GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עוזי לנדאו: אלה הן הערותיי העקרוניות מבלי להיכנס לנושאים המשפטיים לשני הסעיפים הראשונים שכרגע נקראו.
טלי פלוסקוב: לגבי רטרו.
טלי פלוסקוב: הבנתי שאנחנו נכין תקופת מעבר ונדאג לכל המעבר הזה בצורה מסודרת.
טלי פלוסקוב: לגבי הנושא השני, אני אבקש ממשרד המשפטים להתייחס.
עוזי לנדאו: לגבי המשכנתה, אנחנו חושבים שבמקום זה – אנחנו בהחלט סבורים שצריכים לדאוג לדיירים שאי אפשר להותיר אותם בלי הגנה.
עוזי לנדאו: בחוק הקודם הייתה הצעה של 40 אחוזים ואתה חיינו בשלום.
עוזי לנדאו: במלים אחרות, כאשר אדם יפקיד את הכסף שלו, הכסף שנכנס לבנק, לחשבון בעל הדיור המוגן, לא ירד לעולם מתחת ל-40 אחוזים מסך כל כספי ההפקדה.
טלי פלוסקוב: לצערי הרב אף אחד לא עשה את זה.
עוזי לנדאו: אגב, אצלנו אין שום בעיה מן הסוג הזה.
עוזי לנדאו: אף אחד לא עשה את זה, אני מניח שאלה בעלי הדיור המוגן האחרים.
עוזי לנדאו: אני לא נכנס לזה.
עוזי לנדאו: לנו עד היום לא הייתה שום בעיה גם לא עם התחום הזה אבל כדאי להשאיר את זה למה שיבקשו הדיירים עצמם.
עוזי לנדאו: בשיחה שהייתה לנו עם נציגי הדיירים, הם היו מוכנים לדבר הזה.
עוזי לנדאו: זה נראה להם טבעי לגמרי.
טלי פלוסקוב: משרד המשפטים.
<רני נויבואר: לבקשת הוועדה, קיימנו דיונים עם הרשויות המקומיות.
<רני נויבואר: הרשויות המקומיות, לא ישבנו עם כולן, ניסינו לשתף את אלה שאנחנו ראינו שיש להן לא מעט דיור מוגן על קרקע ציבורית של הרשות המקומית מהנתונים שהצלחנו לאסוף.
<רני נויבואר: הרשויות המקומיות אינן מסרבות – בעיקרון, מי שישבנו אתו – בוא נאמר שיש שונות ביניהן אבל הן כשלעצמן אומרות שפקודת העיריות לצורך העניין חלה על הזכות של הבעלות שלהם.
<רני נויבואר: לצורך העניין, כל הפלטפורמה, התהליך הארוך שצריך להביא אישור, הוא חל רק על הזכות שלהם ולכן בעצם מה שאנחנו מוכנים לעשות, ואנחנו מוכנים לעשות את זה, זה לרשום את המשכנתה על זכותו, לצורך העניין זכות של העמותה ולא על זכות הבעלות של הרשות המקומית.
<רני נויבואר: הדבר הזה מקובל ויש רשויות מקומיות שנותנות את זה ולא צריך לזה אישור של מועצת עיר.
<רני נויבואר: יש רשויות מקומיות שכדי להקים את בית הדיור המוגן ממילא מבינות שצריך להביא מימון בנקאי וממילא נותנות לבנקים לרשות משכנתאות.
<רני נויבואר: הדבר הזה קיים.
<רני נויבואר: יש שונות מסוימת בין הרשויות המקומיות אבל אנחנו ניסינו לשבת עם כמה כי אנחנו לא יכולים לשבת עם כולם.
<רני נויבואר: יש רשויות מקומיות שאומרות לצורך העניין שהן מאוד בעד דיירים שהם אזרחים ותיקים, אנחנו רוצים לאפשר את מגוון האוכלוסייה אצלנו, אנחנו יודעים לגלות את הגמישויות הרלוונטיות לצורך הקמת בית דיור מוגן ומה שאנחנו נותנים לבנקים, אנחנו ניתן ודאי גם לדיירים ואנחנו אפילו מעדיפים שהדיירים יהיו שם מוגנים כי לנו יש אינטרס בכך שיהיו לנו תושבים שהם אזרחים ותיקים ושיש הגנה על הצרכים שלהם.
<רני נויבואר: יש רשויות מקומיות שאומרות שיהיה לי יותר קשה, יהיה לי פחות קשה, אבל דה פקטו הדבר הזה אפשרי.
<ענת מימון: השאלה אם החוק יחייב אותן.
טלי פלוסקוב: אולי אנחנו צריכים לגרום לכך שזה יחייב אותן.
<רני נויבואר: החוק הזה מדבר על זכותו של בעל הרישיון במקרקעין.
<רני נויבואר: כלומר, לא על זכותה של הרשות המקומית שהיא הבעלות אלא על זכותו.
<רני נויבואר: מה שיש לאותו בעל רישיון כלפי הרשות המקומית, על זה דה פקטו גם היום ניתנות משכנתאות של בנקים.
<ענת מימון: אבל הרשות יכולה לסרב לרישום על זכותו של בעל הרישיון?
<רני נויבואר: הרשות לצורך העניין צריכה לתת הסכמה לרישום הזה.
<רני נויבואר: היום הם נותנים.
