אותם מהיום שהוא מגיש.
<חיים בר: תעזבו.
<חיים בר: לכן אני אומר שכל הדברים האלה צריכים להיות.
<חיים בר: הנושא האחרון שאני רוצה להתייחס אליו.
<חיים בר: אין כאן חילוקי דעות בין אף אחד בארגון נכי צה"ל.
<חיים בר: כל מי שהיה צריך לאשר, אישר את זה.
<חיים בר: הנושא של שלושה וחצי שנים, אין לי התנגדות שזה יחזור להיות שלוש וחצי שנים.
<חיים בר: אין לי.
<חיים בר: אבל אנחנו חתומים על הסכם שזה אומר ארבע שנים.
<קריאה: זה יהיה שלוש וחצי שנים.
<חיים בר: אם יחליט המחוקק היום לשנות את זה, אני לא מתנגד.
<חיים בר: אני לא מאמין שיש כאן מישהו שמתנגד אבל צריך לשאול למה זה קרה.
<חיים בר: אני לא מתנגד.
<חיים בר: אני רוצה שלוש וחצי שנים אבל אני חתום על הסכם שאומר ארבע שנים כדי שכל אלה שהם לא בקריטריון לקבל רכב, יהיו.
<קריאה: מכרת אותנו תמורת כסף.
אלי אלאלוף: אדוני, אתה יכול בבקשה לצאת לבד.
אלי אלאלוף: תעשה לי טובה, צא, תנוח כמה דקות ותחזור.
אלי אלאלוף: אתה לא מפריע לדיון.
אלי אלאלוף: זה פשוט עניין של מוסר בינינו, של מצפון של הבנה אחד את השני.
אלי אלאלוף: אני מאוד מכבד כל אחד מכם אבל אתה לא יכול לשבת ולעשות מה שעשית.
אלי אלאלוף: אני מרגיש רע מזה אבל בואו, תתאפקו קצת.
<חיים בר: אני רוצה לסיים.
<חיים בר: הנושא של השלוש וחצי שנים או ארבע שנים, זה היה כמו שמונה סעיפים נוספים שהיו במסמך המנכ"ל וזה עבר בחקיקה וזה עבר בממשלה.
<חיים בר: אנחנו לא מתנגדים שזה יהיה שנתיים.
<חיים בר: לא מתנגד.
<חיים בר: אם מסכימים, בבקשה.
אלי אלאלוף: מה עכשיו?
אלי אלאלוף: זה הסיכום?
<חיים בר: מה שתחליטו.
אלי אלאלוף: את זה ידענו.
<עידן קלימן: שתי הערות קטנות.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה לדון בשום דבר שקשור לארגון.
אלי אלאלוף: אני כאן כדי לעזור, להוציא חוק וכל ההסדרים שהיו ביניכם.
<עידן קלימן: אני לא יודע על איזו הסכמה מדבר יושב ראש הארגון כי אם אני לא בחדר, אני לא יכול להסכים או לא להסכים.
<עידן קלימן: מה שאמרתי, על זה אני עומד.
<עידן קלימן: אם אני לא בחדר, אני לא יכול להסכים.
<עידן קלימן: קיבלתם רמז בישיבה האחרונה.
<עידן קלימן: לא נעניתם לרמז.
<קריאה: למה לא הזמנת אותו?
<קריאה: הייתה לך המלצה.
<עידן קלימן: אל תעזרו לי.
<עידן קלימן: אדוני, אני רוצה להאיר את עיניך.
<עידן קלימן: זה לא שעל כל דבר שהאגף אומר, אנחנו קופצים.
<עידן קלימן: זה בדיוק הפוך.
<עידן קלימן: כל דבר שאנחנו רוצים, הם קופצים.
<עידן קלימן: לא מאמינים לנו.
<עידן קלימן: בדיוק מה שאמרת לפני כן, היכן בודקים את ה-500 קילומטרים, איזה טפסים צריך להגיש ומה צריך לעשות.
<עידן קלימן: ההפך הוא הנכון.
<עידן קלימן: כשאני הערתי את המינימום של ה-3,000, רק באתי לקראת האגף, לעזור לאגף כי אני אישית נסעתי עד עכשיו, עד לפני כמה שנים, ברכב 2,800 והוא היה בסדר גמור.
