GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: אבל תפסיקו לשים מונה של מונית.
חיים ילין: תהיה ועדת חריגים מיוחדת שתעלה הרבה יותר מכל התוספת.
<חזי משיטה: הערה אחת לסאלאח ריזק.
<חזי משיטה: הדבר הזה מופיע היום.
<חזי משיטה: זה כתוב בהוראה גם היום.
<סאלאח ריזק: לא כתוב.
<חזי משיטה: כך אנחנו פועלים היום.
<חזי משיטה: תסתכל בהוראה.
<קריאה: פרק ג', סעיף 19.
אלי אלאלוף: הפינג פונג הזה לא מוצלח.
אלי אלאלוף: הוא לא חיובי.
אלי אלאלוף: תקבלו רשות דיבור ותגידו הכול בצורה מסודרת כך שזה ייכנס לפרוטוקול במיוחד שיש חברים שעושים עבודה לפרוטוקול.
אלי אלאלוף: שיחות ככה, זה ללא שליטה ואין טעם בהן.
<רפי כהן צמח: מחוז חיפה.
<רפי כהן צמח: אני חוזר על הדברים שכבר נאמרו בזכאויות הקודמות של ה-1,600 וה-1,800.
<רפי כהן צמח: שוב יש כאן תרגיל שאם לא יימצא רכב בנפח 3,800, הולכים כלפי מטה עד 3,000.
<רפי כהן צמח: אם לא יימצא רכב עם 3,000, אז עד 2,000.
<רפי כהן צמח: ביקשנו גם בפרקים הקודמים לבטל את זה.
<רפי כהן צמח: זה לא קיים בהוראה הקודמת וזה גם לא צריך להיות קיים בתזכיר.
<רפי כהן צמח: הנושא של ה-500 קילומטרים, איך אני יכול להוכיח אם הבן אדם נסע 500 קילומטרים לפעילות ספורטיבית?
<רפי כהן צמח: מישהו בודק לו בספידומטר?
<רפי כהן צמח: או שרוצים לתת עידוד לבן אדם כזה בנכות הקשה הזאת לצאת לפעילות ולעשות פעילות ספורטיבית או התנדבותית, או שרוצים למדוד אותו בסטופר.
<רינת גולד גזית: אני חוזרת לסעיף 9לה(א).
<רינת גולד גזית: אם אני זוכרת נכון, בשבוע שעבר דובר על כך שהאימיפלגים גם ייכנסו כאן, שפגועי הראש ייכנסו כאן.
<רינת גולד גזית: אני לא רואה אותם כאן ואם זה תיקון שהוסכם, זה מה שנאמר בשבוע שעבר.
<רינת גולד גזית: אני טועה?
<יעל סלנט: למה הם לא בפנים?
<קריאה: אין סיבה.
<יעל סלנט: זה חלק מהדיון הגדול על פגועי ראש שממילא צריך לעשות.
<חזי משיטה: הנושא של הצגת פגועי ראש, אנחנו מחויבים בפני יושב ראש הוועדה, העבודה תסוכם במשרד הביטחון והיא תוצג.
<חזי משיטה: היא תיכנס כחלק בלתי נפרד מהחוק.
<חזי משיטה: אנחנו עושים עבודה על נושא של פגועי ראש.
<חזי משיטה: אני רק אומר שכבר הסכמנו – רינת, את גם יודעת – עוד לפני ההצגה במשרד הביטחון שהנושא של פגועי ראש, שהלכה למעשה הם קוודרופלגים, הם בפנים כבר.
<חזי משיטה: הורדנו את המושגים של קוודרופלגיה ופרפלגיה לגבי נכים מהסוג הזה שהם גם פגועי ראש וגם נכים בצורה הזאת.
<חזי משיטה: הם כבר בפנים.
<חזי משיטה: אני אומר שאימיפלגים שהם בצורה קשה, גם פגועי ראש וגם אימיפלגים, אנחנו עושים את העבודה, נסיים אותה, נציג אותה.
אלי אלאלוף: זה יהיה בסעיפים אליהם נחזור.
<רות פרמינגר: אני רוצה להתייחס לנושא של ה-500 קילומטרים ולומר שאתה טוען שאפשר לעשות את זה קרוב יותר לבית.
<רות פרמינגר: אני רוצה להזכיר לכולנו שלעשות את הפעילות הספורטיבית, זאת פעילות שמשולמת על ידי משרד הביטחון ולחילופין מבחינתנו ביטוח לאומי.
<רות פרמינגר: מרכז ספורט שקרוב אלי הביתה, הוא לא ספק מוכר תמיד של משרד הביטחון או של הביטוח הלאומי ולכן נאלצים האנשים להשתמש במי שהוא ספק מוכר ולא קרוב אבל הוא לא מספיק רחוק, 500 קילומטרים.
<רות פרמינגר: לכן האנשים נמצאים בתוך 300 ו-400 קילומטרים וזה המון וזאת הוצאה מאוד יקרה.
<רות פרמינגר: אני מסכימה לנושא של שעות ארוכות.
<רות פרמינגר: כשאני מגיעה לבית הלוחם, מהבית שלי זה כמעט שעה וזה המון זמן לעמוד בפקקים אבל זה המקום שהוא ספק מוכר ולכן אנחנו שם.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר שבלי להיות נכה, בדרך כלל ה-500 קילומטרים הראשונים מוענקים ללא שום דיווח וללא כל סיבה.