<רני נויבואר: לצורך העניין דיברנו גם עם עיריית תל אביב שאמרה לנו שמבחינתה יש לה כתב הסכמה שהיא בדרך כלל סוגרת מול הבנק במועד בו הבנק רוצה לרשום את המשכנתה שלו ולכן את הדבר הזה היא אפילו מוכנה.
<רני נויבואר: הרי יש קשיים אחרים ברישום על רשות מקומית שאינם נוגעים לעניין שאפשר לרשום.
<רני נויבואר: העניין הוא שהקצאות ברשויות המקומיות הן לא לנצח ולכן הזכות של העמותה, או לצורך העניין הזכות של בית דיור מוגן שהוא עסקי-מסחרי, היא זכות מוגבלת.
<רני נויבואר: עם הדבר הזה רצינו להתמודד כי אנחנו כן היינו רוצים שלדיירים יהיה משהו יותר טוב והרשות המקומית מקצה שטחים לא לנצח אלא מקצה לתקופות והתקופות האלה משתנות בין רשות לרשות.
<רני נויבואר: זה משהו נוסף שאנחנו רוצים לבדוק.
<רני נויבואר: החוק כרגע מכיל גם את הרשויות המקומיות ובעצם מאפשר לרשום את המשכנתה על זכותו של בעל הרישיון במקרקעין ולא על זכות הבעלות במקרקעין.
<רני נויבואר: לכן, לצורך העניין, הדבר הזה הוא אפשרי.
<רני נויבואר: אנחנו בדקנו.
<רני נויבואר: זה לא שאין שם בעיות והנושא נקי מכלל בעיות, אבל אפשר לעשות את הדבר הזה.
<רני נויבואר: אם יש ועדה, אנחנו מאפשרים קיומה של ועדת חריגים למקרים החריגים.
<רני נויבואר: אנחנו לדעתי צריכים הגדרה יותר טובה בתיאום עם היועצת המשפטית אבל אנחנו חושבים שהדבר הזה אפשרי.
<רני נויבואר: לכן דווקא הקריאה שהרשות המקומית, אנחנו ישבנו עם רשויות מקומיות.
<רני נויבואר: יש שונות אבל אפשר לעשות.
טלי פלוסקוב: חשוב לנו לשמוע שמבחינה משפטית זה ניתן ואפשרי.
<רני נויבואר: ניתן לעשות וזה לא מצריך הסכמת מועצת עיר.
<דורון ארנון: מגדלי הים התיכון.
<דורון ארנון: אנחנו לזכור, עת אנחנו מדברים על הנושא הזה, שאתם רוצים שזה יחול רטרואקטיבית.
<דורון ארנון: נציגת משרד המשפטים מדברת על זה כאילו מדובר על פרויקט חדש.
<דורון ארנון: אני אומר שביום שהחוק הזה יהיה בתוקף, ירצו להקים פרויקט חדש ומישהו ירצה לקחת קרקע עירונית, הוא הולך לבדוק בעירייה האם אפשר או אפשר לרשום.
<דורון ארנון: אני שם את זה בצד כי זה פחות חשוב לי.
<דורון ארנון: יש כרגע מציאות קיימת שאנחנו עוסקים בה כבר שנתיים בדיונים כאן והמציאות הקיימת היום, אני יכול להגיד לך, ברשויות מקומיות אתן אני עובד, פנו למשרד הפנים, משרד הפנים כתב להם מכתב שאסור להן לרשום שום דבר בלי אישור של העירייה.
<דורון ארנון: אני אומר את זה באחריות מלאה.
נורית קורן: איך אתם מקבלים הלוואה מהבנק?
<דורון ארנון: את צודקת, אבל זה האבסורד.
<דורון ארנון: אישרו לבנק ולא אישרו לדיירים.
נורית קורן: עכשיו אנחנו נסדר את זה.
<דורון ארנון: איך נסדר את החוק?
<דורון ארנון: הרי זה לא מסודר בחוק.
<דורון ארנון: בניסוח הקיים אין פתרון כרגע לדבר הזה.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לדאוג שזה יהיה.
<דורון ארנון: יש כאן אינטרס גם שלנו וגם של הדיירים.
טלי פלוסקוב: יש לנו כאן נציגי רשויות?
נורית קורן: אף אחד לא הגיע והן הוזמנו.
טלי פלוסקוב: ומרכז שלטון מקומי?
<רני נויבואר: אני רוצה להזכיר שהיושבת ראש הייתה ראש העיר ערד הרבה שנים כך שזה פלוס גדול בשבילנו להתמודד עם הסוגיה.
טלי פלוסקוב: הרבה פעמים כשאתה יושב בכיסא ראש עיר, חסר לנו מישהו שקובע.
טלי פלוסקוב: יש דברים שתנעלו כאן בחקיקה, אל תתנו בכלל שיקול דעת שם.
טלי פלוסקוב: במקרה הזה, זה המקרה.
נורית קורן: נמצאים כאן נציגי משען?
נורית קורן: גם הם לא באו?
עוזי לנדאו: אנחנו יושבים על רחוב לה גרדיה בתל אביב.
עוזי לנדאו: זה אזור שעומד להיות מן המפותחים בתל אביב.
עוזי לנדאו: מי שחושב שעיריית תל אביב לא תרצה להוציא אותנו כבר עכשיו משם, לא מכיר את המציאות בתל אביב.
