GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: שעכשיו ציינת.
מיקי רוזנטל: עם איזה עובדים?
מירב בן ארי: עם העובדים הקיימים?
<אלברט סופר: אז לצערי אני חייב להגיד שהמצב כרגע, ולאור מה שקרה אתמול בדיון בבית המשפט ולאור העובדה שהמשרד שוב חזר בו מההסכמות שקיבלנו אותן באמת בקושי רב, הצעות שהן מתווה שהשופטת הציעה והמשרד חזר שוב ושוב ונסוג מההסכמות האלה, אחרי שישבנו איתם גם ביום שישי בבוקר במעון צופיה, עם מר משה שוקרון וסיכמנו את הפרטים.
<אלברט סופר: הגיע אתמול מנכ"ל משרד הרווחה בערב, אחרי שהשופטת הגבילה אותו - - -
מיכל בירן: ומה סוכם?
<ניצן תנעמי: אולי אני אסביר.
מירב בן ארי: רגע, רגע, שנייה גברתי.
מירב בן ארי: תני לו לסיים את דבריו.
<אלברט סופר: בסדר, את תסבירי.
<אלברט סופר: אני רק רוצה להגיד כזה דבר.
<אלברט סופר: צר לי להגיד שמשרד הרווחה במקרה הזה, מתנהל לא פחות כמו ארגון פשע.
<אלברט סופר: בשקרים, בסילופים, בהטיית עובדות בבית המשפט ומשקר לבית המשפט, לפרוטוקול, בלהתנער מהעובדים ולהתנער מבני נוער.
מירב בן ארי: סליחה רגע, אני רוצה לשים דגש.
מירב בן ארי: הרי ישבתם עם המנכ"ל וסיכמתם.
מירב בן ארי: מה קרה שהעניינים התהפכו.
<ניצן תנעמי: אז אני אסביר את זה.
מיקי רוזנטל: רגע, יש לי עוד שאלה מאד מדויקת.
מיקי רוזנטל: נאמר לי שחוץ משבעה עובדים שיש חלוקי דעות לגבי התמלוגים שמגיעים להם או משהו כזה, יש הסכמה עם כל העובדים.
מיקי רוזנטל: זה נכון או לא נכון?
<אלברט סופר: שטויות.
<ניצן תנעמי: אני אסביר.
מירב בן ארי: כן, תסבירי.
<ניצן תנעמי: ניצן תנעמי מארגון כוח לעובדים.
<ניצן תנעמי: בעצם כשיצא המכרז פנינו למשרד בהבהרות, הם אמרו לנו שאין לנו יחסי עובד-מעביד וסירבו לענות לנו ולכן יצא מכרז שלא שומר על זכויות העובדים ואנחנו פתחנו בשביתה.
<ניצן תנעמי: אין הליך משפטי מעבר לזה שהמשרד, באמצעות עמותת ענ"ב, הוציא נגדנו צו מניעה לשביתה.
<ניצן תנעמי: זאת אומרת כל המשא ומתן זה לא כי המשרד מוכן לשבת איתנו, זה תחת בית הדין בדיון על צו מניעה, לא בדיון על המכרז.
<ניצן תנעמי: זה דבר אחד.
<ניצן תנעמי: בית הדין בעצם הציע דבר כזה, המשרד אמר אנחנו לא יכולים לתת עוד כסף לדנאל, כי זה שובר את חוק חובת המכרזים, ניתן לענ"ב כסף, יעבירו כפיצוי על שנה ראשונה לעובדי המשרה ולמדריכים שהם מעל ותק 5 שנים.
<ניצן תנעמי: זה אומר 16 מדריכים וכל עובדי המשרה, שכולם נפגעים.
<ניצן תנעמי: אמהות בית, רכזים, מדריכי בוקר, כל אלה.
<ניצן תנעמי: אנחנו הסמכנו לקבל רק פיצוי לשנה בעצם כפיצויי פיטורין.
מירב בן ארי: הסכמתם לזה?
<ניצן תנעמי: הסכמנו לזה בלית ברירה, כי הזמן אוזל.
<ניצן תנעמי: ישבנו ביום שישי עם המשרד, עם כל הטבלאות, עם השכר בפועל של העובדים, כדי לנסות לחשב מה הפיצוי.
<ניצן תנעמי: ביום ראשון בארבע הגענו לבית הדין והמשרד אמר רגע, רגע, רגע, בעצם לא.
<ניצן תנעמי: מעכשיו כל מי שייקלט אצל דנאל, כל חודש, כל עובד בפני עצמו צריך לבוא, להגיש את תלוש השכר שלו, להתחשב עם דנאל האם הוא נפגע לעומת מה הוא היה אולי מרוויח לו היה עובד שנה שעברה.
<ניצן תנעמי: כן, כל עובד בפני עצמו בדנאל.
<ניצן תנעמי: פתאום הם יכולים להעביר כסף לדנאל.
<ניצן תנעמי: העובדים כבר לא היו מיוצגים, כי גם שברו פה התארגנות עובדים.
<ניצן תנעמי: הייתה לנו אם בית שפחדה להיכנס לראיון אישי עם דנאל.
<ניצן תנעמי: ביקשה שעובדת סוציאלית מהמעון תיכנס איתה.
<ניצן תנעמי: דנאל לא הרשו.
<ניצן תנעמי: אז עכשיו העובדים האלה יצטרכו כל חודש לבוא עם התלוש לחשבן.