אלי אלאלוף: ההמשך, אם הוא צריך יותר, שיבוא להצדיק את זה.
אלי אלאלוף: לכן אני חושב שה-500 קילומטרים הראשונים, גם בקיבוץ שלו הוא עושה אותם.
<ערן יוסף: יש דמי ניידות שמגיעים והם כוללים את ה-500 קילומטרים הראשונים.
<ערן יוסף: בא משרד הביטחון ואומר שאתה נוסע יותר מ-500 קילומטרים בחודש, אתה מקבל תוספת.
<ערן יוסף: זה בדיוק מה שאדוני אמר.
אלי אלאלוף: הבנתי אבל לא החלטנו.
אלי אלאלוף: מותר להבין משהו גם באמצע הדרך.
<יעקב זכאי: מעבר לטענה שבכלל לא צריך להכניס כאן מכסות של קילומטרים ונכה לא צריך להוכיח את הנסיעות שלו, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכך שכל מספר קילומטרים שיהיה כתוב כאן, יהיה אחר כך במחלוקת איך מודדים אותו.
<יעקב זכאי: אגף השיקום, כשהוא מודד מרחקים, למשל כשהוא מחזיר הוצאות נסיעה לטיפולים רפואיים, יש לו תוכנה עלומה שעל פיה קילומטרג' שונה ממה שתמצא , אם תחפש, ב-ווייז או ב-גוגל או בכל תוכנה פומבית אחרת.
<יעקב זכאי: הם מודדים מרחקים בצורה עלומה שאף פעם אינה מתאימה לכל מדידה אחרת שתעשה, בוודאי לא על פי המרחק האמיתי שאתה נוסע אותו.
אלי אלאלוף: איך אתם מודדים?
<חזי משיטה: ראשית, שום דבר לא עלום ואפשר להגיד לקובי איך עושים את זה.
<חזי משיטה: יש מערכת מסלולון שעל פיה אנחנו פועלים.
<חזי משיטה: הוא צריך להגיע מנקודה לנקודה.
<חזי משיטה: מודדים את הקילומטרים על הכביש מאותה נקודה שהוא נוסע לנקודה שהוא הולך אליה ומשלמים לו בהתאם.
<חזי משיטה: אני רוצה בכל זאת לחזור רגע להערה של חבר הכנסת ילין.
<חזי משיטה: אדוני היושב ראש, ה-500 קילומטרים לא יכולים להיות הראשונים שהם חופשיים כי אז היא הנותנת.
<חזי משיטה: הם יקבלו מהקילומטר הראשון את התוספת של ה-1,200 שקלים ואני חושב שזאת הטבה כספית.
<חזי משיטה: אז בוא נקרא לה הטבה כספית וניתן אותה, אם לא מודדים.
<חזי משיטה: דמי ניידות, תראו את המספרים.
<חזי משיטה: דמי הניידות שמשולמים הם גבוהים כדי לעשות לא 500 קילומטרים אלא עשרות בודדים של אלפי קילומטרים בחודש בכסף הזה, לדמי הניידות.
<חזי משיטה: התוספת הזאת היא תוספת לפעילויות מסוימות, לא בקרבת הבית, לא בקרבת מקום, אלא באמת אם הם צריכים לעשות אותן במרחקים שעולים על 500 קילומטרים.
<חזי משיטה: אני חושב שזה סביר מאוד.
<חזי משיטה: אם נוריד את זה, זאת תהיה הטבה כספית, כדאי לקרוא לה בשמה ולתת אותה.
אלי אלאלוף: היום היא קיימת במערכת?
אלי אלאלוף: משלמים אותה?
אלי אלאלוף: כך היה עד עכשיו?
<סאלאח ריזק: רק ל-500 קילומטרים.
<סאלאח ריזק: היה אישור בית הלוחם על פעילות ספורטיבית תחרותית שקיימת שנים ולא התניה של 500 קילומטרים.
<סאלאח ריזק: זאת החרגה שקיימת לנכים.
<סאלאח ריזק: הם לוקחים רק את העניין של ה-1,200 שקלים.
<סאלאח ריזק: אתה לא בא מסביב ורואה את ההוצאות של הנכה שיוצא לפעילות הזאת בשביל השיקום שלו, בשביל הנפש שלו, בשביל הגוף שלו?
<סאלאח ריזק: לא מסתכל על זה.
<סאלאח ריזק: אתה לא רואה את ההוצאות מסביב?
<סאלאח ריזק: אתה רואה רק את הכסף הזה בסכום של 1,200 שקלים תוספות?
<סאלאח ריזק: זה מאוד חמור.
<חזי משיטה: אני חושב שבתוך דמי הניידות שקיימים לקטגוריה הזאת יש בהם כדי לעשות עשרות אלפי קילומטרים, בדמי הניידות האלה.
<חזי משיטה: זה מה אני אומר ואני עומד על זה.
<חזי משיטה: אני מכיר את זה.
<חזי משיטה: בדקנו את זה.
<פזית תדהר: חשוב לי להבהיר לוועדה.
<פזית תדהר: אנחנו מדברים כאן על דמי הניידות שניתנים למי שמקבל רכב רפואי בבעלות המדינה.
<פזית תדהר: המשמעות של רכב רפואי בבעלות המדינה היא שכל הוצאות האחזקה והביטוח וכל מה שקשור לאחזקת הרכב נעשה על ידי משרד הביטחון בכל מקרה ובנפרד.