עוזי לנדאו: לכן צריך להבין שכל אמונתו של משרד המשפטים שיש עיריות כאלה ויש עיריות כאלה, עיריית תל אביב היא מאלה.
עוזי לנדאו: במלים אחרות, אין סיכוי שנקבל מהם הסכמה למשכנתה.
עוזי לנדאו: אנחנו צריכים חלופה אחרת.
<רני נויבואר: יש להם הקצאה מוגבלת בזמן כלפי עמותה מסוימת.
<רני נויבואר: מה שאתה אומר זה שמחר עיריית תל אביב תחליט שהיא לא נותנת משכנתאות ובהקצאה היא תאריך לך את ההקצאה ועוד תפנה את הדיירים.
<רני נויבואר: הרי בסוף זה תלוי דבר.
<רני נויבואר: הם מקצים קרקע.
טלי פלוסקוב: זאת קרקע שניתנת לטווח ארוך, 25 שנים.
<דורון ארנון: 49 פלוס 49.
<דורון ארנון: זה כמו במינהל.
טלי פלוסקוב: זה לא כמו המינהל.
<דורון ארנון: לי יש קרקעות עירוניות 49 פלוס 49 ועדיין קיבלתי תשובה שמשרד הפנים לא מאפשר.
<רני נויבואר: אנחנו ישבנו ודיברנו גם עם משרד הפנים.
<רני נויבואר: שיהיה ברור שמשרד הפנים היה מלכתחילה בתוך התהליך הזה.
<רני נויבואר: הוא אומר שעדיין יש לרשות המקומית שיקול דעת מבחינתו.
<רני נויבואר: זה לא משרד הפנים.
<רני נויבואר: משרד הפנים אומר שהוא בסדר עם זה.
<רני נויבואר: אתה אומר שהוא לא היה בסדר אתך, אז צריך לבוא ולבדוק מה הסיפור שהוא לא בסדר אתך.
<רני נויבואר: אבל ברגע שהחוק הזה יעבור, נפל דבר בישראל, גם אם לא נחייב את הרשויות המקומיות ונשאיר את המצב המשפטי לפי פקודת העיריות כפי שהוא ולא נכריח אותן, זה כן יאפשר להן לשמור איזשהו מתחם של שיקול דעת ובהגדרה לדעתי מצטמצם כי אמרנו שהן צריכות לתת משכנתאות כי יש צורך.
<דורון ארנון: מבחן שיקול הדעת צריך להיות קדימה.
<דורון ארנון: החוק הזה עובד אחורה.
<רני נויבואר: הוא לא יכול להיות קדימה.
נורית קורן: יש בידיכם כספים וצריך לעגן גם אותם.
טלי פלוסקוב: אלי נצטרך לעשות שינוי בפקודת העיריות בהתאם.
טלי פלוסקוב: נחשוב על התמונה הכוללת.
<קריאה: אם יפתרו את הבעיה, אנחנו נשמח.
נורית קורן: חברים, אל תשכחו שגם יש ועדת חריגים.
<דנה מליחי חקמון: יועצת משפטית של עמותת הדיירים.
<דנה מליחי חקמון: אנחנו כמובן מצטרפים לבקשה, אם אפשר, לחייב גם את הרשויות המקומיות.
<דנה מליחי חקמון: האינטרס הוא בהחלט משותף.
<דנה מליחי חקמון: שני דברים נוספים לגבי הסעיף.
<דנה מליחי חקמון: רישום הבית המשותף.
<דנה מליחי חקמון: היינו מבקשים שזאת תהיה ברירת המחדל והרישום על שם נאמן יהיה רק באופן זמני למשך תקופה עד אשר זה יתאפשר.
<ענת מימון: ברגע שהבית כבר רשום כבית משותף, ברור שכבר יש.
<דנה מליחי חקמון: כן, אבל אין כאן איזשהו חיוב של הבעלים לרשום את הבית כבית משותף.
<דנה מליחי חקמון: אני הייתי רוצה לחדד את הנקודה הזאת.
טלי פלוסקוב: רשמנו.
<דנה מליחי חקמון: נקודה שנייה.
<דנה מליחי חקמון: אנחנו חוששים שערך הדירות לא יספיק כבטוחה לכספי הפיקדונות ולכן היינו רוצים להוסיף את האפשרות של בטוחה גם על השטחים המשותפים, כל אחד לפי חלקו היחסי של הדייר.
<ענת מימון: זה משהו שכבר היה בנוסח המקורי.
<נגה רובינשטיין: פורום בתי הדיור המוגן.
<נגה רובינשטיין: זאת נקודה שהעלינו והיה דיון בעניין הזה.
<נגה רובינשטיין: סוכם שהרישום הוא על שם הדירות לא על השטחים המשותפים.
<קריאה: אם רוצים לחזור אחורה – אפשר.
<קריאה: דנו בזה בוועדה עם חבר הכנסת אלאלוף.
<דליה שוסטר: מנכ"ל קבוצת נווה שוסטר וחלק מהעסקים שלנו בעולם ובישראל בנוסף זה גם הדיור המוגן.
<דליה שוסטר: אני רוצה לתת הערה כללית.
<דליה שוסטר: אנחנו רואים כאן שהכנסת מנסה לייצר מודל שלא נברא ולא נוצר באף מקום בעולם, למיטב ידיעתי.
טלי פלוסקוב: לפעמים זה טוב.
<דליה שוסטר: תלוי במה.
