GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: אני מנסה לחפש היגיון.
אלי אלאלוף: אם הוא הולך לעבוד אז שיגיש בקשה.
אלי אלאלוף: אם הוא לא לעבוד, אז הוא לא יגיש בקשה, אז הוא לא יכול לקבל את זה.
אלי אלאלוף: האוטומציה, חברת חשמל זה משהו אחר, זו דוגמה אחרת, אפשר להוריד אותה מסדר היום.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה התנאי, כמו במה שציינת בשקט, מס הכנסה שלילי.
אלי אלאלוף: מה, מס הכנסה לא יודע לעשות חישובים?
אלי אלאלוף: לצערי, אתה יודע את זה טוב מאוד, שמס הכנסה שלילי, ללא דיווח של הנזקק שהוא נזקק, הוא לא יקבל כלום.
אלי אלאלוף: לכן, כשהתחלנו בדוח העוני, היו 25% שנהנו ממס.
אלי אלאלוף: היום לשמחתי כמעט 80% אז זה תהליך, צריך לעזור לתהליך.
אלי אלאלוף: תפקיד של ארגון הנכים ושל משרד הביטחון, להביא את זה לידיעת כל העולם, שיהיה שינוי פה מפני שהוא לא היה נכון, בביצוע הקודם לא היה נכון.
אלי אלאלוף: אתם רוצים שאני אצביע?
אלי אלאלוף: אני לא יכול להצביע על זה שאוטומטית - - -
<יעקב זכאי: אני מבקש להציע הצעה שתתיישב עם מה שאתה אומר, כך אני חושב.
<יעקב זכאי: ראשית, משרד הביטחון לא דורש רק הוכחה שהורה היה שהנכה עבד, אלא הוא דורש ראייה שהוא שילם מס הכנסה בפועל.
אלי אלאלוף: זה החזר מס הכנסה, כתוב כך בכותרת.
אלי אלאלוף: ואם הוא לא שילם מס הכנסה, למה יחזירו לו כסף?
<יעקב זכאי: אחת משתיים, כי במס הכנסה שלילי אדם לא משלם מס הכנסה.
<יעקב זכאי: אבל לגבי הידיעה אם הוא עבד או לא, אין שום בעיה.
<יעקב זכאי: כל אדם שעובד, משלם ביטוח לאומי בין אם הכנסתו הגיעה כדי חוות במס הכנסה ובין אם לאו.
<יעקב זכאי: הצלבת נתונים זה דבר טריוויאלי שיגרתי בין גופים ציבוריים.
<יעקב זכאי: אין שום בעיה שמשרד הביטחון יעשה הצלבה.
<יעקב זכאי: אין לי התנגדות שתהיה הצלבת נתונים, זה לא פוגע בפרטיות שלי.
<יעקב זכאי: אם ביטוח נותן לו תשובה אם עבדתי או לא, אין עם זה שום בעיה.
<יעקב זכאי: יש בעיה כאשר מנסים להכשיל.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה להחליט.
<מאיר חלבי: מאחר ואנחנו צמודים לאימרה צילום מצב קיים, אז יש מה שנקרא - או להצמיד את זה ל-2012, או ל-2010, זו סוגיה אחת.
<מאיר חלבי: סוגיה שנייה, אני בעד מה שהיושב-ראש אומר, שמי שעבד ושילם מס הכנסה, שיציג מסמך.
<מאיר חלבי: לא יכול להיות שיש הרבה נצרכים שמתבקשים אחת לשלוש שנים ללכת לביטוח לאומי ומביאים את הטופס, אז למה להם כן, ולמה מי ששילם מס הכנסה לא רוצה להביא את הטופס הזה ששילם מס הכנסה.
<מאיר חלבי: מקובל עליי הנוסח של היועצת המשפטית.
אלי אלאלוף: אני מבקש להפסיק את הדיון בנקודה זאת.
אלי אלאלוף: אני אעשה התייעצויות ונחליט בדיון הבא.
<איציק שושן: יש פה אוכלוסייה שנופלת בין הכיסאות, כי מי שהיה בריא והשתקם ולמד - - - יש נכים שעבדו או שלמדו והשתכרו, באמצע שנות החיים שלהם, המצב הבריאותי הוחמר ועברו ועדת שר"ם, והוגבלו לארבע שעות עבודה.
<איציק שושן: אז העונש הראשון שהאגף נותן תוספת לשכר 3,800 שקל, ואם אותו נכה עובד ארבע שעות, אז הוא גם לא מגיע לתקרת המס, כך שהוא גם לא מקבל את המענק הזה.
<איציק שושן: הוא יוצא לעבוד, הוא עובד.