<ניצן תנעמי: מעבר לזה זה לא פרקטי, זה לא יקרה, מי חשב במשרד עכשיו שיתחיל לחשב כל תלוש איך העובד נפגע.
<ניצן תנעמי: זה הרי לא יקרה.
<ניצן תנעמי: זה נאמר אתמול בארבע, כשעוד שלושה ימים אמורים דנאל להיכנס.
<ניצן תנעמי: כרגע יש באחווה ובירכא, ששם מפעילים תפארת בית חם, חזרו העובדים.
<ניצן תנעמי: במעונות שאמורים להיכנס דנאל, לפחות בארבעה מעונות, העובדים לא מתכננים - - -
<אלברט סופר: חמישה.
<ניצן תנעמי: חמישה מעונות.
<ניצן תנעמי: העובדים לא מתכננים לחתום ומפעילים עליהם המון לחץ ואמרו להם שאם עד היום בעשר כולם לא יחתמו, הם לא ייקלטו.
<ניצן תנעמי: יש פה המון לחץ של המשרד - - -
מירב בן ארי: על העובדים והעובדים נמצאים פה בין הפטיש לסדן.
<ניצן תנעמי: על העובדים.
<ניצן תנעמי: וניסיון להציג את זה כאילו זה מאבק של איזה כמה מדריכים ותיקים – איך הם קראו לזה?
<ניצן תנעמי: הפונקציונרים של נווה חורש.
<ניצן תנעמי: אז סליחה, המדריכים האלה לא פונקציונרים.
<ניצן תנעמי: המשרד שאמר בבית הדין ששומרי לילה יקבלו 37 שקלים לשעה, עכשיו נותן להם 31.5 שקלים לשעה.
<ניצן תנעמי: המכרז שאמר שיהיה מענק של 2,000 שקלים, אז בחוזים של דנאל זה פתאום 1,600 שקלים.
<ניצן תנעמי: המשרד פשוט מתנער מהכל וקורה להם פונקציונרים וטוען שאנחנו מחזיקים את העובדים בני ערובה.
מירב בן ארי: יש עוד מישהו מהעובדים שחייב לומר משהו לפני שנשמע את המשרד?
מיכל בירן: מירב, גם אני רוצה.
מירב בן ארי: כן, דקה מיכל.
<ורד וינדמן: אני רוצה לומר לפני המשרד.
מירב בן ארי: ממש בדקה ובהמשך מיכל והמשרד.
מירב בן ארי: המועצה לשלום הילד, ורד, בבקשה.
<ורד וינדמן: סכסוך העבודה הזה שהילדים נמצאים במכרזו, צריך להיות דרמטי לא פחות מאשר סגירת שדה תעופה במדינת ישראל וכך אנחנו צריכים להסתכל על זה.
<ורד וינדמן: היה מהלך שהוכרז עליו בתקשורת, על הלאמה של מעונות חסות הנוער.
<ורד וינדמן: אני חושבת שלמדינה אסור להתפרק מהאחריות שלה, ודאי לא במוסדות שחלקם נעולים והמדינה צריכה לחזור לקחת אחריות, כפי שיש לה.
<ורד וינדמן: מדינת ישראל בדמות משרד הרווחה - - -
מירב בן ארי: בסדר, לזה כבר התקדמנו.
<ורד וינדמן: היא האבא והאימא היחידים שיש לילדים האלה מבחינת אחריות, לא מבחינת הורות הורית.
מירב בן ארי: כן, אבל חברה, בואו, אני באה מהתחום.
מירב בן ארי: תהיו מציאותיים.
<ורד וינדמן: רגע, שנייה, אני לא אומרת - - -
מירב בן ארי: המדינה נתנה לעמותות והעמותות עושות עבודה נהדרת.
<ורד וינדמן: אני אומר.
<ורד וינדמן: האחריות צריכה להיות של משרד הרווחה, שלא צריך לעמוד מהצד.
<ורד וינדמן: בואו נשאל עכשיו את השאלות הקשות.
<ורד וינדמן: יש עכשיו תקופה שאמורה להיות ביניים.
<ורד וינדמן: מי העובדים שהולכים להיכנס?
<ורד וינדמן: מה ההכשרה שלהם?
<ורד וינדמן: איך מבטיחים את הרצף הטיפולי?
<ורד וינדמן: כולנו יודעים מה המשמעות של מדריכים עבור הילדים האלה.
<ורד וינדמן: הם הרבה פעמים האנשים הקרובים אליהם ביותר.
<ורד וינדמן: הם מספרים עד כמה המדריכים הם אלה שהצילו את חייהם ואפשרו להם שיקום.
<ורד וינדמן: בואו נשאל מה יקרה, איך זה הולך להתרחש.
<ורד וינדמן: אני קוראת - - -
<ורד וינדמן: משפט אחרון.
מירב בן ארי: הדיון כאן הוא לא על חשיבות העמותות אל מול המדינה.
מירב בן ארי: הדיון כאן הוא ספציפי על האירוע הזה.
מיכל בירן: זה קשור, מירב.
<ורד וינדמן: לא, לא, אבל אני רוצה לקרוא לכנסת כן להסדיר בחקיקה גם את לקיחת האחריות, גם את התנאים, גם את ההכשרות שחסרות למדריכים וצריכים אותן, גם את נושא השכר ההולם, כדי שאנחנו נבטיח שהמקומות האלה לא יהיו בינוניים, לא יהיו סבירים - - -
מירב בן ארי: לגבי השכר כבר ישבנו פה וסגרנו והם לא עשו עם זה כלום.