<דליה שוסטר: כמי שמנהלת עסקים גם בארצות הברית ובאירופה, אני רואה את ההבדל בגישה, כשבאים יזמים, משקיעים את כספם.
<דליה שוסטר: מאוד כואב לי כמעסיק שמעסיק כמה מאות עובדים.
<דליה שוסטר: אתם מביאים אותנו למצב שאם נכס משועבד בדרגה ראשונה לבנק, אתה לא יכול לרשום שעבוד דרגה ראשונה לדייר.
<דליה שוסטר: זה אומר, לך למוסדיים, תגייס כסף, תחזיר הלוואה לבנק ואנחנו רואים איך הייתה שפת הטייקוניים שהחזירו הלוואות לבנק ואחר כך כספי העובדים, אזרחי מדינת ישראל, התאדו.
<דליה שוסטר: עד לפני עשור ידענו תספורת אצל ספר והיום אנחנו יודעים על תספורת באג"ח ובמוסדיים.
<דליה שוסטר: לעניינו של הסעיף.
<דליה שוסטר: יש דיורים מוגנים שונים.
<דליה שוסטר: לא בכולם דבק רבב.
<דליה שוסטר: יש דיורים מוגנים כמו החברה שאנחנו מובילים.
<דליה שוסטר: מהיום הראשון, בית ראשון שאנחנו מפעילים 24/7, נתנו אמון בדיירים ובהסכמת הדיירים, גם כשהייתה תחולת החוק, שנכס לא משועבד ונרשמת הערת אזהרה מדרגה ראשונה לטובת הדייר ויש לי הבטחה חוזית שאני לא אשעבד ולא אמכור ולא אעשה שום טרנזקציה – למה אני צריכה להיכנס להוצאות תהומיות?
נורית קורן: את גובה ממנו פיקדון או שהוא נכנס בלי פיקדון?
<דליה שוסטר: יש לנו מסלולים שונים.
נורית קורן: אני מדברת על מסלול של פיקדון.
נורית קורן: יש?
<דליה שוסטר: אם תרשי לי לסיים - - -
נורית קורן: סליחה, תעני לי לשאלה.
נורית קורן: יש פיקדון?
נורית קורן: אני לא אתן לה להשיב.
נורית קורן: אני שאלתי אם יש פיקדון.
<דליה שוסטר: אני מסבירה ואומרת.
<דליה שוסטר: יש מסלולים - - -
<דליה שוסטר: יש מסלולים שונים הכוללים פיקדון.
טלי פלוסקוב: אחד מהם הוא פיקדון.
<דליה שוסטר: יחד עם זאת נרשמת הערת אזהרה דרגה ראשונה.
<קריאה: שהיא לא שווה כלום.
<דליה שוסטר: הנכס לא משועבד לבנק ויש לי הבטחה לדייר.
נורית קורן: אם הוא משועבד, איזו בטוחה את נותנת לכספים שלו שיכולים להתאדות?
<דליה שוסטר: יש לו הערת אזהרה על סכום הכסף.
<דליה שוסטר: אם הוא בדרגה ראשונה - - -
נורית קורן: את נותנת לו ערבות בנקאית?
<דליה שוסטר: אני לא צריכה לתת לו ערבות בנקאית.
נורית קורן: על פי החוק הקודם היית צריכה לתת ערבות בנקאית אלא אם הוא ויתר.
טלי פלוסקוב: מביאים אותו למצב שהוא מוותר כי זה על חשבונו.
נורית קורן: את אומרת איך שנוח לך.
<דליה שוסטר: זה לא איך שנוח לי.
<דליה שוסטר: עצם העובדה שהנכס לא משועבד, זה אומר על חוסנה הכלכלי של חברה ואין שום בעיה, במיוחד ששביעות הרצון של הדיירים היא גבוהה ואתם מוזמנים לבוא ולראות.
<דליה שוסטר: אני אשמח לארח אותם ולהראות לך.
נורית קורן: לא למצב של הפיקדון שלהם.
טלי פלוסקוב: אני רוצה חלקית להשיב לך.
טלי פלוסקוב: התחושות שלך הן בחלקן צודקות.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שהרגולציה שיש היום במדינת ישראל היא מוגזמת.
<דליה שוסטר: היא מכבידה והיא מקשה ורומסת.
טלי פלוסקוב: גברתי, אני מדברת, אז תני לי קצת כבוד.
טלי פלוסקוב: לא הפרעתי לך.
טלי פלוסקוב: אבל כאן המטרה של החוק הזה והמטרה של כל האנשים שיושבים כאן היא להגן על הדיירים.
טלי פלוסקוב: עם כל הכבוד לכם, בחרתם את זה כעסק שלכם אבל אני רוצה לדאוג ולהיות בטוחה שהאנשים שגרים אצלך לא ייפגעו.
טלי פלוסקוב: הם הלקוחות שלך, אני מאוד שמחה ואת נותנת להם את הלב ואני סומכת עליך ובטוחה שאת עושה את זה כך, אבל ברגע הקשה שלך, שלא תגיעי אליו, אני רוצה להיות בטוחה שהאנשים האלה - - -
<דליה שוסטר: כמה בתים פשטו את הרגל?
טלי פלוסקוב: אזרחים ותיקים של מדינת ישראל.
טלי פלוסקוב: גברתי, אני לא יודעת איפה לימדו אותך ככה להיכנס בתוך דברים של יושב ראש הוועדה.