<איציק שושן: הוא גם ככה בעליל, בגלל שהיום המצב הבריאותי שלו הוחמר והוא משתכר פחות, והוא ככה גם פחות בתא המשפחתי מפרנס פחות בגלל ההשלמה שהאגף נותן, נוצר פה חור.
אלי אלאלוף: זה נימוק מעניין.
אלי אלאלוף: אני מעדיף התייעצויות.
<אלון דהן: אני רוצה להתייחס לעניין, כמו שנאמר פה, בכל זאת, עדיין משרד הביטחון עצמו פירש את ההוראה בצורה אחרת בעבר.
<אלון דהן: אנחנו מבקשים צילום מצב.
אלי אלאלוף: זה סרט, זה כבר לא צילום מצב.
<אלון דהן: בעצם הפרשנות החדשה מאז 2012, היא עצמה הפרה של הוראה שהתפרשה אחרת.
<אלון דהן: אני רוצה להגיע לנושא העיקרי, והוא הסוגיה הנלווית לסוגיה האת בכל מה שנוגע לנכים קשים יותר, נכים מאה פלוס וכו', שבעצם מקבלים מענק נצרך.
<אלון דהן: אסור להם להרוויח למעלה מ-2,000 שקלים למחייתם.
<אלון דהן: אם הם חורגים מהדבר הזה, בעצם הרווחים שלהם מתקזזים מהתמלוגים.
<אלון דהן: הדבר השני, כשהם יוצאים לעבוד, הם כן משלמים את מס ההכנסה, רק בדיעבד מקבלים את ההחזר אחרי זה.
אלי אלאלוף: אתה רוצה שאני אשנה מצב קיים?
אלי אלאלוף: אני לא הולך לשנות מצב קיים.
אלי אלאלוף: חבר'ה, מספיק, תבינו, אי אפשר.
אלי אלאלוף: אתה רוצה שיהיה פה חקיקה אחרת, אז תיקחו את זה - - -
<אלון דהן: אני רוצה לומר שבן אדם עם כיסא גלגלים - - -
אלי אלאלוף: לגבי החזר מס הכנסה, אני אתייעץ אתכם ועם כמה חברים, ואני אבוא עם הצעה.
<רינת גולד גזית: סליחה, המיפלגיה שמופיעה בסעיף של מאה אחוז, היא נותנת מאה פלוס.
<רינת גולד גזית: היא צריכה להיות יחד עם הנכות המיוחדת.
<יעל סלנט: מחקנו את המילה המיפלגיה.
<יעל סלנט: אנחנו בעצם שאלנו מה ההצדקות לקביעת קבוצות הזכאויות השונות.
<יעל סלנט: יש כאן חלק מקבוצות הזכאות שכן הובא הסדר, בעיות בוויסות מנגנון החום, בעיות לוויסות הטמפרטורה בגוף.
<יעל סלנט: יש קבוצות אחרות שלא כל כך היה ברור לנו איך נקבע לגביהם שהם יהיו זכאים ב-X ימי הבראה או ל-Y ימי הבראה.
<יעל סלנט: אולי משרד הביטחון יוכל לתת לנו איזושהי תמונה, אבל קודם נבין על מה אנחנו מדברים.
<רינת גולד גזית: בנקודה הזאת בפתיח, מדובר פה במענק הבראה שנתי לנכה שאינו מאושפז באשפוז ממושך.
<יעל סלנט: יש לזה השלמה למטה.
<יעל סלנט: כי נכה שהיה מאושפז באשפוז ממושך חלק משנה, יקבל את המענק לפי סעיף קטן זה באופן יחסי.
<רינת גולד גזית: אני רוצה בכלל לשאול, מדוע לקחת בחשבון אם הנכה מאושפז או לא מאושפז, ולמה זה אמור להשפיע על גובה מענק ההבראה שלו?
<רינת גולד גזית: מענק ההבראה זה נגזר גם בסכום וגם רעיוני מתשלום שניתן לעובדי מדינה.
<רינת גולד גזית: עובד מדינה שואלים אותו אם הוא מממש בפועל דמי הבראה לפני שנותנים לו את דמי ההבראה, זה תשלום שהוא תשלום אוטומטי.
<רינת גולד גזית: זו זכאות שניתנת לעובדי מדינה, אותו רציונל צריך לחול גם כאן.
<רינת גולד גזית: גם נכה שקיבל את זה בפועל, אף אחד לא שואל אותו אם הוא מימש את זה או לא מימש את זה.
<רינת גולד גזית: אז למה רק בגלל שיודעים במקרה שנכה היה מאושפז מתחילים לקזז לו מהדבר הזה?
<רינת גולד גזית: הסעיף שהתייחסת אליו בהמשך, שמדובר במי שהיה מאושפז, חלק מהזמן יקוזז לו חלקית, שוב, זאת התערבות שהיא התערבות בוטה.