<פזית תדהר: קרי, דמי הניידות שרשומים כאן אמורים לשמש אך ורק להוצאות הדלק.
<פזית תדהר: אלה סכומים מאוד מאוד גדולים, הסכומים שרשומים כאן, וגם התוספת שניתנת למי שהולך לאותן פעילויות שיקומיות, זאת תוספת של עוד כ-1,000 שקלים והיא רק עבור הדלק.
<פזית תדהר: לכן, כשאנחנו מסתכלים על זה, צריך לקחת את זה בחשבון.
<פזית תדהר: לכן התנאי של ה-500 קילומטרים הוא תנאי סביר ביותר.
<פזית תדהר: אני לא יודעת, אני מניחה מן הסתם שנכים קשים בוודאי נוסעים לכל מקום עם הרכב שלהם, עדיין אנחנו מדברים כאן על סכמים עצומים שהם רק עבור הוצאות הדלק.
<פזית תדהר: שכל אחד יחשוב כמה הוא מוציא על דלק בחודש.
<עידן קלימן: בוקר טוב אדוני.
<עידן קלימן: יושב ראש מחוז תל אביב.
<עידן קלימן: כמה הערות.
<עידן קלימן: לעניין ה-500 קילומטרים.
<עידן קלימן: הייתה כאן הערה שזה חלק מדמי הניידות הראשונים.
<עידן קלימן: זאת הערה לא נכונה.
<עידן קלימן: אין שום קשר.
<עידן קלימן: מה שאמר חבר הכנסת ילין, צריכת דלק היא לא רק לפי מרחק אלא היא גם לפי עמידה בפקקים.
<עידן קלימן: אדם שמגיע מנתניה לבית הלוחם בתל אביב בשעות הבוקר, שורף דלק כאילו נסע מאות קילומטרים ונסיעה של מעל שעה.
<עידן קלימן: אני מבקש להתייחס, וזה מאוד מאוד חשוב, למה שאמר יושב ראש מחוז חיפה ואיכשהו זה ירד.
<עידן קלימן: יש לך כאן רכב רפואי בבעלות המדינה בנפח מנוע שלא יעלה על 3,800 סמ"ק.
<עידן קלימן: מכיוון שמדובר בקבוצת נכים מאוד מצומצמת, הנכים הקשים ביותר, שבמציאות עולה על כל דמיון.
<עידן קלימן: יש אנשים עם כיסאות גלגלים ששוקלים מעל מאה קילו ולפעמים גם במצבי שכיבה וכדומה.
<עידן קלימן: נדרשים כאן לא פעם ולא פעמיים לרכבים מסוג סוואנה שהם 5,200 סמ"ק או 6,200 סמ"ק וכדומה.
<עידן קלימן: אני חושב שכל הסיפור הזה, ויכול להיות שיגידו שהנפחים ירדו, ונפחים עולים, אנחנו לא צריכים להיות מה שנקרא משועבדים לתעשייה ולאופנת תעשיית הרכב.
<עידן קלימן: אני חושב שבכל מה שקשור לנכים מאה פלוס שהם רכבי המדינה, כל הסיפור הזה של סמ"ק, למעלה ולמטה, בטח הסיפור הזה של הלמטה, צריך פשוט להתבטל, להיצמד לרכבים יציגים ולומר באופן הכי ברור את מה שהיה עד היום, שנכה מאה פלוס שמקבל התאמת רכב, אין בכלל מגבלה של כסף על הסיפור הזה.
<עידן קלימן: אם הוא צריך רכב מסוג ואן עם מעלית ורצפה מונמכת ורצפה מוגבהת, הוא יקבל.
<עידן קלימן: אם זה אומר שלכן צריך 6,000 סמ"ק, כי זה ה-GMC בארצות הברית עושה, זה מה שיהיה.
<עידן קלימן: אגב, עד היום זה היה.
<עידן קלימן: זה לא שיש לי ביקורת על האגף.
<עידן קלימן: עד היום בעניין הזה זה היה בסדר גמור.
<עידן קלימן: אני פשוט חושש שאם הדבר הזה ייכנס בצורה הזאת, שנה הבאה, בעוד שנתיים, בעוד שלוש שנים, יבוא מישהו ויגיד שהרכבים האלה, אי אפשר יותר לקבל אותם.
<עידן קלימן: את הדבר הזה חשוב מאוד לשים עכשיו.
<עידן קלימן: התייחסות אחרונה למה שהקריאה עד עכשיו היועצת המשפטית.
<עידן קלימן: אני לא חושב שצריך לחכות לדיון מיוחד על העניין הזה.
<עידן קלימן: העוולה היא עוולה נוראית.
<עידן קלימן: אני אומר לך שאני נתקל בזה על בסיס יומי.
<עידן קלימן: כל פעם כשאני מגיע למועדון של פגועי ראש, יש את המלווה שניגש אלי או את ההורה שניגש אלי ושואל אותי למה הבן שלו שלא מסוגל אפילו לתקשר אתו, לא מקבל רכב מדינה.
<עידן קלימן: למה הוא מקבל רכב רפואי ואתה כמשותק שיכול לנהל משא ומתן ויכול לדבר, נמצא עם רכב מדינה.
<עידן קלימן: אני חושב שזה בכלל לא מחייב דיון מיוחד, אדוני, אלא כל מי שהוא פגוע ראש מאה פלוס, חייב לקבל רכב מדינה.
<עידן קלימן: חייב.