<עידן קלימן: נכון אלי סבן?
<עידן קלימן: תשע שנים נסעתי עליו והיום אני נוסע על 3,000 ולא על 3,800 ולא על 6,000.
<עידן קלימן: אז מה שאני באתי לומר, בדיוק את מה שאתה אמרת והם ישר קפצו עלינו.
<עידן קלימן: להוריד את הסמ"קים כדי לייצר את הגמישות שכל אחד יוכל לקבל מה שהוא רוצה ומה שמתאים לו.
<עידן קלימן: אז התגובה שנתקלנו בה היא חוסר אמון שלהם כלפינו ולא הפוך.
<עידן קלימן: זו הבעיה.
<עידן קלימן: זה בסיס הבעיה.
אלי אלאלוף: יש לנו הצעה שתאמר אותה היועצת המשפטית.
<יעל סלנט: אנחנו שמענו את עניין הסמ"קים, גם בכל הנוגע לרכב הרפואי וגם בכל הנוגע לרכב הרפואי בבעלות המדינה, ואנחנו מבינים, גם משרד הביטחון מבין, את הקושי שמציגים כאן.
<יעל סלנט: זה נכון מה שרינת אמרה, שברגע שמורידים את הרף התחתון, בעצם מה שעושים זה מורידים את ההגנה מלמטה כי אומרים בנפח מנוע שלא יעלה על איקס, זה גם יכול להיות בנפח מנוע הרבה יותר נמוך מאיקס.
<יעל סלנט: לכן אולי אפשר לחשוב על איזשהו כיוון.
<יעל סלנט: אנחנו ננסה לדבר עם משרד הביטחון.
<יעל סלנט: הדברים הם מאוד בוסר אבל אחד הרעיונות שעלה הוא לקבוע שהנפח יהיה בנפח מנוע של איקס ולעשות איזשהו סעיף כללי שאומר שאם אין רכב בנפח מנוע איקס, אז ייתנו רכב בנפח מנוע שהכי קרוב לאיקס הזה שאותו נגדיר בכל קטגוריה וקטגוריה.
אלי אלאלוף: ובתנאי שהוא משרת אופטימלית את הנכה.
<רות פרמינגר: אולי כדאי לקבוע רף תחתון.
<רפי כהן צמח: בתנאי שהוא צמוד למחיר של האיקס.
<קריאה: יש היבט של מחיר.
<רינת גולד גזית: יש לי עוד הערות נוספות לחלק של הסעיף שכבר הוקרא.
<יעל סלנט: נקרא את סעיף קטן (ז) ואולי בדיון הבא נמשיך לשמוע אתה ההערות.
<יעל סלנט: נכה שקיבל רכב רפואי בבעלות המדינה ונוסע לחוץ לארץ על חשבונו ומבקש לשנע את רכבו ליעד הנסיעה ובחזרה, יקבל סיוע במימון הוצאות הובלת הרכב לחוץ לארץ ובחזרה בסכום שלא עלה על 9,410 שקלים חדשים ולא יותר מהסכום ששילם בפועל.
<יעל סלנט: זאת תוספת של משרד הביטחון שנענה כאן לבקשת המשתתפים בדיון להוסיף את השינוע לרכב לחוץ לארץ שהיה בהוראות אבל לא נכנס לתזכיר.
<יעל סלנט: יש הסכמה להוסיף.
<יעל סלנט: זה מה שמגלם הסעיף.
<יעל סלנט: אני חושבת שיש כאן עוד הרבה הערות שלא שמענו.
<רות פרמינגר: אדוני, הערה כללית אחת.
<רות פרמינגר: בדיון הקודם ביקשתי מטעם ארגון נפגעי פעולות איבה להיות נוכחת בישיבות במשרד הביטחון.
<רות פרמינגר: אני מוכרחה להגיד שאני לא רוצה להטיל דופי באף אחד אבל מתייחסים אלינו אפשר להגיד כסרח עודף אבל אני לא רוצה להגיד במילה הזאת.
<רות פרמינגר: אדוני, בבקשה, אנחנו מבקשים.
<רות פרמינגר: הזכויות שלנו הן בדיוק אותן זכויות של נכי צה"ל.