<רינת גולד גזית: אם הוא יצא לא כשהוא מאושפז, הוא יצא בתקופה שהוא לא היה מאושפז, למה זה צריך לעניין מישהו?
<ערן יוסף: מדובר במענק שהוא לא מענק אוטומטי שנמצא בחלל האוויר.
<ערן יוסף: מדובר במענק שהמטרה שלו בעולם העבודה, אדם שנמצא בעבודה קבועה, לתת לו ימי הבראה, כנגד זה תשלום, לכן גם ימי הבראה לעובדים עולה ככל שהוותק עולה.
<ערן יוסף: לכן ימי ההבראה לא משולמים לעובד שנמצא בחל"ת או לעובדת שנמצאת בחופשת לידה.
<ערן יוסף: אנחנו מעגנים את המצב הקיים.
<ערן יוסף: זה אומר שנכה שנניח במצבים הכי קשים מאושפז באופן קבוע, ולא יוצא להבראה, כי הוא נמצא בבית חולים באופן קבוע, לא יקבל את המענק הזה.
<ערן יוסף: אם יצא שהוא מאושפז חצי שנה, או מעבר לזה, והאשפוז הסתיים, אנחנו משלמים חלק יחסי.
<עידן קלימן: הם כל הזמן מענישים אנשים על זה שמתאשפזים, זה פשוט מטורף.
<ערן יוסף: זה פשוט מדהים שכל פעם שנותנים הטבה אתם מתייחסים לזה כעונש.
<עידן קלימן: פשוט מטורף, ככל שבן-אדם מצבו יותר גרוע, ככה אתה מעניש אותו וחוסך ממנו כספים, זה בלתי נתפס.
<עידן קלימן: זה כן דבר שאדוני דורש התערבות שלך, זה פשוט לא ייאמן.
אלי אלאלוף: למה אם הוא בבית-חולים, אז אתה חושב שהוא לא זקוק להבראה?
<אסתר שינברגר: כאשר הוא ייצא, הוא יקבל הבראה אבל באופן יחסי.
אלי אלאלוף: הוא יקבל לפי היחסיות של השנה.
<אסתר שינברגר: לא.
<אסתר שינברגר: נכה שנמצא באשפוז, ויוצא מאשפוז, יש לו גם הפנייה להבראה מטעמים רפואיים.
<אסתר שינברגר: הוא מקבל הפנייה לים המלח ולכל מיני מקומות.
<אסתר שינברגר: פה אנחנו מדברים על המענק האוטומטי שמשולם פר שנה, כלומר, קח כסף, צא להבראה, צא לחופש.
<אסתר שינברגר: אם אתה מאושפז, אתה לא יכול לצאת.
<אסתר שינברגר: כאשר אתה יוצא מהאשפוז, עושים לך את החלק היחסי של אותה שנה.
<עידן קלימן: אתם מכירים בשוק העבודה משהו כזה דומה?
<עידן קלימן: אני לא מכיר.
<עידן קלימן: עובד בחברה שמתאשפז נענש ולא נותנים לו דמי הבראה?
<אסתר שינברגר: עובד מדינה שיוצא לחל"ת הוא מקבל את החלק היחסי.
<יעקב זכאי: אנחנו לא יוצאים לחל"ת משום מה.
<רות פרמינגר: למה חלק יחסי מדמי הבראה?
<יעקב זכאי: נכים לא יוצאים לחל"ת, הם נכים כל הזמן.
אלי אלאלוף: מספיק זה לא דיון.
<אסתר שינברגר: אם אתם עושים את ההשוואה לעובד מדינה, הם עשו את ההשוואה.
אלי אלאלוף: נכה צה"ל זה לא עובד מדינה.
<אסתר שינברגר: נכה צה"ל מקבל מענק אוטומטי, לא נבדק כן יצאת או לא יצאת.
<אסתר שינברגר: אתה מקבל סכום כסף לצורך יציאה להבראה.
<אסתר שינברגר: לא בודקים אותך אם יצאת או לא יצאת, אם מימשת את זה.
<אסתר שינברגר: אבל הרציונל אומר וההיגיון אומר, שאם חצי מהשנה לא יכולת לצאת, אני לא יכולה לשלם לך על שנה מלאה.
<אסתר שינברגר: אם היית מאושפז, יצאת מהאשפוז, תקבל את החלק היחסי.
<יעקב זכאי: אין רציונל כזה.
אלי אלאלוף: בזה אני לא מסכים אתכם חד משמעית.
אלי אלאלוף: עוד מעט תגידי יש לכם תקופה קצרה לצאת לחופש, אם לא ניצלתם אין הבראה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, זה לא מעניין אתכם איפה הוא.