<עידן קלימן: האנשים האלה לא יכולים לנהל בעצמם משא ומתן, לא יכולים למכור ולא יכולים לדווח.
<נעים עזר: יושב ראש מחוז ירושלים.
<נעים עזר: יש בעיה שלפי תקנה 5.5 יש נכים שהם גם פגועי גפה עליונה מעל 50 אחוזים וגם גפה תחתונה מעל 50 אחוזים.
<נעים עזר: הנכים האלה מקבלים רכב של 2,000 סמ"ק אבל על פי ההבנות של הארגון יחד עם האגף, הנכים האלה בעצם נכים קשים מאוד והם מקבילים לנכה קטוע שתי רגליים.
<נעים עזר: לכן הנכה הזה בעצם צריך לקבל זכאות לרכב כמו רכב מדינה של 3,800 סמ"ק.
<נעים עזר: לצערנו הרב הדבר הזה לא מיושם.
<משה אברהמי: אני רוצה לחדד את דבריו של יושב ראש מחוז ירושלים.
<משה אברהמי: אנחנו פגועי תקנה 5.5.
<משה אברהמי: קטועי יד, קטועי רגל ופגימות נוספות, מאה אחוזים מיוחדים.
<משה אברהמי: אנחנו בסך הכול 14 אנשים כאלה באגף השיקום אבל יש תופעה מעניינת ששני אנשים, לפני תיקון התקנה, קיבלו רכב מדינה אבל ה-12 האחרים לא מקבלים רכב מדינה.
<משה אברהמי: האגף נלחם בנו, ואני לא מבין למה.
<משה אברהמי: אני מבקש מראש האגף שיסביר מבחינה מוסרית ועקרונית איך שני אנשים קיבלו.
<משה אברהמי: דרך אגב, ללא כל הוראה.
<משה אברהמי: אין כל הוראה וכבר הסברתי לכם בפגישות הקודמות שקטועי יד ורגל אינם מופיעים בהוראות אגף השיקום.
<משה אברהמי: לא היה קיים דבר כזה.
<משה אברהמי: היו בסך הכול שניים כאלה אחרי ששת הימים והצמידו אותם למאה המיוחדים אבל במשך השנים נוספו עוד 12 כאלה והם לא הוכנסו לתקנות.
<משה אברהמי: אני מבקש כל הזמן להכניס אותנו עכשיו לחוק.
<משה אברהמי: שראש האגף גם יסביר איך שניים כאלה קיבלו, על סמך מה, ולמה הוא לא רוצה להכניס את הנוספים.
<מאיר חלבי: אדוני היושב ראש, לא הבנתי את האמור בסעיף (2) - מדי 42 חודשים בכל מקרה.
<מאיר חלבי: צריך להבהיר מעל לכל ספק מה זה רכב מדינה ומה זה רכב רפואי.
<מאיר חלבי: רכב מדינה הוא שהמדינה מטפלת לו גם אם נשרפת לו נורה, ורכב רפואי, הנכה מטפל גם בתקר וגם בנורה השרופה.
<מאיר חלבי: תמיד היה הפרש, במשך שנים, בין רכב רפואי לבין רכב מדינה.
<מאיר חלבי: אז כאן רכב מדינה הוא 42 חודשים ורכב רפואי הוא 48 חודשים.
<מאיר חלבי: צריך לעשות ש-42 חודשים, זה רכב מדינה ו-36 חודשים זה רכב רפואי.
<איציק שושן: אני לא ראיתי כאן אזכור לגבי המאה פלוס, העיוורים, שבשבע השנים האחרונות הם עברו לרכב מדינה וזה היה בהסכמה והם החזירו את הכסף של הרכב הרפואי שהם קנו.
<איציק שושן: הם מוגבלים בסכומים כאשר למאה פלוס יש להם סדר גודל של 320 ואותם הגבילו ל-290 אלף שקלים.
<איציק שושן: בנוסף, קצבת הדלק אצל העיוורים, העיוור לא נוהג, רעייתו לוקחת אותו לאן שהוא צריך וחוזרת בחזרה ואחרי שעתיים שוב חוזרת לאסוף אותו.
<איציק שושן: שם צריכה להיות התייחסות לקצבת הדלק שצריכה להיות מתאימה למאה פלוס.
<דני בן אבו: מחוז השפלה.
<דני בן אבו: רציתי להוסיף שה-500 קילומטרים לא משנים את המצב ולא פורצים את התקציב.
<דני בן אבו: יש לי שני ספורטאים פרה-לימפים.
<דני בן אבו: אחד גר ברעננה ואחד גר בהרצליה.
<דני בן אבו: אם הוא עושה 450 קילומטרים, הוא לא יקבל את העידוד הזה?
חיים ילין: תהיה ועדת חריגים.
<דני בן אבו: זה כל כך לא מהותי.
<דני בן אבו: זה ממש בטל בשישים.
<דני בן אבו: מדובר בקבוצה קטנה שהלוואי ויצאו לפעילות התנדבותית או לעבודה.
<דני בן אבו: העידוד של יציאה לעבודה או פעילות ספורט, זאת המהות ולא 450 או 500 קילומטרים.
<עידן קלימן: סליחה, אני מתנצל, שכחתי הערה קטנה.
<עידן קלימן: לגבי סעיף (ג)(2) לגבי ה-42 חודשים ברכבי מדינה.
<עידן קלימן: אני מתכוון להחלפה.