<רות פרמינגר: ביקש ממני היועץ המשפטי לדבר עם היועץ המשפטי של ביטוח לאומי, הוא תמך בעניין ואני מבקשת שיתייחסו אלינו בכבוד.
<רות פרמינגר: אנחנו רוצים להיות נוכחים בישיבות האלה.
אלי אלאלוף: איפה הנציגים של הביטוח הלאומי?
אלי אלאלוף: למה הם לא באים?
<רות פרמינגר: מנהלת האגף לא בארץ.
אלי אלאלוף: יש מנהלת אחת בביטוח לאומי?
<רות פרמינגר: חשוב לי להגן עליהם כי הם גם תומכים בנו.
אלי אלאלוף: אני אשמח לטובתכם, לטובת הדיון, שיבואו לכאן גם נציגי הביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: כדאי שיבואו.
אלי אלאלוף: אני מבקש מאגף השיקום להזמין את הנציגים.
<ערן יוסף: אנחנו לא יכולים לנהל משא ומתן עם ארגון שהוא ארגון יציג של הביטוח הלאומי בלי שביטוח לאומי נמצא בחדר.
אלי אלאלוף: התחלתי בזה.
אלי אלאלוף: אני ביקשתי שהביטוח הלאומי יבוא.
אלי אלאלוף: אני אעביר בכתב מטעם הוועדה הודעה לביטוח לאומי שישלח את הנציג שלו לכל הדיונים.
אלי אלאלוף: יש לי בשורה טובה לחבר שלי יהודה דורון.
אלי אלאלוף: מסרו לי שבוועדת השרים לענייני חקיקה החוק של הנכים החדש עבר.
אלי אלאלוף: זאת בשורה טובה למרות שלא כולם יצאו עם כל תאוותם בידם.
אלי אלאלוף: אני כבר תכננתי את הנאום שלי.
אלי אלאלוף: אני אתחיל בתודה לכם, הנכים.
אלי אלאלוף: יש מאבק שנעשה ואתם סבלתם כדי להשיג את מה שהשגתם גם אם זה לא מספיק ואני אתכם בכל הניתוח הזה.
אלי אלאלוף: אני שמח שאנחנו היום כנראה נוכל במליאה לקיים הצבעה ראשונה ואז זה יחזור לוועדה שלנו כדי שנתחיל ואז תסלחו לי אם "נזניח" אתכם לטובת הנכים הכלליים.
אלי אלאלוף: חברים, צהרים טובים.
אלי אלאלוף: היום ה-30 בינואר 2018, י"ד בשבט התשע"ח, השעה 11:37 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: במסגרת ציון יום המודעות לבריאות בכנסת בחרנו בוועדה שלנו לדון באילת, במצב הבריאות באילת.
אלי אלאלוף: למרות כל הידע שלי על אילת ואהבתי לעיר - העבודה בעבר באילת, אף פעם לא מרגישים שעובדים באילת רק עושים דברים נפלאים – וההיכרות הוותיקה שלי עם ראש העיר מאיר יצחק הלוי, אני שמח שדנים בעיר אילת.
אלי אלאלוף: חזרתי לאילת אחרי כמה שנים שלא הייתי בה במסגרת העבודה בזכות חברתי יעל גרמן.
אלי אלאלוף: יעל הציעה שניסע לאילת ונראה שם את מצב הבריאות.
אלי אלאלוף: למרות הפיתוח המדהים של העיר אילת וההתפתחות האדירה של העיר, חזרנו – כל אחד לחוד, אני באוטובוס והוא בטיסה – וכל הדרך ראיתי כמה מערכת הבריאות זקוקה למדיניות חדשה בצורה מאוד מהותית.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהשיח הכי קשה שהיה לי היה עם הקשישים כמוני, אנשים בגיל שלי, שנתנו לי להרגיש שהם מוזנחים, שחסר להם ביטחון בריאותי מסודר, שלא מוצאים את השירותים בזמן ובאיכות הנדרשת וגם בתדירות הנדרשת, שזה יותר חשוב.
אלי אלאלוף: למרות כל המאמצים, ואני לא בא לפגוע חס וחלילה באף גוף שעובד באילת, אנחנו מחפשים לחזק אותם ולשנות מהותית את המערכת, גם החוקתית וגם הארגונית לעיר אילת בתחום הזה.