אלי אלאלוף: מגיע לו מענק הבראה, תנו לו מענק הבראה.
אלי אלאלוף: יהיה בבית חולים, הלוואי שלא, או יהיה בבית הלוואי שכן, זו בעיה שלו לא בעיה שלכם.
אלי אלאלוף: בנקודה הזאת אני חד משמעית.
אלי אלאלוף: אני מבקש שתבינו את זה.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה שתצלו חולשה כדי להוריד מההכנסות של הנכה, זה לא יכול להיות, זה נראה לי בלתי נסבל.
אלי אלאלוף: רגע של חולשה, אתם אומרים, יאללה נוריד לך – אולי הוא צריך יותר הבראה, יותר זמן כדי להשתקם.
<ערן יוסף: אדוני, אדם שנמצא באשפוז קבוע, יקבל דמי הבראה?
אלי אלאלוף: אז תחליט מראש שכל מי שנמצא 90% מהזמן שלו באשפוז לא מגיע לו.
אלי אלאלוף: למה אתם הופכים כל הזמן לבלש שמחפש איפה הנכה הזה, בוא נצלם אותו.
אלי אלאלוף: מספיק חבר'ה.
<מאיר חלבי: עוד דבר, זה פתח מאוד מסוכן, מכיוון שפותחים טיפה את הדלת היא נפרצת עם הרוח.
<מאיר חלבי: אם יש נכה שמאושפז שישה, שבעה, שמונה חודשים, יגידו, תשמע, הוא לא נוהג, אז בואו נוריד לו את דמי ניידות.
<מאיר חלבי: זה פתח מאוד מסוכן, המענק הזה צריך להינתן בכל מצב.
אלי אלאלוף: זה לא עניין תקציבי.
אלי אלאלוף: הבטחתם, אני בטוח ששריינתם את התקציב הנדרש שכולם יהיו בריאים.
<רות פרמינגר: לנושא שכר לימוד.
<ליאור בראון: אתה יכול לחדד דרק איך זה לא עניין תקציבי?
אלי אלאלוף: את לקחת בחשבון שהנכים יהיו חולים איקס זמן?
<ליאור בראון: ככל שמשרד הביטחון יעשה את ההערכות ויגיע למסקנה שיש פה עלות תקציבית, יידרש פעולה מהדלת מנגד, מאחר ולא מאומץ תקציב תוספתי.
<רות פרמינגר: בסעיף 2 לנושא המימון של לימודים.
<רות פרמינגר: כאשר מקבל הילד של הנכה את השכר לימוד בשנה הראשונה, הזכאות עד שהוא מסיים את התואר הראשון שלו היא אוטומטית, או שצריך לבקש כל שנה מחדש?
<אסתר שינברגר: ואם הוא הפסיק ללמוד בוודאי שכן.
<מאיר חלבי: גם הוא צריך להביא קבלה שהוא שילם.
<מאיר חלבי: אני בעד זה.
<ריזק סאלאח: הערה אחת בקשר לעניין של מענק נישואין, אני חושב שהנכות שווה לכולם, שהמענק יהיה שווה.
<חזי משיטה: אז לאן נצמיד את זה תגיד?
<ריזק סאלאח: אני חושב שחוק הנכים אומר דבר אחד, העיקרון שלו זה להיטיב עם הנכה, זו המחשבה שאתה צריך להחליט.
<חזי משיטה: אני חושב ואתם יודעים את זה שיש נכות דרגות נכות קשות גם בתוך המאה פלוס, קשות יותר, וכן הלאה, ויש הבדלים ביניהם בזכאויות שנקבעו ואתם מכירים ובהטבות.
<חזי משיטה: כשאתה אומר להשוות לרף העליון של כולם, אפשר להגיד למה לא להשוות לרף התחתון של כולם?
<חזי משיטה: ולא שלא יהיה איזושהי היררכיה בהטבות למי שהוא נכה קשה יותר שזה מה שקורה, וגם יש איזשהו צדק בזה.
<ריזק סאלאח: אני מקבל את ההערה שלך.
אלי אלאלוף: עבדתי בכל המוסדות של המדינה.
אלי אלאלוף: אף פעם לא הורידו לי משהו.
אלי אלאלוף: למה צריך להוריד?
אלי אלאלוף: אדם נורמלי עובד מדינה שהולך לבית החולים, מישהו מוריד לו מההבראה שלו?
<ערן יוסף: אשפוז ממושך של למעלה מחצי שנה - - -
אלי אלאלוף: היום מה הקשר עובד מדינה שמאושפז, הורידו לו דמי הבראה?
אלי אלאלוף: כל עוד שמשלמים לו משכורת, יש ימי הבראה.