טלי פלוסקוב: בבקשה, גם קצת כבוד למקום.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לדאוג שהאנשים האלה לא ייפגעו.
טלי פלוסקוב: אני מאחלת לך הצלחה בעסקים ושתמיד תפרחי אבל לכולם יש רגע קשה וברגע הזה אני רוצה שהאנשים האלה, האזרחים הוותיקים של מדינת ישראל, יהיו מוגנים.
טלי פלוסקוב: זאת המטרה שלנו כאן ואנחנו נעשה הכול.
טלי פלוסקוב: אני מתנצלת אם אני אכביד עליך במשהו אבל אני אגן על האנשים האלה באמצעות החקיקה.
נורית קורן: שתדעי שהחוק הזה גם מגן על בעלי הבתים כי הוא דורש דרישות כאלה שלא ייכנסו חאפרים לתחום הזה.
נורית קורן: הוא מגן גם עליכם.
נורית קורן: הנה, יושב כאן רוני ורוני יודע כמה רבנו וכמה התווכחנו, עוד מעט שלוש שנים.
<רון עוזרי: יותר.
נורית קורן: בסופו של יום רוני הסכים אתי שבנקודה הזאת אנחנו מגנים גם עליכם.
<דליה שוסטר: אם יש כמה שדבק בהם רבב, זה לא אומר שבכולם.
נורית קורן: לא אמרנו שאתם לא בסדר.
<גבי ברון: לב גנים, דיור מוגן קטן של, לא רוצה לומר מעוטי יכולת, אבל מעמד ביניים.
<גבי ברון: ראשית, עברנו לרישום משכנתה ואני חושב שזה טוב כי דיירים לא רוצים ערבות בנקאית גם בחינם.
<גבי ברון: אין להם מה לעשות עם הכסף הזה.
<גבי ברון: הבית היחידי שהיה פעם בקשיים – לב אבות רחובות – אילו הייתה שם ערבות בנקאית, יזם זריז היה אומר לדיירים קחו את הכסף, קחו את הערבות הבנקאית ואני מקבל את הבית עם ערך נקי, הערבות הבנקאית על יתרת הפיקדון זה חצי, זה שום דבר.
<גבי ברון: ערבות בנקאית לא מגינה על הדיירים.
<גבי ברון: קריסת בית זאת הפגיעה הראשונה בדיירים.
<גבי ברון: מה יקרה ליזם?
<גבי ברון: היזם השקיע.
<גבי ברון: מי שהשקיע מאה אחוזים הון עצמי הוא אידיוט.
<גבי ברון: אז הוא איבד קצת הון עצמי שלו והדיירים יהיו ברחוב.
<גבי ברון: קריסת בית, זאת פגיעה בדיירים.
<גבי ברון: לכן אסור שבית יקרוס.
<גבי ברון: זו פגיעה בדיירים.
<גבי ברון: לעניין רישום משכנתה.
<גבי ברון: לעניין הזה, דרך אגב, החוק הזה אומר, ואני מבין שירדו אולי מהנאמן, שמתן ערבות בנקאית מייתר את הצורך בנאמן.
<גבי ברון: אני רוצה לקבוע, לבקש, שגם רישום משכנתה מייתר את הצורך בנאמן.
<גבי ברון: אני לא מסכים עם דנה שערך הדירה נמוך מערך החוב.
<גבי ברון: אין ספק שערך הבית גבוה בהרבה מערך החוב לדיירים וזה כולל שטחים ציבוריים, אבל הרי אין מצב שדייר יממש משכנתה וימכור את הדירה שלו.
<גבי ברון: מה הוא יעשה אתה?
<גבי ברון: עד עכשיו זה לא קרה אף פעם שבית ייכנס לקשיים – הוא יימכר.
נורית קורן: אי אפשר להגיד לא קרה.
נורית קורן: יש לנו מקרה כזה על השולחן של גני שולמית.
<גבי ברון: הבית לוקח את זה עם השטחים הציבוריים.
<גבי ברון: לכן משכנתה על הדיר המספיקה כי אם תהיה משכנתה על שטחים ציבוריים לא יהיה בית חדש בארץ כי אני חייב לממן והבנק יודע.
<גבי ברון: אני היום בונה בית, הבנק נותן לי אפשרות לרשום משכנתה לדיירים כאשר הוא מסתפק במשכנתה על השטחים הציבוריים כי אחרת לא יהיה מימון.
נורית קורן: יש סעיף לגבי זה.
<גבי ברון: חברת הכנסת קורן, הבתים לא מחזיקים כסף.
<גבי ברון: הכסף נמצא בבלוקים.
נורית קורן: זה עוד יותר גרוע כי אם מישהו צריך לעבור למחלקה הסיעודית ואתה צריך לתת לו את הכסף שלו בחזרה והוא בבלוקים, אתה לא תיתן לו בלוק.
<קריאה: יש התייחסות גם לזה.
נורית קורן: לכן עשינו את החוק.
נורית קורן: חברים, לכן אנחנו יושבים כאן.
<גבי ברון: לא קרה מעולם שבית לא החזיר פיקדון.
נורית קורן: בוא לא נדבר על זה.
<נגה רובינשטיין: בהמשך למה שנאמר כאן על ידי נציגת הדיירים.
<נגה רובינשטיין: תראו, המטרה היא משותפת ואם אפשר, אפרופו מה שנאמר כאן, לצמצם את הבירוקרטיה ואת עלויות התפעול ולהגיע לאותה מטרה – זאת הדרך בה צריך ללכת.