אלי אלאלוף: אנחנו חושבים על חקיקה שנדרשת בתחום הבריאות באילת.
אלי אלאלוף: אנחנו חושבים על גיוס היכולות של כל חברי הכנסת, גם אלה שלא נמצאים כאן, כדי להביא לאילת את המשאבים הנדרשים.
אלי אלאלוף: אני שמח שבאתם, אדוני ראש העיר, אני מודה, ראש העיר הוא חבר טוב.
אלי אלאלוף: הכרתי את ראשי המועצות האזוריות בערבה ותמיד ייחלתי שהערבה תתפוצץ מאוכלוסייה למרות שלא תמיד ראשי הרשויות האזוריות רצו את זה אבל עכשיו יש לי אפילו קשר משפחתי כי האחיין שלי החליט להיות בבאר אורה.
אלי אלאלוף: זה אזור ועיר שאפשר רק להתאהב בה.
אלי אלאלוף: אנחנו גם צריכים לעשות חשבון נפש ולדעתי גם הקופות צריכות לעשות חשבון נפש וגם המערכות השונות.
אלי אלאלוף: אם לא יהיה חשבון נפש, זה יהיה מלאכותי מאוד.
אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו מנסה לעשות פעולה נקודתית ואילת זקוקה למערכת בריאות שונה בתהליך ומערכתית כוללת.
אלי אלאלוף: אני מסתכל על מנהל בית החולים וברור שבית החולים שהכרתי לפני כמה שנים לעומת בית החולים היום, זה עולם אחר אבל זה עולם לא מספיק טוב.
אלי אלאלוף: אני שומע את המעשים של הקופות ואני רואה חוסר תיאום בין הקופות.
אלי אלאלוף: ביחד אפשר להתמודד אחרת עם העיר אילת ולתת תשובות טובות יותר לתושבים.
אלי אלאלוף: לכן כאן חשבון הנפש, כאן הצורך בתיאום בין הקופות השונות.
אלי אלאלוף: אני רואה חוסר התחשבות בכך שאילת רחוקה במושגים הישראליים אבל היא ממש לא רחוקה במערכות שהיום קיימות בעולם כולו, בוודאי בישראל, וביכולות של ישראל.
אלי אלאלוף: רפואה, הגדלת שירותים בבית החולים, יותר תיאום בין הקופות והבאת רופאים מומחים.
אלי אלאלוף: כל הדברים האלה, זה עניין של עבודה שיטתית ואני שמח שראשי המועצות, ראשי הרשויות באזור ובעיר, גם הם יצטרכו לשתף פעולה כדי להתקדם.
אלי אלאלוף: זאת לא הפגישה האחרונה.
אלי אלאלוף: יעל ואני אמרנו שנמשיך ונלווה את זה.
אלי אלאלוף: יש לנו עוד שנתיים בקדנציה הנוכחית – יש כאלה שרוצים שנקצר אותה - ואני אמרתי שאני כאן עד הסוף של הקדנציה כך שבתקופה הזאת אני חושב שאפשר לעשות מספיק כדי לשפר.
אלי אלאלוף: אני אתן ליעל לפתוח.
יעל גרמן: אני רוצה לומר לך שהדיון הזה הוא במסגרת יום בריאות שאנחנו היום עורכים בכנסת בשיתוף עם ההסתדרות הרפואית בישראל והשדולה שלנו.
יעל גרמן: אני חייבת לציין את חבריי לשדולה שהם חבר הכנסת חיליק בר, חבר הכנסת אילן גילאון, חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי ואנכי.
אלי אלאלוף: שדולה בכנסת, יש את אלה הרשומים ויש כאלה שגם פעילים.
יעל גרמן: כל אלה שציינתי, הם באמת פעילים וידועים כפעילים.
יעל גרמן: הם לא יכולים כרגע להגיע.
יעל גרמן: שולי מועלם מתנצלת מפני שזה יום האזכרה לבעלה ולכן היא לא כאן, אבל בדרך כלל היא כאן וגם כל השאר.
יעל גרמן: לא בכדי פניתי אליך וביקשתי שניסע לאילת.
יעל גרמן: ידעתי שאתה אדם שאם תראה, יהיה לך אכפת ואם יהיה לך אכפת, גם תעשה מעשה.