אלי אלאלוף: למה דווקא פה, זה נראה לי חטטנות יתר.
<חזי משיטה: אנחנו נבדוק את העניין הזה, אני לא מתווכח עם התפיסה שלך.
<חזי משיטה: אבל יכול להיות שני דברים – המשמעות התקציבית תציג, אם לא לך אז לאוצר, כי צריך להכניס את זה.
<חזי משיטה: שנית, יכול להיות שיהיו השפעות רוחב בדברים אחרים.
<חזי משיטה: אנחנו צריכים לעשות שיעורי בית ולראות.
אלי אלאלוף: אני מקווה שבהצבעות אני לא אהיה.
<עידן קלימן: לא יכול להיות השפעה תקציבית.
<עידן קלימן: אתם אמורים להציג להם את הנכים שנמצאים, אתם יודעים מי יהיה מאושפז בשנה הבאה?
<עידן קלימן: לא יכול להיות.
<יעקב זכאי: הם לוקחים ממוצע רב שנתי.
<יעקב זכאי: משפט אחד כדי להסביר כמה זה הזוי.
<יעקב זכאי: משפט אחרון.
<יעקב זכאי: למשרד הביטחון הרי אין מושג אם נכה מאושפז בגין סיבות שאינן קשורות בנכויותיו המוכרות.
<יעקב זכאי: הוא יודע רק אם הנכה מאושפז בגין הנכות המוכרת.
<יעקב זכאי: זאת אומרת, שנכה שמאושפז בגלל סיבות אחרות שאינן הנכות המוכרת, יקבל את מלוא המענק דמי הבראה, כי משרד הביטחון לא יודע שהוא מאושפז.
<יעקב זכאי: דווקא נכה שהוא מאושפז בגין הנכות המוכרת שלו, לא יקצצו במענק ההבראה.
<רות פרמינגר: זה קצת מעליב שיודעים מראש מי יהיה חולה ומי לא חולה.
<מאיר חלבי: באותה שיטה שהולכים, אז אני הולך לפי הראש שלהם.
<מאיר חלבי: אני מבקש שהוועדה תבקש מאגף השיקום את מספר נכי צה"ל שמקבלים חמי מרפא, כמה נכי צה"ל מנצלים את חמי המרפא בשנה, ומה עושים בכסף שנותר - זה לפי השיטה הזאת שלהם.
<חזי משיטה: אדוני, מי שמאושפז לתקופה ארוכה, התשלום לאגף שיקום הוא פי כמה יותר מהעלות של דמי הבראה.
<חזי משיטה: צריך לזכור את זה כאן כאשר מדברים על מתן דמי הבראה.
<חזי משיטה: מי שמאושפז – ואני הולך לשיטתך עו"ד זכאי, עידן, אתה ידיד וחבר יש לך שיח איתי.
<חזי משיטה: אל תשמיץ את עובדי דן שיושבים היום בקבלת קהל, עם דלתות פתוחות לרווחה עבור נכי צה"ל.
<חזי משיטה: אל תחמיר יותר ממה שחמור המצב.
<עידן קלימן: אל תכניס לי מלים לפה אני לא השמצתי אף אחד.
<חזי משיטה: זה מה שאמרת שבמחוז דן הדלתות סגורות היום.
<עידן קלימן: ההיפך – עובדים יותר קשה מכולם כי יש להם חוסר בעובדים גם חוסר ברופאים.
<חזי משיטה: אבל הדלתות לא סגורות, הן פתוחות לרווחה.
<עידן קלימן: רק לפני חודשיים התבקשו לתת פה תשובה גם מהאוצר וגם מהביטחון ואני עדיין עומד על זה שחסר לי רופאים, אני יושב פה ואומר את זה.
<עידן קלימן: להיפך, אל תגיד שהשמצתם, ההיפך הוא הנכון.
<חזי משיטה: אתה משמיץ את עובדי דן.
<עידן קלימן: למה אתה אומר את זה כל הזמן?
<עידן קלימן: אני אומר לך בדיוק ההיפך.
<חזי משיטה: הם יושבים היום עם דלתות סגורות, זה לא נכון, הדלתות פתוחות.
<עידן קלימן: הדלתות סגורות בחדרים הריקים, זה מה שאמרתי.
<עידן קלימן: אין רופאים החדרים ריקים.
<עידן קלימן: אל תכניס לי לפה את מה שלא אמרתי.
<עידן קלימן: אתם מחר - - -
<חזי משיטה: עידן, אתה אמרת שהדלתות סגורות במחוז דן.
<עידן קלימן: הדלתות שאין מאחוריהם עובדים.
<עידן קלימן: החדרים ריקים.
<חזי משיטה: המצב מספיק חמור, יש מחסור ברופאים, אל תעשה אותו יותר דרמטי ממה שהוא.