<ורד וינדמן: הם צריכים להיות המקומות הכי טובים, כי לילדים האלה מגיע את הכי טוב.
מירב בן ארי: היינו כאן בשנת 2016 עם אותם אנשים.
מירב בן ארי: חברת הכנסת מיכל בירן בבקשה, לפני שאני עוברת למשרד.
מיכל בירן: אי אפשר להפריד בין הסוגיה של מי מפעיל את המעונות בשאלת הטיפול בילדים, בשאלת התנאים.
מיכל בירן: בג"ץ כבר הכריע כמה פעמים שהסיבה האמיתית להעסקה דרך עמותות היא פשוט כדי להתנער מאחריות ומיחסי עובד מעביד ואני חושבת שמה שמובא כאן זו בדיוק הדוגמא.
מיכל בירן: מתארגנים.
מיכל בירן: עד שמצליחים להתארגן, עד שמצליחים לשפר תנאים, באים, מחליפים ספק.
מיכל בירן: כל הקונספט של להחליף ספק זה בגלל מחסור בכוח אדם, אבל בסוף זה אותם אנשים שמוכנים לעשות את זה.
מיכל בירן: זה משחק סכום אפס, יישארו אותם אנשים רק בתנאים מופחתים, אחרי ששנים גם הם וגם אנחנו משקיעים מהזמן של הוועדה הזאת בשביל לנסות לשפר את התנאים שלהם.
מיכל בירן: מירב, את אומרת כבר הגענו להסכמי שכר וכלום לא קרה עם זה?
מיכל בירן: הביזיון פה הוא של משרד הרווחה ואי אפשר לתת לזה-, לא משנה, גם על תכניות ארוכות טווח, עכשיו בטווח הקצר, משרד הרווחה חייב לקחת אחריות גם על הפערים במשכורות ובתנאים שהובטחו ולא בצורה של לשלוח כל עובד להשיג בעצמו את התנאים שלו.
מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת בירן.
מירב בן ארי: משרד הרווחה, בבקשה.
מירב בן ארי: מי מתייחס מהמשרד?
מירב בן ארי: אני פשוט כבר חורגת מהזמן.
<קריאה: אני סבא של נכד ש - - -
מירב בן ארי: איך זה קשור לדיון?
<קריאה: זה רווחה.
מירב בן ארי: לא, לא, זה לא דיון על רווחה.
מירב בן ארי: זה דיון על - - -
<קריאה: לא, אני אומר לרווחה שיבינו - - -
מירב בן ארי: לא אדוני, זה לא קשור עכשיו וגם ככה אני כבר בחריגה.
<קריאה: אבל האדון הנכבד איציק אמר דברים נכונים והאדון הנכבד אלברט אמר דברים נכונים על הרווחה ואני אמשיך את השיחה שלכם.
<קריאה: עובדות סוציאליות - - -
<קריאה: על יד המיקרופון.
מירב בן ארי: ממש לא להגיד לו על יד המיקרופון.
מירב בן ארי: אדוני, אנחנו חייבים לסיים.
מירב בן ארי: על מה הדיון שלך, על משרד הרווחה?
<קריאה: הבעיה שהעובדות הסוציאליות לא עושות את העבודה שלהן, וזה נכון מה שהם אומרים מכל מיני מבחינות.
מירב בן ארי: אוקיי, אבל הדיון הוא לא על המשרד ולכן ברשותך, אני חוזרת לנושא הדיון, מה גם ש - - -
<קריאה: אבל כתוב פה ועדת רווחה.
מירב בן ארי: אין בעיה, אבל ועדת הרווחה היא ועדה גדולה, היא עוסקת בהרבה נושאים.
<קריאה: ברגע שאומרים, אומר פה אדם שהם פושעים וזה אומר - - -
מירב בן ארי: אף אחד לא אמר פושעים.
<קריאה: טוב - - -
מירב בן ארי: משרד הרווחה, בבקשה תתייחסו למה שהיה כאן בדיון.
<קריאה: זה לא בסדר שלא מרשים לאזרחים לדבר.
מירב בן ארי: אבל אדוני, הוועדה הסתיימה כבר.
<קריאה: הגברת הזאת קיבלה ממני - - -
מירב בן ארי: היא חברת כנסת.
<קריאה: הגברת הנכבדה קיבלה ממני כדי לעשות ועדה נגד 18 עובדות סוציאליות ועדיין לא קיבלתי תשובה.
מירב בן ארי: אז אני מבטיחה לך שאני אבדוק את העניין.
<קריאה: אבל זה לא יכול להיות שלא יבדקו אם - - -
מירב בן ארי: מי מהמשרד מתייחס להערות שעלו כאן בדיון?
<משה רון שוקרון: אני אתייחס.
<משה רון שוקרון: אני אמנם על תקן מי שאחראי על רכש ומכרזים במשרד העבודה והרווחה, אבל ב-25 השנים האחרונות אני מנהל את מעונות מצפה ים ועד לפני שבוע גם את מעון צופייה, ככה שאני מכיר היטב את - - -
מירב בן ארי: מה זאת אומרת מנהל את צופייה?