יעל גרמן: אני יודעת את מגבלות הכוח נכון לעכשיו במקומי.
יעל גרמן: אני באופוזיציה.
יעל גרמן: יכול להיות לי אכפת, אני יכולה לדבר, אני יכולה להעלות הצעות לסדר, אבל לפעול באמת – אנחנו יודעים שניתן מהקואליציה ובמיוחד במעמדך כיושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
יעל גרמן: אני מאוד מאוד שמחה שהרמת את הכפפה.
יעל גרמן: כל הכבוד לך.
יעל גרמן: התחלתי מזה שהיום יום הבריאות.
יעל גרמן: אני חושבת שכאשר אנחנו דנים באילת, לא ניתן לדון בבעיות הבריאות באילת בנשימה אחת עם בעיות הבריאות בכלל הארץ.
יעל גרמן: אילת יוצאת דופן.
יעל גרמן: היא יוצאת דופן בגלל הריחוק.
יעל גרמן: אני לא יודעת כמה מכם יודעים שבחוק הבריאות שלנו, שלדעתי הוא אחד מהחוקים המתקדמים ביותר בעולם, יש מחויבות למערכת הבריאות לתת את השירות בזמן המהיר ביותר ובמרחק הקצר ביותר, אבל אף אחד מעולם לא קבע לא את הזמן ולא את המרחק מפני שאז מדינת ישראל כנראה תצטרך לשלם מיליארדים.
יעל גרמן: ובכל זאת יש דבר שהוא סביר ויש דבר שהוא לא סביר וכשאנחנו מסתכלים על אילת שנמצאת בקצה, אמנם יש לה בית חולים נהדר והמנהל יושב כאן, הוא גם מנהל המחוז של כללית ועושה דברים נפלאים, אבל עדיין – אני אף פעם לא זוכרת אם זה 60 או 80, נדמה לי 80 מיטות – עם 80 מיטות קשה מאוד להביא בנפח הפעילות הזו מומחים ורופאים מקצועיים לכל התחומים, אבל תושבי אילת זקוקים לכל התחומים.
יעל גרמן: הם זקוקים ללב, הם זקוקים לריאה, הם זקוקים לנשים, הם זקוקים לרוקחים, הם זקוקים לילדים וילדים זה אחד התחומים שבאמת איננו.
יעל גרמן: הם זקוקים לזה.
יעל גרמן: זה שהם רחוקים וזה שהם לא מסה גדולה, זו לא אשמתם.
יעל גרמן: לכן אדוני היושב ראש, אני חושבת שאתה מאוד צודק שצריך לבחון את אילת בצורה שונה, אולי באמת תקנה, אולי החלטת ממשלה, אבל מי שצריך להגיע לאילת כדי לתת שירות רפואי לתושבים שלה, צריך לקבל איזשהו תמריץ שונה מזה שנמצא במרכז הארץ.
יעל גרמן: ברור גם שצריך לאפשר לתושבי אילת שלא יכולים לקבל את המענה שלהם בעירם, להגיע למרכז הארץ, להם ולמלווים שלהם, בתנאים טובים.
אלי אלאלוף: ברוך הבא פרופסור אידלמן.
אלי אלאלוף: אישיות בין-לאומית, לא רק ישראלית.
יעל גרמן: התנאים שצריכים להינתן לתושבי אילת, למטופלים ולמלווים, צריכים להיות שונים בקריטריונים שלהם וכמובן במימון שלהם מאלו שנותנים בדרך כלל.
יעל גרמן: אלה הדברים העיקריים.
יעל גרמן: אני חושבת שאתה ציינת בהחלט את הנושא של טלה-רפואה וידברו בוודאי על כך.
יעל גרמן: מדובר לא רק באילת אלא מדובר גם בחבל אילות, מדובר בכל הישובים שמרוחקים מאילת ומרוחקים מסורוקה ובהם יש בעיה כפולה ומכופלת.
יעל גרמן: אני רק רוצה להביא לידיעתך שבחבל אילות לתושבים, החל מהשבוע, אין תרופות.
יעל גרמן: אין תרופות.
יעל גרמן: פשוט סגרו את בית המרקחת, אין רוקח ואין תרופות.