<חזי משיטה: הוא מוכר לי לא פחות - - -
<עידן קלימן: לא לעשות אותו יותר דרמטי?
<עידן קלימן: מיוני אין קבלת קהל לנכי צה"ל.
<עידן קלימן: אתמול בכה אצלי במשרד נכה בן 75 שלא מקבלים אותו - לא לעשות את זה דרמטי?
<עידן קלימן: אין יותר דרמטי מאי קבלת קהל.
<חזי משיטה: עידן, אני מכיר את מצב הרופאים באגף שיקום יותר טוב ממך.
<עידן קלימן: אתה לא מכיר - ואתה רוצה להגיד שזה לא דרמטי?
<עידן קלימן: זה שאין קבלת קהל לנכים מיוני זה לא דרמטי?
<חזי משיטה: אני מכיר יותר טוב ממך.
<חזי משיטה: זה דרמטי, לא צריך לעשות את זה יותר ממה שזה.
<עידן קלימן: מה זאת אומרת, יש יותר מזה?
<חזי משיטה: זה דרמטי, מטפלים בזה, לא צריך לעשות את זה יותר ממה שזה.
<עידן קלימן: שלוש שנים מטפלים בזה וזה לא טופל.
<עידן קלימן: בדצמבר הקרוב גם הרביעית עוזבת.
<חזי משיטה: אני נמצא עשרה חודשים, עשינו פעילויות גם במחוז דן.
<חזי משיטה: אני רוצה בכל זאת, שעידן לא יפריע לי להגיד את דבריי.
<חזי משיטה: מצב הרופאים באגף שיקום מוכר.
<חזי משיטה: גם מצב העובדים הוא מוכר, והוא טוב יחסית.
אלי אלאלוף: מה המצב של הרופאים?
<חזי משיטה: מצב של הרופאים במחוז דן, שיש כרגע שלושה רופאים במחוז דן שנותנים טיפולים.
<חזי משיטה: החל מיום שישי ייכנס גם רופא נוסף שיקבל קהל.
<חזי משיטה: אנחנו עובדים מול משרד האוצר.
<חזי משיטה: יש ארבעה רופאים שנמצאים בתהליך התקשרות או כעובדים או כיועצים.
<חזי משיטה: אני נותן עדכונים שהם נכון להיום.
<חזי משיטה: אנחנו לא שוקטים על השמרים.
<חזי משיטה: אנחנו עובדים כדי לשפר את המצב.
<חזי משיטה: הוא דרמטי, הוא במשבר, אני לא יודע את זה?
<חזי משיטה: אני יודע את זה.
<חזי משיטה: אני מטפל בזה.
<חזי משיטה: זה לא יעזור אם נעשה את זה יותר ממה שזה.
<עידן קלימן: אתה לא צריך לכעוס עליי, הנכים באים לחדרי.
<עידן קלימן: הנכים צועקים עליי, לא עליך, עליי.
<עידן קלימן: הם באים ואומרים לי, איך יכול להיות שאני בן 75 רוצה קבלת קהל ואין לי, מה זה לא נראה לך מספיק דרמטי?
<עידן קלימן: למה אתה כועס עליי?
<עידן קלימן: אני לא הבאתי את הרופאים האלה.
אלי אלאלוף: בוועדה הזאת לא יהיה דיון מסוג זה.
<חזי משיטה: אתה לא יכול להגיד בישיבה הזאת שהדלתות - - -
<עידן קלימן: אני לא יכול להגיד?
<עידן קלימן: אני ועוד איך יכול להגיד.
<עידן קלימן: אני אומר רק את האמת.
<עידן קלימן: כן, אבל להציג אותי כאילו אני פה מפנטז על משהו?
<עידן קלימן: אדוני, אני מצטער שאני אומר לך.
<עידן קלימן: אתמול פנה אליי נכה בן 75 שמבקש קבלת קהל אצל הרופא שלו, דבר שעד לפני שנתיים היה לגיטימי.
<עידן קלימן: תוך 24 שעות ענו לו, אין קבלת קהל, ואתה לא תראה רופא.
<עידן קלימן: התשובה הזאת היא החל מיוני 10,000 נכי צה"ל לא מקבלים את האפשרות אפילו לראות רופא מחוזי שלהם.
<עידן קלימן: אם זה לא דרמטי, אדוני, אז אני באמת כבר לא יודע מה דרמטי במדינה.
<עידן קלימן: אם אדוני או חלילה וחס מישהו מקרוביו היה רוצה לראות עכשיו רופא משפחה בקופת החולים, והיו אומרים לו, שאין רופא והוא לא יראה רופא, אז אני חושב שלא היו מתייחסים לזה כלא משהו - זה סופר דרמטי.