מירב בן ארי: אני יודעת מי מנהל את מצפה ומי את צופייה.
<משה רון שוקרון: מה?
מירב בן ארי: מנהל מה?
<משה רון שוקרון: אני מנהל את מעון צופייה ב-12 השנים האחרונות.
מירב בן ארי: אתה מנהל פיזית את מעון צופייה?
<משה רון שוקרון: נכון.
מירב בן ארי: וגם אחראי על הרכש במשרד?
<משה רון שוקרון: עכשיו כן.
מירב בן ארי: מה זה עכשיו?
<משה רון שוקרון: שלושה חודשים.
מירב בן ארי: אז עד לפני שלושה חודשים ניהלת את צופיה?
<משה רון שוקרון: ולפני זה את מעון מצפה ים.
<משה רון שוקרון: ולפני זה את הוסטל נווה - - -
מירב בן ארי: אין בעיה, אני מאמינה לך, אבל בוא תגיד לי איך אתה מטפל באירוע הזה.
<משה רון שוקרון: אז ככה שאני לא מגיע ממגדל השן ו - - -
מירב בן ארי: עוד יותר טוב.
<משה רון שוקרון: אוקיי.
<משה רון שוקרון: אז אני אומר, המכרז הזה בא לענות על כשל מתמשך בחסות הנוער, על מצב שבו המערכת שלנו מממנת שהייה של נערים ונערות בתוך המעונות שלנו מבלי לקבל תמורה עבורם.
<משה רון שוקרון: היו לנו עשרות אם לא מאות ממתינים בחוץ ברשימות המתנה, ברחוב, כי לא היה מקום במעונות חסות הנוער.
מירב בן ארי: סליחה, לא להפריע, אדוני.
מירב בן ארי: אתה דיברת, הוא לא הפריע לך ואני בטוחה שהוא שמע דברים שלא היו לו קלים.
מירב בן ארי: יש פה תרבות דיון, לא הפרענו לאף אחד.
מירב בן ארי: היחידים שיכולים להפריע זה חברי הכנסת.
<משה רון שוקרון: רשימות ההמתנה הלכו ו - - -, הצביע על זה גם מבקר המדינה, הצביע על זה גם בג"ץ.
<משה רון שוקרון: אנחנו עומדים אל מול שוקת שבורה, כשיש לנו גם נערות ונערים שמסתובבים ברחובות ואין לנו מקום ב - - -
מיכל בירן: איך המהלך הזה הוסיף מקום?
<משה רון שוקרון: רגע.
מיכל בירן: לא הוספתם שקל, הורדתם שקל ויהיה יותר מקום?
<משה רון שוקרון: אנחנו יצאנו למכרז בגלל הכשל המתמשך הזה.
<משה רון שוקרון: אנחנו עושים מכרז כזה מדי כמה שנים באותו פורמט בדיוק.
<משה רון שוקרון: זה מכרזים גנריים.
<משה רון שוקרון: זאת הפעם הראשונה שעמותת ענ"ב לא זכתה במכרזה זה מזה כ-22 שנים.
<משה רון שוקרון: זה לא מחליפים ספק כל שנתיים או שלוש, אחרי שארגון העובדים מתארגן ומשיג לעצמו תנאים טובים.
<משה רון שוקרון: מדובר ב-22 שנות הפעלה.
<משה רון שוקרון: לכן אי אפשר להגיד שלא בוחנו את הדברים האלה לעומק ונתנו מספיק זמן כדי לבדוק אותם.
<משה רון שוקרון: חוסר כוח האדם הזה הביא את המערכת שלנו לכך שהיא קרסה בתוך עצמה.
<משה רון שוקרון: היום המערכת הזאת לא פועלת.
<משה רון שוקרון: היא לא עובדת.
<משה רון שוקרון: היא לא מספקת את השירות.
<משה רון שוקרון: היא לא נותנת מקום ל - - -
מירב בן ארי: אתה אומר שהמקום לא עובד, אבל - - -
<משה רון שוקרון: יצאנו למכרז - - -
מירב בן ארי: רגע, סליחה שנייה.
מירב בן ארי: את היית המנהל של מצפה ים.
<משה רון שוקרון: של צופייה.
מירב בן ארי: אמרת גם של מצפה ים, אבל כשאתה ניהלת את צופיה - עמותת ענ"ב – איך זה עבד ביניכם?
<משה רון שוקרון: המעונות שלנו עובדים בשיטה הבאה:
<משה רון שוקרון: הגרעין הניהולי של המעונות הוא ממשלתי - - -
מירב בן ארי: של המשרד, עובדי משרד הרווחה.
<משה רון שוקרון: עובדים בתוך המעונות עצמם, מנהלים אותם.
<משה רון שוקרון: הם הסמכות הסטטוטורית בתוך המעונות והם מפעילים את זה באמצעות מיקור מחוץ לא רק של כוח האדם הטיפולי חינוכי, גם ההוראה, גם הניקיון, גם השמירה, גם הגינון.
<משה רון שוקרון: כל המערכת מופרטת.
מיקי רוזנטל: אני רוצה להבין, סליחה אדוני.
מיקי רוזנטל: במכרז, עכשיו שעשיתם, נוספה מיטה אחת באיזה הוסטל?
מיקי רוזנטל: נוסף מקום אחד באיזה הוסטל?