<עידן קלימן: אני חושב שכאן אדוני מקבל את התשובה ההחלטית.
<עידן קלימן: כאשר הרכב שייך למדינה – ואני נהנה מזה, כך שלכאורה אני עכשיו פוגע בעצמי כשאני אומר את זה אבל אני חושב שחשוב שזה ייאמר כאן – כאשר המדינה מחזיקה ברכוש שלה, היא יודעת להחליף את הרכב כל שלוש וחצי שנים כי זה מה שנכון, אבל כשזה שייך לנכה והנכה סופג, זה ארבע שנים.
<עידן קלימן: אני חושב שכאן אתה מקבל את התשובה מה באמת נכון להיות.
<עידן קלימן: הרכבים הרפואיים חייבים להישאר שלוש וחצי שנים בדיוק כמו רכבי המדינה.
<עידן קלימן: נאה דורש, נאה מקיים.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה מכם שתתייחסו אליה בתשובות שלכם.
אלי אלאלוף: ראשית, האם אפשר לעשות טבלה למי מגיע רכב מדינה ולמי מגיע רכב רפואי.
<חזי משיטה: נעביר לך טבלה כזאת.
אלי אלאלוף: אני שומע את כל ההערות ובסוף זה מעין בינגו, מי מקבל רכב מדינה בו כולם היו רוצים אבל לא אפשרי שכולם יקבלו ומי מקבל רכב רפואי .
אלי אלאלוף: אני לא נותן תשובות בשאלות שלו אלא רק שואל.
אלי אלאלוף: אם רכב מדינה, המדינה החליטה שכדאי שיוחלף עד 42 חודשים, למה הרכב הרפואי שהוא בבעלות חלקית לפחות של הנכה, למה זאת תקופה ארוכה יותר?
אלי אלאלוף: אני בטוח שהמדינה מתחזקת את הרכב שלה בצורה אופטימלית.
אלי אלאלוף: למה אתם לא מביאים את זה לנתונים דומים ושווים כדי שאנשים ירגישו טוב?
אלי אלאלוף: אני חוזר ל-500 קילומטרים שהקדשנו להם יותר מדי זמן.
אלי אלאלוף: אני פשוט מבקש שתתנו תשובה שמתאימה למה שהיה עד היום.
אלי אלאלוף: אם היא הייתה טובה עד היום – תמשיכו בה.
אלי אלאלוף: אל תנסו לעשות שינוי כי ההרגשה כאן היא שבדרך יש איזה שינוי.
אלי אלאלוף: לפי מה שהבנתי, לא התכוונתם לעשות שינוי אלא צילום מצב.
אלי אלאלוף: אני שואל מה המצב היום בנושא הזה.
אלי אלאלוף: שאר השאלות הן יותר מדי טכניות ואני מודה שאיבדתי את הקשר עם כולן ואני סומך עליכם שתדעו לתת תשובות.
ענת ברקו: אדוני, ברשותך, בקשר למה שאמרת.
ענת ברקו: אם באותה הזדמנות יש צורך לעדכן את הזכאים לרכב מדינה, זה הזמן לעשות את זה.
<חזי משיטה: אני לא מאחל לאף אחד שיזדקק לרכב מדינה.
<חזי משיטה: זאת נכות מיוחדת לאוכלוסייה מיוחדת.
<חזי משיטה: ייכנס לשם רק מי שזכאי.
<חזי משיטה: אנחנו נעביר לך את הטבלה.
<קריאה: היא כתובה.
<חזי משיטה: אני לא מאחל לאף אחד שייכנס לשם.
אלי אלאלוף: היום יש פירוט מדויק.
אלי אלאלוף: למה לשאלת החבר שלנו מי שמקבל רכב מדינה, זה נס.
<חזי משיטה: אני חוזר ואומר.
<חזי משיטה: רכב מדינה לאוכלוסיית המאה אחוזים פלוס, זו אוכלוסייה שהיא מטופלת באופן מיוחד כולל ה-500 קילומטרים.
<חזי משיטה: מה שאמרת אדוני, זה מה שנוהג.
<חזי משיטה: אין כאן הרעה במה שכתוב בתזכיר החוק או בפרק הזה של הרכב.
<חזי משיטה: כמו שאמרתי, התוספת היא יותר מהוגנת ל-500 קילומטרים שנדרשים.
<חזי משיטה: היא מכסה כמעט 2,000 קילומטרים או 1,500 קילומטרים לפי החישובים של חבר הכנסת ילין.
<חזי משיטה: היא מכסה את הטווחים האלה והיא הוגנת והיא טובה והיא נכונה.
<חזי משיטה: אף אחד לא מונע מהם ללכת לשום מקום.
<חזי משיטה: בדמי הניידות שמתקיימים היום, אפשר לעשות את הפעילויות שנדרשים לעשות.
<חזי משיטה: לגבי 3,800 סמ"ק.
<חזי משיטה: אמר כאן עידן.
<חזי משיטה: אני חוזר על עצמי ואני אומר את זה פעם נוספת כי הוא הכניס גם את הסוואנה שבאמת נדרשת לרכבים בהם נכה עולה עם רמפה והוא צריך מרחק, הוא צריך גובה ואנחנו עושים את זה.
<חזי משיטה: יש רכבים באגף שיקום לנכים קשים מאוד שעולים למדינת ישראל, ואנחנו עושים את זה, מיליון שקלים כי אנחנו קונים את הרכב ומנמיכים אותו ושמים בו מתקנים כדי שנכה שיש לו רק כף יד אחת שעובדת והראש בסדר, שהוא יוכל לנהוג ברכב.