<נגה רובינשטיין: לכן נאמן לאורך כל הדרך הוא כזה שיכול לצמצם את עלויות הרישום, את עלויות התפעול, במקום שכל משכנתה תירשם בנפרד.
<נגה רובינשטיין: לכן אנחנו לא חושבים שנכון להגביל את תקופת הזמן של הנאמן מכיוון שהנאמן הזה ייעל את התהליך.
<נגה רובינשטיין: אנחנו נגיע לאותה תוצאה עם פחות בירוקרטיה ופחות עלויות.
<ענת מימון: אתם בעצם מבקשים שתמיד זה יהיה על שם נאמן?
<נגה רובינשטיין: שתהיה האפשרות לעשות את זה.
<דורון ארנון: שתהיה אפשרות.
<דורון ארנון: אנחנו חושבים גם שבמקרה של קריסה של בית, בסופו של דבר הדבר ההגיוני ביותר שנאמן מחזיק את הבית, הוא זה שמממש את זה לטובת הדיירים מאשר שכל אחד ואחד מחזיק בנפרד.
<דורון ארנון: אני חשבתי שזה גם לטובת הדיירים במקרה הזה.
<דורון ארנון: זה גם יותר קל לרישום וגם אחרי כן במקרה של קריסה, זה יותר קל למימוש מאשר שכל אחד ילך וירוץ עם הדירה שלו.
נורית קורן: מה אומרים הדיירים?
טלי פלוסקוב: אנחנו ניתן גם לדיירים להתייחס.
טלי פלוסקוב: עוד מישהו?
<רון עוזרי: אני רוצה להדגיש שאנחנו מזכירים כאן את המילה נאמן, הכוונה כמובן לנאמן לסעיף זה.
<רון עוזרי: ולא נאמן לסעיפים אחרים.
<דוד אייזמן: אני יושב ראש הדירקטוריון של בית אבות ודיור מוגן של יוצאי הולנד, בית יוליאנה.
<דוד אייזמן: יש לנו 200 דיירים מתוכם 140 בדיור מוגן והיתר במחלקה סיעודית.
<דוד אייזמן: הסעיף, ובכלל כל החוק, לא מתייחס במאומה למלכ"רים.
<דוד אייזמן: לדוגמה בית יוליאנה שייך ליוצאי הולנד עבור יוצאי הולנד.
<דוד אייזמן: בעבר שלנו אנחנו לא נוגעים אלא ב-40 אחוזים של הפיקדונות.
<דוד אייזמן: החוק הקודם שעכשיו הזכרת אותו, כולם, בלי יוצא מן הכלל, חתמו שהם לא רוצים ערבות בנקאית.
<דוד אייזמן: אנחנו קיימים 48 שנים.
<דוד אייזמן: אף אחד לא רצה.
טלי פלוסקוב: אתה יודע למה הם לא רצו?
טלי פלוסקוב: כי הם היו צריכים לשלם עבור זה.
טלי פלוסקוב: 80 אחוזים מהעלות של ערבות בנקאית הם על הדיירים.
<דוד אייזמן: לא.
<דוד אייזמן: זה היה בגלל שהם מכירים את הבית, הבית מתמלא.
טלי פלוסקוב: אבל זה לא קורה בכל מקום.
טלי פלוסקוב: זה שאתם הולנדים ואתם ביחד וכולם מכירים, זה משהו אחר.
<דוד אייזמן: אבל אצלנו זה לא ביזנס.
<דוד אייזמן: זה מלכ"ר ואתם לא מתייחסים לדבר הזה.
טלי פלוסקוב: על איזו קרקע אתם יושבים?
נורית קורן: זאת השאלה שלי.
נורית קורן: אתם בניתם בניין חדש בהרצליה.
נורית קורן: אני מכירה.
נורית קורן: אני גרה בהרצליה.
נורית קורן: זאת אדמה פרטית שלכם?
<דוד אייזמן: של העירייה.
<דוד אייזמן: העירייה לא רוצה לדעת על כך.
טלי פלוסקוב: שמענו שהרצליה היא אחת הרשויות שמתנגדת אבל הם לא מצאו לנכון להגיע לכאן ולהביע עמדה.
נורית קורן: אתם לוקחים פיקדונות מאנשים?
<דוד אייזמן: בוודאי.
טלי פלוסקוב: משרד המשפטים, רצית להתייחס.
<רני נויבואר: אנחנו נרצה להתייחס לנושא הנאמן.
<רני נויבואר: יש כאן סביב השולחן כמה דברים.
<רני נויבואר: יש כאן את ההסכמות של בתי הדיור המוגן עם הדיירים שכמובן הכול בכבודו מונח.
<רני נויבואר: יש מחלוקות שם.
<רני נויבואר: יש עמדת ממשלה שהיא לא בהכרח אתם וצריך גברתי להתייחס לכל הדברים האלה.
<רני נויבואר: לעניין הנאמן, אנחנו כן רואים חשיבות בסוגיה של הנאמן.
<רני נויבואר: אני כבר לא רוצה שתהיה כאן איזושהי תחושה שמבחינת הממשלה אנחנו ויתרנו כרגע על הנאמן.
<רני נויבואר: אנחנו כן רוצים להביא בפני הוועדה.