אלי אלאלוף: אני אספר לך מה קרה לי אתמול - רק בביקור בבית החולים בפגישה עם כמה קשישים, כמה הם מרגישים מוזנחים בגלל מחסור רופאים, למרות שכל המערכת אומרת, לא חסרים רופאים במדינה.
אלי אלאלוף: עיר שלמה שרויה בחרדה מטורפת ממצב הבריאות.
<עידן קלימן: אדוני, יש לי 20 אלף נכים, זה לא מעט.
<עידן קלימן: זה צעקת כאב.
<עידן קלימן: אדוני.
אלי אלאלוף: אני מכיר את חזי הרבה שנים.
<עידן קלימן: זה לא קשור אליו.
אלי אלאלוף: זה קשור אליו, הוא צריך להתמודד.
אלי אלאלוף: מספיק, אתה בלתי נסבל.
אלי אלאלוף: זה מה שהשגת מהדיון הזה.
אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא תקנות הגנה על בריאות הציבור (מזון) (סימון תזונתי), התשע"ח-2017.
אלי אלאלוף: אני שמח שהגענו לישורת האחרונה ואני מקווה שנסיים באווירה טובה.
אלי אלאלוף: היום ה-20 בדצמבר 2017, ב' בטבת תשע"ח, שעה 09:00.
אלי אלאלוף: תודה לכל מי שהכין אותנו בזכות הכתבות שהיו בתקשורת אתמול, בטלוויזיה, הייתם מאוד יפים ומכובדים, כמעט ללא השמצות.
אלי אלאלוף: אני שמח לשמוע שהרבה מאוד גופים, גם עסקיים, אמרו שזה חשוב וטוב לקדם את התקנות האלה ואני רוצה להמשיך באותה אווירה ולהגיע לכך.
אלי אלאלוף: הציבור, בזכות כל האנשים סביב השולחן, יודע על מה מדברים ומצפה להחלטות טובות.
אלי אלאלוף: אני אבקש מחברי הכנסת גם כן להשתתף במגבלת הזמן שיש לנו כדי שנוכל להגיע לסיכום עוד היום.
אלי אלאלוף: רק תבדקו מי נמצא מסיעה זו או אחרת, כדי שכשנצביע רק מי שיש לו זכות הצבעה יוכל להשתתף בהצבעה.
יעל גרמן: אני ממלאת את מקומו של מאיר כהן.
אלי אלאלוף: בעקרון אנחנו יכולים להתחיל מיד בקריאת התקנות.
<נעה בן שבת: אדוני, יש לנו כמה תיקונים בהמשך לישיבה שהתקיימה.
<נעה בן שבת: נפגשנו שוב עם נציגי התעשייה שביקשו להיפגש ולהעיר, גם בעקבות הבקשה של אדוני שניפגש ונברר כמה סוגיות אתם ועם נציגי משרד הבריאות, ובעקבות זאת יש מספר תיקונים לנוסח ואני אבקש לעבור אליהם ולהתייחס אליהם.
<נעה בן שבת: התיקון הראשון הוא נושא האריזות השקופות, עמ' 4.
<נעה בן שבת: רצינו להבהיר שוב את הדברים בהמשך להצעה של חבר הכנסת חאג' יחיא, שביקש להבהיר את הנושא הזה.
<נעה בן שבת: "(ד) ארז יצרן באריזה שקופה מספר יחידות מזון ארוזות מראש, למעט יחידות מזון הפטורות מסימון לפי הוראת תקנה (ב)(11), לא תחול לגבי האריזה השקופה הוראת תקנת משנה (א) אם התקיימו כל אלה: (1) על יחידות המזון שבאריזה סומנו הסימונים החלים עליהן לפי תקנות אלה; (2) ניתן לראות בעד האריזה השקופה, בנקל ובאופן ברור את הסימונים כאמור בפסקה (1)".
<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו מבהירים שיחידות מזון ארוזות מראש, למעט אלה שפטורות מסימון בגלל קוטנן, בגלל שהם פחות מ-25 סמ"ר בקדמת האריזה - - -
מיכל בירן: אבל אז עלול להיות מצב שיש אריזה שקופה, יש בפנים חבילות קטנות ובעצם בשום מקום אין - - -
דב חנין: לא, להפך.
דב חנין: אם זה פטורות אז לא חל הפטור.
דב חנין: זה לא לא – פעמיים שלילה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, תתנו ליועצת המשפטית שלנו להתבטא עד הסוף.
אלי אלאלוף: ברור שזה יהיה מובן.
אלי אלאלוף: היא לא צריכה עזרה, בבקשה.
<נעה בן שבת: בדיוק כך.