<חזי משיטה: זה רכב שעולה מיליון שקלים וכשיש מתקנים כאלה, הרכב הזה יוחלף רק אחרי חמש שנים כי השקענו בו הרבה כסף וזה נכון לעשות כך.
<חזי משיטה: לגבי 42 חודשים, שוב, זה לאוכלוסייה מיוחדת של מאה פלוס.
<חזי משיטה: רוצים, אגף שיקום מוכן כי הטענה היא כאילו המדינה משלמת על זה, אז היא עושה 42 במקום 48.
<חזי משיטה: אנחנו מוכנים ל-48 חודשים, להכניס את זה לתוך התזכיר.
<חזי משיטה: תקשיבו למשפט הבא.
<חזי משיטה: אני לא חושב שלמאה פלוס צריך לעשות את זה.
<חזי משיטה: צריך להישאר כמו שזה אבל אם זה מה שהם טוענים, הם מאשימים שהמדינה חוסכת מזה או מרוויחה מזה, נעשה 48 חודשים.
<חזי משיטה: זה לא מה שצריך.
<רפי כהן צמח: חזי, הטענה היא הפוכה.
<חזי משיטה: אני הבנתי.
<רפי כהן צמח: את ה-46 להוריד ל-42.
<חזי משיטה: אחרי שאני יושב אתך כל כך הרבה שעות, אתה חושב שאת זה לא הבנתי?
<עידן קלימן: אבל נוח לך לחזור ל-48.
אלי אלאלוף: אני מחזק את הגישה הזאת.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שיש כאלה שגומרים רכב ב-30 חודשים ויש כאלה שגומרים אותו ב-60 חודשים.
אלי אלאלוף: העיקר שהרכב משרת טוב את הנכה.
אלי אלאלוף: אנחנו בתצוגת אופנה ורוצים מודל אחר?
אלי אלאלוף: הכי חשוב זה שהרכב יתפקד.
אלי אלאלוף: אם יש כאלה שמחזיקים רכב והרכב הוא טוב, אל תשחקו בדברים קטנים של למה 42 ולא 43 ולמה 44 ולא 42.
אלי אלאלוף: חבר'ה, זה הופך ללא נעים.
אלי אלאלוף: כאן בכנסת אני לא הסכמתי שייתנו לי רכב חדש.
אלי אלאלוף: לא חייבים לרוץ לבזבוז כספי ציבור.
אלי אלאלוף: הכי חשוב שהאגף אחראי לספק רכב מתפקד אופטימלית.
אלי אלאלוף: המשחק של החודשים הוא ממש משחק לא רלוונטי.
אלי אלאלוף: מה שהשתכנעתי כשאמרתי שאני בעד 36 חודשים, השתכנעתי מסיבות טכניות שאתם הסברתם לי.
אלי אלאלוף: נדמה לי ש-שושן הסביר לנו את זה כי הוא מכיר את זה.
<חזי משיטה: אתה מתכוון ל-42.
אלי אלאלוף: ל-36 חודשים.
אלי אלאלוף: בסעיף הקודם.
<איציק שושן: אני אמרתי שהיבואן היום נותן שלוש שנים אחריות וכדאי מאוד להיצמד לשלוש שנים אחריות שזה מכסה את הכול וזה עושה פחות בעיות למערכת כולה.
אלי אלאלוף: בזה השתכנעתי.
אלי אלאלוף: לכן אני חושב שבואו נפסיק לשחק בוויכוח הזה על החודשים האלה.
אלי אלאלוף: הכי חשוב, ובאמת מה שאני מצפה ואני בטוח שאתם שוקלים את זה, מה הוא הרכב האופטימלי.
אלי אלאלוף: אם צריך 5,000 סמ"ק או 3,200, תשאירו לעצמכם גם את הגמישות להחליט מה הרכב המתאים ביותר לנכה.
אלי אלאלוף: למה זה אוטומטית למטה?
אלי אלאלוף: אולי זה טוב יותר אוטומטית למעלה?
אלי אלאלוף: אתם מחפשים לשרת את הנכה.
אלי אלאלוף: אני בטוח בזה ואני לא אומר א זה בציניות כלשהי חס וחלילה.
אלי אלאלוף: תשאירו את הגמישות בהסכמת הנכה עצמו שיכול להיות שותף לבחירה כי אתם לא תחייבו אותו אם הוא לא מרגיש טוב ברכב הזה, גם אם הוא 5,000, ולא תספקו לו.
אלי אלאלוף: המשחק הזה של המספרים האלה, לדעתי זה מבלבל את המהות של הנושא.
אלי אלאלוף: המהות של הנושא זה רכב אופטימלי לנכה, רכב שמתאים לו כל הזמן, שלא ירוץ כל הזמן לתיקונים במוסך, רכב שהוא יכול לנהוג בו בצורה אופטימלית בעצמו ואם יש ויכוח בין האגף לבין הנכה, תביאו איזו סמכות, ועדת ערר, צוות מקצועי שיגיד שלעניות דעתו זה מה שצריך להיות ושיכול לקחת בחשבון את חוות הדעת של שני הצדדים.
אלי אלאלוף: לדעתי המשחק הזה של המספרים אף פעם לא יספק אף אחד.
<קריאה: ועדה בין-משרדית.