<משה רון שוקרון: נוספו מקומות שאפשר לאייש אותם, כי כרגע יש לנו 50% מיטות ריקות, כי אנחנו לא יכולים - - -
<משה רון שוקרון: בעקבות חוסר בכוח אדם.
<קריאה: הוא ממשיך לשקר.
מיכל בירן: הורדתם את השכר ויהיה לכם יותר כוח אדם?
מיכל בירן: אולי אני טיפשה, אולי אני לא מבינה את הלוגיקה, סליחה.
מיקי רוזנטל: איך אתם עושים את זה?
מיקי רוזנטל: אפילו על הנייר איך אתם עושים.
מיקי רוזנטל: אני לא הבנתי איך אתם עושים את זה אפילו על הנייר.
<משה רון שוקרון: אם אפשר להמשיך.
מיקי רוזנטל: תקשיב, אנחנו שומעים את דבריך - - -
<משה רון שוקרון: אם רוצים ל - - -
מיקי רוזנטל: אנחנו שומעים את דבריך ומותר לשאול שאלה.
<משה רון שוקרון: הקשבתי כשאמרו ראשי כנופיה ופושעים ו - - -
מיקי רוזנטל: אני לא אמרתי לך שום דבר כזה.
מיכל בירן: גם אני לא.
<משה רון שוקרון: אז אני אומר, תנו לי 5 דקות להסביר ואחר כך אפשר לירות בי כמה שרוצים.
מירב בן ארי: אני מבקשת לתת לו לדבר.
<משה רון שוקרון: אז הלכנו למהלך שבו עשינו מכרז.
<משה רון שוקרון: בדקנו והבנו שיש קושי אדיר לגייס כוח אדם בעיקר בהדרכה.
<משה רון שוקרון: רוב המדריכים שלנו במערכת חסות הנוער הם מדריכים נורא נורא צעירים, הם גם מתחלפים נורא מהר.
<משה רון שוקרון: חשבנו שאם אנחנו נשפר את השכר דרמטית אצל אותם מדריכים צעירים, יהיה לנו קל יותר לגייס אותם.
<משה רון שוקרון: מעבר לזה שהגדלנו – אני אומר לכם – הגדלנו אל מול האוצר את העלות להפעלת קבוצה ב-30% ו-ב-40% במאבק באמת אין סופי, הרי לא מעלים – אתם יודעים – לא מעלים הפעלת קבוצה מ-130,000 שקלים או מ-140,000 שקלים ל-190,000 שקלים עם האוצר, לחודש לקבוצה - - -
מיכל בירן: אבל כל הפער הזה יישאר אצל דנאל.
<משה רון שוקרון: לא, זה לא הכל יישאר אצל דנאל, כי התעריפים - - -
מיכל בירן: אם דנאל משלמים פחות לכוח האדם, אבל אתם מוציאים יותר על ההפעלה - - -
<משה רון שוקרון: ברגע שאנחנו קבענו את רמת השכר של המדריכים - - -
<אלברט סופר: יש רכזים, אימהות בית, מדריכי בוקר, עובדי לילה ששכחת.
<משה רון שוקרון: ההסכמים הקיבוציים שהם מדברים עליהם- - -, אם לא אפילו יותר טובים, משופים היום על ידי החברות שנכנסו ולקחו את העובדים על עצמם.
<משה רון שוקרון: החברות האלה בעידודנו הרב הזמינו את כל העובדים לבוא ולהיקלט חזרה לעבודה, גם בימים אלה קיבלו כולם.
<משה רון שוקרון: יש מעונות שיש בהם קליטה של 100 אחוז.
<משה רון שוקרון: 100 אחוז מהעובדים כבר נקלטו בשני מעונות.
<משה רון שוקרון: אמר את זה אתמול בבית המשפט נציג של הזכיין בצפון.
<משה רון שוקרון: 100 אחוז מהעובדים נקלטו חזרה במערכת.
<משה רון שוקרון: לא רק שאנחנו צריכים את כל העובדים חזרה, אנחנו צריכים עוד 150 עובדים כדי להשלים את המיטות הפנויות שיש לנו ולקצר את תור ההמתנה האיום והנורא שיש לנו אל מול נערים ונערות שנמצאים ברחובות.
<משה רון שוקרון: מה רציתם שנעשה?
<משה רון שוקרון: נשאיר את המצב ככה?
מירב בן ארי: תגיד לי מה עם השכר - - -
<משה רון שוקרון: ניתן את התנאים האלה ונגיד שהילדים האלה יישארו ברחוב?
מירב בן ארי: אדוני, קודם כל - - -
<אלברט סופר: בשיטה שלכם הם לא רק יהיו ברחוב.
מירב בן ארי: יש גם עדיין שני דברים שלא ברורים לי.
מירב בן ארי: הרי אתה היית ועזוב רגע את התפקיד שלך, אתה היית מנהל של צופיה.
מירב בן ארי: אתה אומר לחברי הכנסת ולי – אנחנו נכשלנו בניהול של חסות הנוער, אבל מי שנכשל זה המשרד, כי המשרד הוא זה שניהל את זה.
מירב בן ארי: זה לא העמותה.
מירב בן ארי: אתם ניהלתם.
מירב בן ארי: אתם נכשלתם בניהול, כי אתה בעצמך אמרת שאתה היית גם בצופייה וגם במסילה.
מירב בן ארי: למה במקום לבוא עכשיו ולעשות אצלכם את העבודה, למה בעצם החלפתם את העמותה?