יעל גרמן: קרוב ל-4,000 ומשהו תושבים ואין להם אפילו אקמול, שלא לדבר על אנטיביוטיקה שצריך לה מרשם רופא.
יעל גרמן: אלה דברים שלא מתקבלים על הדעת.
יעל גרמן: אני בטוחה שהדיון הזה הוא דיון ראשון וכי ניתן כאן התחייבויות.
אלי אלאלוף: של מי בית המרקחת שנסגר?
איתן ברושי: נמצא כאן הרופא שלהם.
<אהוד הר-שמש: של אילות.
<אהוד הר-שמש: של שירותי בריאות כללית.
<אהוד הר-שמש: נשמח להציג את העניין.
יעל גרמן: אני נתתי ממש בהיי-לייטס את הנקודות שבאמת מאבחנות ומייחדות את כל האזור של הערבה ושל אילת מכלל הארץ ולכן מחייבות גם התייחסות שונה שלנו כמחוקקים ושל הממשלה, בין השאר כמממנים.
<קריאה: בערבה הדרומית זה רק שבוע.
<קריאה: בערבה התיכונה מעולם לא היה בית מרקחת.
איציק שמולי: אני רוצה קודם כל להודות לראשי השדולה בכנסת שעושים באמת עבודה יוצאת דופן.
איציק שמולי: יש לנו מערכת בריאות שיש הרבה במה להתגאות בה.
איציק שמולי: לדעתי המסד העיקרי, כפי שאמרה חברת הכנסת גרמן, זה חוק בריאות ממלכתי אבל בואו נגיד את האמת, יש גם מגמות שקורות בשנים האחרונות שמקעקעות ומכרסמות בכל הדברים הנפלאים שקיימים בתוך החוק הזה.
איציק שמולי: המערכת בבסיסה אמורה לתת שירות איכותי ושוויוני.
איציק שמולי: אנחנו רואים פעם אחר פעם בשנים האחרונות את ההבדלים בין מרכז ופריפריה.
איציק שמולי: כאשר מדברים על אזור כמו חבל אילות והעיר אילת, אפשר לחשוב רק על המכפלות של הדבר הזה ואז המצב הוא מצב לא טוב.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, אני לא הבנתי את זה עד שעברתי לעין גדי ועין גדי זה שעה מהדסה אבל פתאום אתה זקוק לרופא שניוני, לרופא מקצועי, ואתה יכול לדבר ללמפה.
איציק שמולי: אין מה לעשות ואין עם מי לדבר.
איציק שמולי: אתה תחכה עכשיו חודש וחצי עד שיבוא אולי איזה רופא לאזור, או שתיקח את הרכב ותתחיל לנסוע.
איציק שמולי: כאשר מדובר באזור כל כך מרוחק, כמובן שהבעיה היא עוד כפולה ומכופלת.
איציק שמולי: אני הייתי לאחרונה פעמיים בחבל אילות וסיירתי שם, ביקרתי, אני וגם חבר הכנסת מיקי לוי מובילים את השדולה למען אילת והערבה בכנסת, והאספקה והזמינות של שירותי הבריאות הציבוריים בכל חבל הארץ הזה, המצב לא טוב וטעון שיפור.
איציק שמולי: השיפור הזה לא יקרה מעצמו.
איציק שמולי: יש שני מרכיבים שצריך לשים אליהם לב.
איציק שמולי: האחד, לגרום באיזושהי דרך – גם אתה ציינת את זה – לקופות החולים להתחיל לעבוד ולהתחיל לדבר האחת עם השנייה.
איציק שמולי: כל המלחמות האלה שנעשות, אנחנו רואים את זה גם בהקשרים אחרים כאן בדיונים, לפעמים או יותר נכון לעתים קרובות באות על גב המבוטחים.
איציק שמולי: אני חושב ששיתוף פעולה והסתכלות על האינטרס הציבורי מצד כל הקופות יכול היה להוביל לתוצאה אחרת.
איציק שמולי: זה לא מייתר כמובן את העניין השני שזה שבסוף אלה משאבים.
איציק שמולי: אני בטוח שבבית החולים יוספטל עושים עבודה יוצאת דופן.
איציק שמולי: אגב, פעם אחרונה שהייתי בבית החולים שלך, זה היה לפני עשר שנים עת דרכתי על שני קיפודי ים בו זמנית.