<קריאה: 33 חודשים.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם שגם אם הייתה ועדה בין-משרדית ועל משרדית, אני מעריך את המשרדים כמו שאתם מעריכים אותם.
אלי אלאלוף: כשנוח לכם, אתם מדברים עליהם.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם שלי לא נוח לדבר על משרדי הממשלה שלנו.
<אליהו אדרי: איך אני עם רכב עם 3,600 סמ"ק חי עם 1,400 שקלים שאני מקבל?
<אליהו אדרי: אני מחזיק אוטו חמש שנים.
אלי אלאלוף: אדוני, אני מסכים אתך.
<אליהו אדרי: אני מקבל 1,400 שקלים בחודש.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך שיספקו לך את הנתונים ולא יספקו לך את הרכב הרצוי לך.
אלי אלאלוף: את זה אתה רוצה?
<אליהו אדרי: אני מקבל רכב עם מעלית.
<אליהו אדרי: אני מחזיק אוטו חמש שנים כשאחרי שלוש שנים יש בלאי באוטו.
<אליהו אדרי: אני עושה 110 אלף קילומטרים בחודש.
<אליהו אדרי: אני נוסע פעמיים בחודש לרמב"ם לטיפולים.
<אליהו אדרי: אני נוסע לבית לווינשטייין לטיפולים.
<אליהו אדרי: לא מכירים בכלום.
<אליהו אדרי: בשום דבר לא מכירים.
<אליהו אדרי: אני עם מאה אחוזי נכות.
<אליהו אדרי: נכה פעמיים, פעם בשלום הגליל נפצעתי ופעם במלחמת יום כיפור.
אלי אלאלוף: אני חוזר למהות.
אלי אלאלוף: המהות היא לקבל רכב שמשרת בצורה אופטימלית את הנכה.
אלי אלאלוף: זה דיון ולא משא ומתן אפילו.
אלי אלאלוף: זה שיח בין הנכה לבין האגף.
אלי אלאלוף: כאשר חוזרים למספרים, כאילו כתבתם מספרים כדי לרמות אחד את השני.
אלי אלאלוף: תתחילו לכתוב.
אלי אלאלוף: כל אחד, מי שמסוגל לעקוב אחרי כל המספרים האלה, או שהוא מתמטיקאי או שאין לו מה לעשות.
אלי אלאלוף: היות וכולנו לא מתמטיקאים ולכולנו יש מה לעשות, תשאירו מספיק גמישות.
אלי אלאלוף: אני מבקש שתמצאו את הנוסחאות שמאפשרות את הגמישות לתת לנכה את הרכב האופטימלי לעצמו.
אלי אלאלוף: לא לחוק.
<ערן יוסף: אני רוצה להסביר כי אני חושב שיש איזושהי אי הבנה.
<ערן יוסף: המספר 3,800 שמופיע כאן מתייחס לקביעת הרכב היציג לאוכלוסייה המדוברת.
<ערן יוסף: הסיפא שמדברת על לא יפחת מ-3,000 – כבר הודענו בדיון הקודם שאנחנו מוכנים למחוק אותה.
<דני בן אבו: היית צריך למחוק אותה עכשיו.
אלי אלאלוף: זה נמחק.
<ערן יוסף: זה נמחק.
<ערן יוסף: מה שאדוני מדבר, על התאמת רכב לנכה הספציפי, עוד לא דיברנו על זה.
<ערן יוסף: נגיע לזה.
<ערן יוסף: יש ועדה להתאמת רכב.
<ערן יוסף: כל אדם שה-3,800 הבסיסי – מדובר על רכב 3,800 – לא מתאים לו, ניגש להתאמת רכב ושם אין הגבלה.
<ערן יוסף: זה יכול להיות רכב של 5,000 סמ"ק, של 6,000 סמ"ק וכל דבר אחר.
<ערן יוסף: הסוואנה שהוזכרה כאן, היא 2,000 סמ"ק ואפשר לנסוע בה.
<ערן יוסף: הסמ"ק כאן רלוונטי רק לבחירת הרכב היציג ולא להתאמה של הרכב הספציפי לאדם שלא מתאים לו.
<קריאה: אין סוואנה עם 2,000 סמ"ק.
אלי אלאלוף: אני שמח על ההבהרה.
אלי אלאלוף: היא באמת הולכת לכיוון של הגמישות.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, אחת הבעיות היא השמה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להבין מה שנאמר על ידי היועץ המשפטי כדי שגם אתם תבינו.
אלי אלאלוף: הבהרה מאוד חשובה.
אלי אלאלוף: בסוף הרכב יותאם לפי הצרכים של הנכה.
אלי אלאלוף: ליד כל הטכניקות האלה, יש כאן מהות שהובהרה לנו ולכולכם.
חיים ילין: אחת הבעיות שלנו שבחקיקה שאנחנו רושמים גם את הסמ"ק וכשהטכנולוגיה הולכת ומשתפרת, החוק הזה עוד חמש שנים כנראה לא יהיה שווה כלום.
חיים ילין: כאשר מדברים על התאמה, לא תהיה לכם גמישות.
חיים ילין: על סמ"ק אחד ילכו לוועדת ערר.
חיים ילין: זה מה שאני מנסה להסביר.
חיים ילין: לצערי כבר כמה שנים אני מנסה להיכנס לראש של הנכים כי עד שאתה לא נכה, אתה לא יכול להבין אותם, ואני מנסה להבין גם את משרד הביטחון.