מירב בן ארי: דיברת על המדריכים, אבל אתה יודע, גם אני ניהלתי מרכז.
מירב בן ארי: יש רכזים, יש אם בית, יש עוד אנשים בתפקיד.
מירב בן ארי: איפה הזכויות שלהם?
מירב בן ארי: אתה שמרת על הזכויות של אמהות הבית?
<משה רון שוקרון: הזכויות שלהם לא נפגעו.
<משה רון שוקרון: אפשר לבדוק את זה - - -
מירב בן ארי: מה זה לא נפגעו?
<קריאה: שקר, שקר, שקר.
מירב בן ארי: תקשיבו רגע, סליחה שנייה.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם משהו, אתם רואים שחברי הכנסת מגויסים עבורכם ודואגים לכם.
מירב בן ארי: אנא מכם, גם חברי הכנסת שנשארו פה הם חבורה שמבינה עניין.
מירב בן ארי: אני מבקשת מכם, אני אתן לכם להתייחס, למישהו אחד מכם בכמה נקודות, אבל אי אפשר.
מירב בן ארי: זה לא שכונה כאן וזה לא שוק.
מירב בן ארי: גם אם הוא אומר דברים שלא נעימים לכם, תרשמו.
מירב בן ארי: אני אתן לכם להתייחס.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע אותו.
מירב בן ארי: היחידים שיכולים להתפרץ וגם הם עושים את זה בעדינות, זה חברי הכנסת.
<אלברט סופר: אנחנו פשוט - - -
מירב בן ארי: אלברט, יש משהו, אתם תענו.
מירב בן ארי: תן לי רגע להבין, אני מנסה להבין.
מירב בן ארי: אם אתה אומר דבר כזה שבסוף אתה נותן למדריכים שכר גבוה יותר, אז למה בעצם לא שמרת?
מירב בן ארי: פה בשנת 2016 עשינו דיון על הסכמי השכר, למה בעצם לא הכנסתם את זה כחלק מהמתווה ועם המכרזים ביניהם?
מירב בן ארי: כי הרי יש כאן כבר הסכמים.
<משה רון שוקרון: אני אומר עוד פעם, כי אתה כפוף לחוק המכרזים.
<משה רון שוקרון: אתה יוצא למכרז, אתה לא יכול מראש להגדיר שיש זכיין שיזכה בזה ושההסכמים הקיבוציים בינו לבין האוצר - - -
מיקי רוזנטל: לא, אבל עוד לפני אדוני, רגע, רגע.
מיכל בירן: בלי להגיד שיש זכיין, להגיד שאלה תנאי הבסיס של המכרז, כי אלה ההסכמים, אלה העלויות שכבר הגיעו אליהן.
<משה רון שוקרון: אם לא יתנו לי לדבר, אני אשתוק - - - אני לא אדבר.
<משה רון שוקרון: זאת גם אפשרות.
<משה רון שוקרון: אבל אני אומר שאם אנחנו נכניס את זה לתוך המכרזים הקיימים, זה אומר שאנחנו פוגעים בחופש העיסוק.
<משה רון שוקרון: אנחנו לא מאפשרים לאף זכיין לזכות במכרזים האלה.
<משה רון שוקרון: אנחנו מייצרים מונופולים.
<משה רון שוקרון: עובדה ש-22 שנה לא הצלחנו לעשות מכרז שהיה בו אפילו מתמודד, לא זוכה, מתמודד.
מיכל בירן: כי אתם לא משלמים על השירות הזה כמו שראוי לשלם על השירות.
<משה רון שוקרון: אנחנו משלמים יותר ממה שאת חושבת, כי אנחנו משלמים 190,000 שקלים להפעלה של קבוצה אחת בחסות הנוער.
<משה רון שוקרון: 190,000 שקלים.
מיכל בירן: אם זה היה מממן את זה, כנראה שהיו אנשים שהיו קופצים על המכרז.
מירב בן ארי: רגע, תענה לשאלה על הצוות הנוסף.
<משה רון שוקרון: אני עונה לשאלה.
<משה רון שוקרון: על הצוות הנוסף - - -
מירב בן ארי: רגע, חוץ ממדריכים צעירים.
<משה רון שוקרון: הבאנו את החברות הזוכות למצב שבו הם הציעו לעובדים חוזים כמעט ברמת קופי-פייסט ממה שהיה להם בהסכם הקיבוצי הקיים.
מירב בן ארי: אז למה הם - - -
<משה רון שוקרון: רגע,רגע.
<משה רון שוקרון: גם הלכנו אחר כך יותר מזה.
<משה רון שוקרון: אמרנו שאנחנו נוכל והיה מתווה שמסכם פיצוי על פני שנה לאותם עובדים.
<משה רון שוקרון: החישוב היה באמת מצדם ולא התווכחנו עליו – 590,000 שקלים פיצוי על פני שנה לכל הסקטורים.
<משה רון שוקרון: תקנו אותי אם אני טועה.
מירב בן ארי: אז למה חזרתם מזה?
<משה רון שוקרון: אתמול משרד הרווחה, מנכ"ל משרד הרווחה אמר אני מציע 500,000 שקלים כדי לסיים את זה.
<קריאה: באחת עשרה בלילה.
<משה רון שוקרון: באחת עשרה בלילה, אבל הוא הציע את זה.
<משה רון שוקרון: כתב את זה.