<רני נויבואר: לכן האמירות כאן כרגע שהנאמן הוא לעניין הסעיף הזה, צריך לקחת בחשבון שהחוק הזה מתייחס לשני נאמנים – נאמן שהוא בעצם הממונה על ניהול החוב מטעם הדיירים שלגביו יש את המחלוקת, ויש את הנאמן האחר שהוא אותו נאמן שמקל על הבתים לרשום את המשכנתאות וברור שלבתים נוח יותר עם הנאמן ההוא.
<רני נויבואר: זאת סוגיה אחת.
<רני נויבואר: יש סוגיה אחרת שגם עולה בין הדיירים לעניין של השטחים המשותפים.
<רני נויבואר: בעיקרון מה שעלה כאן זה מה שעלה בדיונים מולנו זה שהבנק יודע לצורך העניין שהוא יכול למשכן את השטחים המשותפים כמשכנתה ראשונה, המשמעות היא ברור שזאת משכנתה יותר טובה מאשר להיות כפוף לזכותם של הדיירים.
<רני נויבואר: עדיין צריך לקחת בחשבון שיכול להיות שהדיירים, זכותם תהיה יותר מכפי ערך הדירות וכאן אף אחד לצורך העניין לא יכול לבוא ולומר שתמיד ערך החוב לדיירים יהיה נמוך מערך הדירות.
<רני נויבואר: לכן הדילמה כאן היא דילמה מאוד מסוימת כשיש כאן שתי עמדות שונות.
<רני נויבואר: אנחנו כממשלה היינו מעדיפים לראות את השטחים המשותפים כן כפופים, אבל אנחנו חושבים שהוועדה צריכה לתת את דעתה על הסוגיה הזאת בגלל שיכול להיות עדיין שמשכנתה ראשונה לטובת הדיירים והשטחים המשותפים היא פחות תקנה גמישות לבתים לעניין מימון של הבנקים על השטחים המשותפים.
<רני נויבואר: מצד שני הבעיה היא שבמשא ומתן אחר כך, כשיש פירוק, אם לדיירים יש בטוחה שמכסה את מלוא ערך החוב שלהם, מעמדם יהיה יותר טוב מאשר שיגידו להם שבכל זאת הבטוחות שלכם הן פרוצות מהחוב כלפיהם ואת היתר תנהלו כיתר הנושים הרגילים במסגרת פירוק.
<רני נויבואר: אני אומר פעם נוספת ועוד פעם ועוד פעם שאנחנו עכשיו מתמודדים כמדינה עם פירוק של בית דיור מוגן והטענות האלה שזה מעולם לא קרה, לא קרה תודה לאל אצלכם אבל קרה אצל אחרים.
נורית קורן: תודה רבה על ההערה החשובה.
<ענת מימון: לא עניתם מה העמדה שלכם לעניין הנושא של רישום המשכנתה על שם נאמן.
<רני נויבואר: אנחנו מבינים את הקלות של הרישום.
<רני נויבואר: אנחנו מבינים שיש בעיה וגם דיברנו עם הטאבו שגם הוא בתמונה.
<רני נויבואר: הרישום לגבי כל זכות, גם הערות אזהרה כשהן פרטניות, גם כאשר הרישום הוא רישום משכנתה, משכנתאות על חלקת רישום במקרקעין, זה לא דבר נוח לאף אחד מבחינתנו במובן הזה.
<רני נויבואר: היה עדיף לראות רישומים כאלה אבל אנחנו לא יכולים, יש קושי אמיתי בניהול הרישומים האלה.
<רני נויבואר: לכן לעניין בית שאינו רשום כבית משותף, אנחנו חשבנו שכן נכון ללכת לנאמן.
<רני נויבואר: לעניין בתים שהם רשומים כמשותפים, אנחנו פעם ראשונה שמענו את ההערות של הפורום ואנחנו כן חושבים שבמקום שטרחו והלכו ורשמו בית משותף, אז נכון היה לרשום על יחידת הדיור בה משתמש הדייר.
<רני נויבואר: אבל אנחנו לא מבינים מה הקושי הגדול ולמה צריך להשאיר את הבחירה דווקא לבית ולא לאפשר לדיירים לעשות את זה.
<ענת מימון: צריך לאפשר את הבחירה כי כרגע הנוסח לא מאפשר בחירה.
<ענת מימון: השאלה אם נוסיף כאן אפשרות לבחור אם לרשום על שם נאמן גם אם הבית רשום כבית משותף.
<נגה רובינשטיין: ברור שאם צריך לרשום את הרישום של המשכנתה על שם נאמן אחד או על שם הבתים כולם ולתפעל את זה באופן יחיד או אחד לעומת הבתים כולם, ברור שמדובר בהרבה פחות עלויות והתפעול שיותר מצומצם.
<נגה רובינשטיין: מכיוון שאין כאן פגיעה בדיירים, וזה מה שמצמצם את הבירוקרטיה ואת עלויות הטיפול, צריך לתת את שיקול הדעת לבתי הדיור המוגן.
עוזי לנדאו: אני מתייחס אך ורק לכך שבעל הדיור המוגן הוא מוסד ללא כוונת רווח והוא מחזיק בקרקע של רשות מקומית או של מישהו אחר.