חיים ילין: חוסר האמון שקיים בין כל מי שיושב כאן, אני לא יכול לשנות אותו בחקיקה.
חיים ילין: אני יכול לעזור טכנית לזה שיהיו פחות מגבלות כי ככל שיש פחות מגבלות, כך אתם תסתדרו יותר טוב.
חיים ילין: כך אני רואה את המשימה שלי כאן בחקיקה הזאת.
חיים ילין: אני מציע לכם להגמיש כמה שיותר את נושא הסמ"ק, לא להתחיל עם ה-500 קילומטרים.
חיים ילין: עקרונית אני אומר לכם, תפסיקו עם הדבר הזה.
חיים ילין: שכן ילך לבית הלוחם, שכן יתנדב, שכן יוכיח כמו שכל אחד מקבל.
חיים ילין: גם אני, אם אני רוצה ללכת להשתלמות או משהו, אני מביא פתק מהרופא.
חיים ילין: זו המערכת ואין מה לעשות.
חיים ילין: תתנהגו בצורה כזאת ותאמינו לי, האמון יעלה ואז אולי נצליח לבנות מערכת קצת יותר בריאה במצב שנוצר.
חיים ילין: אני מציע לכם לא לשים את הסמ"ק.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני מאוד מודאג.
חיים ילין: היום הסמ"ק הזה הולך ומשתנה כל הזמן.
חיים ילין: כל המנועים משתנים, הכול הולך לתפיסה אחרת לגמרי ומה יקרה אם מחר בבוקר הרכב העירוני יהיה חשמלי?
חיים ילין: איפה רשום כאן?
חיים ילין: נלך לכיוון הזה, למה?
חיים ילין: כי הוא הרבה יותר ירוק, הוא רק עירוני, הוא כל מה שאתם רוצים ואיפה הוא מופיע כאן?
חיים ילין: הוא לא מופיע כאן.
אלי אלאלוף: לא ניכנס להבנה מה זה רכב.
אלי אלאלוף: בשבילי רכב זה מפתח.
אלי אלאלוף: יותר מזה, אני מסתבך.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, האמירה שנאמרה כאן לגבי שלוש שנים, כל כך נכונה.
חיים ילין: הרי גם חברי כנסת, כל רכב ממשלתי הוא ליסינג של שלוש שנים כי יש אחריות בתוך שלוש השנים.
חיים ילין: בהסכמים, בלי מגבלה של קילומטרים.
חיים ילין: חברות הליסינג לוקחות בחשבון שזה ממוצע.
חיים ילין: מישהו עושה 20 אלף בשנה ומישהו, פסיכי כמוני, עושה מאה ומשהו לשנה.
חיים ילין: בסוף הם לוקחים את הממוצע.
חיים ילין: אני חושב ששלוש שנים, זה נכון אלא אם אתם תצליחו להגיע למכרז שיהיה לשלוש וחצי שנים, אבל זה כבר סיפור אחר.
אלי אלאלוף: חיים, תאפשר לנו להתקדם.
<יעקב זכאי: אני רוצה לחזק גם את ידיך כבוד היושב ראש וגם את ידי חבר הכנסת ילין.
<יעקב זכאי: זו בדיוק המטרה, שנכים יוכלו להשתמש ברכבים בתקופה נכונה ללא עלויות חורגות מכיסם.
<יעקב זכאי: לזו בדיוק הייתה הכוונה כפי שאני הבנתי אותה של עידן.
<יעקב זכאי: כשהוא נתן את הדוגמה של רכב מדינה עם שלוש וחצי שנים, כאשר מדובר ברכב מדינה – האחריות על הרכב היא של המדינה.
<יעקב זכאי: לכן הוא השווה והראה שכאשר האחריות היא על חשבון המדינה, היא מבינה ששלוש וחצי שנים זו התקופה האופטימלית.
<יעקב זכאי: כאשר מדובר בנכים שאין להם רכב מדינה, הם נאלצים, כמו שדיברנו על כך בישיבה הקודמת, להוציא כסף מכיסם כדי להחזיק את הרכב בהוצאות חריגות, מעבר לתקופת האחריות.
<יעקב זכאי: זו הייתה הכוונה של עידן ובהקשר הזה אני מסכים לגמרי עם מה שנאמר כאן.
<עוזי בן חיים: אני רוצה לחזק את הדברים של עורכת הדין גזית ושל עידן ובאמת לעמוד על כך כאחד שנפגע בראש ולומר שחייבים לצאת מכאן עם החלטה היום ולא לוותר לאגף השיקום בנושא של חברים שנפגעו בראש.
<עוזי בן חיים: אין שום צורך להמתין עם ההחלטה הזאת.
<עוזי בן חיים: חברים שהם מאה פלוס, הם מאה פלוס וצריכים לתת להם את הרכב בבעלות מדינה, במיוחד שאצלם המנגנון הראשי – קרי, הראש, שזה המחשב הראשי של הבן אדם – לא מתפקד והם לא יכולים להגיע להחלטות בזכות עצמם, להחליף רכב, לא להחליף רכב, לעשות כך או לא לעשות כך.
<עוזי בן חיים: זו צריכה להיות אחריות המדינה שצריכה לטפל בהם במלוא האחריות.
<עוזי בן חיים: אין הרבה אנשים כאלה.
ענת ברקו: בכמה אנשים מדובר?
<קריאה: מאה.