<משה רון שוקרון: זה מופיע בפרוטוקול וכוח לעובדים סרב להצעה.
<משה רון שוקרון: זו הצעה שמכסה 90% מהדרישות שלהם.
מירב בן ארי: רגע, אבל למה חזרתם מההסכמה שכבר הגעתם אליה?
מירב בן ארי: למה ירדתם בסכום?
<משה רון שוקרון: זה לא היה בהסכמה, זה היה המתווה שנשלחנו לעשות אותו יחד מבית המשפט.
<משה רון שוקרון: ישבנו עליו, המתווה הזה הועבר להנהלת המשרד.
<משה רון שוקרון: יש לנו חשב, יש לנו אוצר - - -
מירב בן ארי: כן, אני מכירה.
<משה רון שוקרון: יש לנו כללים, יש לנו חוקים, אנחנו לא יכולים לעשות מה שאנחנו רוצים.
מיקי רוזנטל: רגע, אז הוויכוח כעת הוא על 100,000 שקלים?
מיקי רוזנטל: על 90,000 שקלים?
<משה רון שוקרון: הוויכוח הוא - - -
מיקי רוזנטל: לא, אני מדבר רק על התנאים, לא על העקרונות האחרים.
<משה רון שוקרון: אני חושב שגם אם היינו מציעים, יש עוד כמה סעיפים - - -
מירב בן ארי: אבל זה לא נכון, היא אמרה לך שהם כבר הסכימו על 590,000 שקלים.
<משה רון שוקרון: לא, הם הסכימו על 590,000 שקלים אבל - - -
<משה רון שוקרון: הם סירבו אתמול להצעה שהונחה בפניהם.
<משה רון שוקרון: אני אומר, אנחנו רוצים לקלוט את כל העובדים.
<משה רון שוקרון: כל העובדים, נכון שהם פוטרו מנהלית, אבל הם קיבלו הצעה מיידית.
<משה רון שוקרון: דרך אגב, הוותק שלהם נשמר, שנות העבודה שלהן נשמרות על פי חוק, לא שאנחנו עושים להם טובה, כי הם נשארים באותו מקום עבודה.
מיכל בירן: בטוח, כי אם זה היה תלוי בכם זה לא היה קורה.
<משה רון שוקרון: ההבראה שלהם נשמרת, השכר של המדריכים עלה ב-30%.
מירב בן ארי: אבל מה עם שאר הצוות?
<אלברט סופר: בשביל מדריכים אחרים הוא ירד ב-30%.
מירב בן ארי: תגיד לי, זה משגע אותי, מה ההבדל בין אם בית למדריך צעיר?
מירב בן ארי: למה לו אתה מעלה, נגיד שאתה מעלה, מה עם שאר הצוות?
מירב בן ארי: מה, הם לא נחשבים?
מירב בן ארי: למה, מה אתה מפחד?
<משה רון שוקרון: אז אני אומר עוד פעם - - -
מירב בן ארי: מדריכים צעירים בנושא של חסות הנוער, עם כל הכבוד, אם בהייטק פורשים, גם פה אחרי שנתיים-שלוש ילכו.
מירב בן ארי: ילכו.
מירב בן ארי: זה לא משנה כמה כסף תגיד להם, כי יש שחיקה.
מירב בן ארי: זה מקצוע שוחק.
מירב בן ארי: אני ראיתי אצלי מדריכים.
מירב בן ארי: הכי טובים שלי היו שנתיים-שלוש.
מירב בן ארי: דרך אגב, יש לי חדשות בשבילך, כמעט בכל ענף במשק, בטח במקצועות הרווחה, מדריכים צעירים עוזבים.
מירב בן ארי: אז למה אתה לא שומר על הוותיקים?
<משה רון שוקרון: אז אני אומר, אנחנו שומרים על כולם.
<משה רון שוקרון: אני אומר שמעבר - - -
מירב בן ארי: מה נתת לוותיקים?
<משה רון שוקרון: רגע - - -
מיקי רוזנטל: מה זאת אומרת אתה שומר על כולם?
מיקי רוזנטל: אתה לא.
<משה רון שוקרון: החוזה הקיים - - -
מיקי רוזנטל: אתה אומר אל תפריעו לי, אבל אתה אומרת דברים לא נכונים.
מיכל בירן: אתה אפילו מעוות את חופש העיסוק שנועד לעובדים ולא למעסיקים.
<משה רון שוקרון: אם תתנו לי לדבר, אני אסבר.
מירב בן ארי: תענה לי לשאלה.
<משה רון שוקרון: אני אומר שנתתי מעבר לזה.
מירב בן ארי: מה נתת להם?
<משה רון שוקרון: אני אגיד לכם מה נתתי, בסדר?
<משה רון שוקרון: הוספנו מדריכים ישנים בלילה, מה שלא היה במכרז הקודם.
<משה רון שוקרון: יש לנו שני מדריכים ישנים בלילה.
<אלברט סופר: היו כל הזמן.
<משה רון שוקרון: הגדלנו את משרת אם הבית מחצי משרה לשלושת רבעי משרה.
<משה רון שוקרון: הוספנו מטפלת אלטרנטיבית על כל קבוצה.
<משה רון שוקרון: לא יכול להיות, באמת, לקחת את המכרז הזה ולהסתכל על נקודה מאד מאד צרה.
<משה רון שוקרון: הוספנו תקנים.