עוזי לנדאו: אם החקיקה תוכל לחייב את הרשות המקומית לא רק לתת את הקרקע בחכירה ל-49 שנים פלוס 49 שנים נוספות, כל עוד התנאי הזה איננו קיים, אני מבקש שגם תהיה אפשרות לאשר לדיירים לייעד בחשבונם בבנק 40 אחוזים מן ההפקדה שלהם.
עוזי לנדאו: אחרת לא תהיה לנו שום אפשרות להיות מסוגלים לנהל את בית הדיור המוגן.
עוזי לנדאו: לכן להשאיר את המצב כפי שהוא בתחום הזה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נבדוק מבחינה משפטית האם אנחנו יכולים לחייב.
טלי פלוסקוב: היועצת המשפטית רשמה את זה.
עוזי לנדאו: אם לא, תעשו את ה-40 אחוזים.
עוזי לנדאו: אגב, הדיירים מוכנים ל-40 אחוזים.
נורית קורן: אנחנו צריכים לבדוק את זה משפטית.
<דליה שוסטר: לגבי הנאמן.
<דליה שוסטר: אני רוצה לציין שאני חושבת שברגע שבא נאמן, לבדוק את בית העסק - - -
<רון עוזרי: עוד לא הגענו לזה.
טלי פלוסקוב: אנחנו עוד לא שם.
טלי פלוסקוב: אם היית שומעת מה אמרה נציגת משרד המשפטים.
<דליה שוסטר: הקשבתי לדבריה.
<דליה שוסטר: יתכן שההבנה שלי קצת מוגבלת.
<דליה שוסטר: אני אודה אם ייתנו לי את זכות הדיבור.
<דליה שוסטר: לגבי היכולת של הבית להחזרת הפיקדונות, הרי צריך שיהיה איזה מבקר.
טלי פלוסקוב: עוד לא הגענו לזה.
טלי פלוסקוב: תנו לי אפשרות לסכם את מה שנאמר עד עכשיו.
טלי פלוסקוב: אם יישארו עוד סוגיות, אני אאפשר.
טלי פלוסקוב: תשמעו את הסיכום עד עכשיו ואחר כך נראה.
<ענת מימון: אני רוצה לסכם את הנקודות שעלו, מה הדברים שנשארו פתוחים ומה הדברים שנשארו להכרעת הוועדה.
<ענת מימון: הנושא הראשון הוא לכלול את השטחים המשותפים במשכנתה לטובת הדייר.
<ענת מימון: כלומר, לכל אחד יהיה חלק יחסי גם בשטחים המשותפים.
<ענת מימון: זה משהו שהוועדה צריכה להכריע בו, האם המשכנתה תהיה רק על החלק של הדייר בדירה שלו או גם אחוז מסוים מהשטחים המשותפים.
<ענת מימון: זה להכרעת הוועדה.
<ענת מימון: הייתה כאן בקשה שאנחנו נכתוב במפורש שיש חובה על בעל בית הדיור המוגן לפעול לרישום הבית כבית משותף כדי שלא נימצא במצב שהבית עוד לא רשום כבית משותף.
<ענת מימון: זה משהו שגם בו אנחנו צריכים להחליט, אם אנחנו משלבים את זה בנוסח.
<ענת מימון: דבר נוסף שעלה הוא החובה לחייב רשויות מקומיות לאפשר את רישום המשכנתה.
<ענת מימון: זה משהו שאני כרגע לא יודעת ואנחנו צריכים לבדוק בפקודת העיריות אם אנחנו יכולים לעשות את זה.
<ענת מימון: אנחנו נבדוק את זה משפטית, אם יש אפשרות לחייב.
<ענת מימון: ככל שיש אפשרות, אנחנו נציג את זה לוועדה ואתם תחליטו אם אתם רוצים ללכת בדרך הזאת.
טלי פלוסקוב: כנראה שנאלץ לעשות את זה.
<ענת מימון: נושא אחרון שרשום בפני הוא הנושא של על שם מי תהיה רשומה המשכנתה.
<ענת מימון: כרגע בנוסח יש שני מצבים.
<ענת מימון: כאשר זה בית משותף, זה על שם הדייר, על חלקו בדירה, כשזה לא בית משותף, זה על שם נאמן.
<ענת מימון: עלתה כאן בקשה לאפשר גם במצב שהבית רשום כבית משותף, שזה יהיה רשום על שם נאמן.
<ענת מימון: זה משהו שיוכרע על ידי הוועדה.
<ענת מימון: אלה ארבעת הנקודות שרשומות בפני.
טלי פלוסקוב: עוד משהו נשאר פתוח?
<דורון ארנון: מה לגבי הרטרואקטיביות?
<רון עוזרי: הנושא של חכירה.
<רון עוזרי: מר עוזי לנדאו הזכיר את הנושא קודם.
<רון עוזרי: אם אין כאן בחוק חובה להמשיך את החכירה, כל החוק הוא עקר באותם בתים.
<רון עוזרי: נגמרת תקופת החכירה, אני זורק לים את הדיירים יחד עם הבעלים.
<רון עוזרי: הארכת חכירה, זה נושא חשוב מאוד.
<רון עוזרי: סעיף 29 לחוק, מי שזוכר אותו, הוא מאוד מגביל ביכולת להוציא דיירים.
<רון עוזרי: נמצא דיירים תלויים באוויר ועל זה צריך לתת את הדעת.
טלי פלוסקוב: לפי דעתי בתנאי החכירה לא נוכל להתערב.
<אברהם בר דוד: יושב ראש דיירי הדיור המוגן.