<משה רון שוקרון: הוספנו - - -
מירב בן ארי: מה זה נקודה מאד צרה?
מירב בן ארי: זה חלק משמעותי מהצוות במקום.
מירב בן ארי: אתה ניהלת מוסדות בעצמך.
<משה רון שוקרון: אבל הוספנו כדי גם לתת לאותם אנשים למנוע את השחיקה, למנוע את התחלופה.
<משה רון שוקרון: הוספנו משמרות, הוספנו אנשי צוות, הוספנו ישנים בלילה, הגברנו את הביטחון - - -
מירב בן ארי: סליחה, מה הוספת לרכזים, לאימהות הבית למי שאינו מדריך?
<משה רון שוקרון: הם קיבלו את אותו חוזה.
מירב בן ארי: לא הוספת - - -
<משה רון שוקרון: עובדה שכולם חותמים.
<משה רון שוקרון: זה שיש פה - - -
מירב בן ארי: מי זה כולם?
<אלברט סופר: מי זה כולם?
מירב בן ארי: שניים מתוך שבעה?
<משה רון שוקרון: יש לנו שני מעונות ב-100% חתימה.
מירב בן ארי: כן, אבל זה שניים מתוך שבעה.
<משה רון שוקרון: והיום מסיים מאה אחוז חתימה - - -
מירב בן ארי: זה אפילו לא 50%.
מירב בן ארי: אחד מכם שידבר.
מיקי רוזנטל: על הדברים שנאמרו פה.
מירב בן ארי: על הדברים שנאמרו כאן.
מיקי רוזנטל: אני רוצה לדעת מהמנהל של העמותה, אדוני, אתה קיבלת - - -
מירב בן ארי: לא מכוח לעובד.
מיקי רוזנטל: אתה קיבלת טענות בכתב ממשרד הרווחה, לפיהן אתה לא מצליח לעמוד ביעדים שהוקצבו לכם ויש תור של חוסים שלא נכנס.
מיקי רוזנטל: קיבלת טענות כאלה?
<שי שער: שמי שי שער ואני מנכ"ל של עמותת ענ"ב.
<שי שער: האמת היא שאני שמעתי את מר שוקרון מדבר כל כך הרבה ואני לא יודע מאיפה להתחיל כדי לסתור את כל הדברים שנאמרו כאן, אבל אני אנסה תוך כדי הדברים שלו כן להגיד.
<שי שער: קודם כל מתאר מר שוקרון מצב כל כך טוב, עשינו והגדלנו והכל ואיך זה שבפועל כל כך רע.
<שי שער: זה לא מסתדר לי ולא מתחבר לי, שני הדברים האלה גם יחד.
מירב בן ארי: גם לי לא.
<שי שער: להגיד מה עשינו ומה הגדלנו וכמה הלכנו לקראת כל העובדים ואנחנו משפרים את המצב ואנחנו כבר חודש נמצאים במצב כל כך רע וגרוע יומיים לפני שהמעונות האלה אמורים לעבור לחברות שזכו במכרז.
<שי שער: אז יש קצת סתירה בעניין הזה.
<שי שער: מר שוקרון אמר שהוא ניהל את מעון צופייה.
<שי שער: ניהל את מעון צופייה ואני אומר לכם באחריות מלאה ומגובה עם נתונים – הוא גם יודע את זה – מעון צופייה לא היה צריך להיות יום אחד שהמעון הזה לא יהיה מלא עם 60 נערות כל הזמן.
<שי שער: על התשומות שניתנו שם, שאפילו מעבר למכרז שבו אנחנו התחייבנו כשזכינו.
<שי שער: אני מזכיר, אנחנו זכינו במכרז האחרון להפעלה של המעונות- - -
מיכל בירן: אבל אם אפשר שתתרכז במה שקשור עכשיו לזכויות במכרז החדש ופחות ל - - -
מירב בן ארי: לא, לא, דווקא אני - - -
מיקי רוזנטל: רגע, רגע.
מירב בן ארי: מיכל, אני מבקשת.
מיקי רוזנטל: כי היו טענות שהובאו פה ש - - -
מירב בן ארי: מיקי, תן לי לשמוע אותו, זה מעניין אותי איך שהוא מדבר.
<שי שער: את כל הנתונים שאני מדבר עליהם אנחנו הצגנו כמה פעמים גם להנהלת המשרד, גם למנכ"ל המשרד.
<שי שער: אנחנו במעון צופייה כמו שאמרתי, ואני פשוט חוזר לזה כי מר שוקרון נמצא כאן – מי שמחליף את משה שוקרון בהנהלת מעון צופייה זה רכז פנימייה שעבד אצלנו, כשהתפקיד הראשון שלו, גם מה שהוגדר לו במכרז, זה קליטה של עובדים במעון צופייה, גיוס, מיון והכשרה.
<שי שער: להגיד שאנחנו נכשלנו ובסופו של דבר מי שמנהל עכשיו את מעון צופייה זה מי שהיה אמון אצלנו על התפקיד הזה, בתוך המעון, לא מסתדר לי.
<שי שער: לא מסתדר לי מצד אחד להגיד נכשלתם, לא גייסתם מספיק כוח אדם, אבל אותו אחד שהיה אמון על זה הוא זה שהיום מנהל את מעון צופייה.
<קריאה: זה נכון, ועוד שלושה מנהלים שנבחרו.