<נעה בן שבת: אם היחידות פטורות בגלל קוטנן אז השקית צריכה להיות מסומנת בסימונים, אבל הפטור ניתן רק כשהיחידות גדולות ולכן הן מסומנות בהתאם לחובה שלהן באריזה שקופה ואפשר לראות בעדה את הסימונים – לא משהו שצריך לעשות בשבילו אקרובטיקה אלא משהו שאפשר לראות בנקל ובאופן ברור את הסימונים.
דב חנין: גברתי, רק הערה נקודתית בהקשר הזה.
דב חנין: הכוונה לגמרי ברורה למי שקורא את הסעיף, אבל אני מציע לכם לשקול עם נסחית התקנות או עם משרד הבריאות לא לעבוד בשיטה של שלילה כפולה, כי שלילה כפולה נורא מבלבלת בקריאה ויכולה לייצר אי הבנות.
<נעה בן שבת: אז, אדוני, אם אפשר להסמיך אותנו, מכיוון שהכוונה עכשיו ברורה?
<נעה בן שבת: יכול להיות שבשלב הניסוח במשרד המשפטים יוכלו להציע לנו נוסח יותר פשוט שישמור על אותו עיקרון, אבל העיקרון הוא אותו עיקרון.
אלי אלאלוף: תרשמו את זה לעצמכם.
<נעה בן שבת: תקנה 4, אני לא בטוחה שהזכרתי את זה בדיון הקודם, לגבי תכולת כולסטרול.
<נעה בן שבת: "אם תכולת הכולסטרול אינה עולה על 2.5 מיליגרם ב-100 גרם או ב-100 מיליליטר, היא תסומן 0"; גם אם יש פה יותר מאפס אבל זה נמוך מ-2.5 מיליגרם.
<נעה בן שבת: זו היתה עוד הסכמה לבקשה שהציגה התעשייה.
דב חנין: יש מעט כולסטרול ואנחנו כותבים אפס.
דב חנין: אני לא חושב שזה נורא חשוב אבל אני פשוט אומר את זה כמדיניות.
דב חנין: אנחנו רוצים שהגישה תהיה שהסימונים הם נורא נורא מדויקים.
דב חנין: יכול להיות שצריך לכתוב "כמות כולסטרול זעומה", אבל למה לכתוב "כמות כולסטרול 0" אם זה לא אפס?
דב חנין: סתם זה לא נכון.
<רונית אנדוולט: נכון לרגע זה אין אפשרות לבדוק רמות כאלה והרמות האלה יחסית זניחות - - -
דב חנין: אז תכתבו "זעומה".
<רונית אנדוולט: מבחינה בריאותית, מתחת ל-2.5 מיליגרם כולסטרול ל-100 גרם מוצר, ההשפעה מאוד קטנה ואי אפשר לבדוק את זה.
<רונית אנדוולט: לכן, כשכתובים ערך "קיים מתחת ל" ובעצם אתה לא יודע אם קיים או לא קיים, גם יש בזה הטעיית הציבור.
דב חנין: אבל לכתוב אפס זה לא נכון עובדתית.
אלי אלאלוף: התשובה היא תשובה.
<נעה בן שבת: תקנה 6 זו תקנה שהיו בה הרבה הערות כי היא נוגעת לפטור מחובת סימון בסמלי המזון האדומים ובכפיות סוכר.
<נעה בן שבת: אנחנו בעמ' 7, תקנה 6(א).
<נעה בן שבת: פסקה (3) דיברה על מזון ייעודי ופורמולות לצורך הרזייה והפחתת משקל.
<נעה בן שבת: משרד הבריאות שמע את ההערות שנאמרו בדיון לגבי הפורמולות להרזיה והפחתת משקל וביקש בעקבות זאת להוריד את הפטור הזה.
<נעה בן שבת: רק המזון הייעודי ייהנה מהפטור הזה.
אלי אלאלוף: אם יש אישור מדב – אפשר להמשיך.
<נעה בן שבת: פסקה (4) מדברת על: "מזון המורכב מרכיב אחד בלבד, ומזון כאמור שלפי חקיקת המזון יש להוסיף לו ויטמינים או מינרלים" – אלה ויטמינים ומינרלים שחובה להוסיף לפי חקיקת המזון אבל לאור הבקשה, וניתנו פה דוגמאות שונות, יש פה שני תיקונים שנעשים: אחד, מוסיפים פה את "מזון המורכב מרכיב אחד בלבד שהוסף לו תבלין כהגדרתו בחוק או חומר טעם וריח, אחד, שמותר להוסיפו לפי חקיקת המזון, ובלבד שאין בהוספה כדי לשנות את ערכו התזונתי של המוצר או את מהות המוצר".
<נעה בן שבת: אני רוצה להציג עוד שני פטורים שנוספו:
<נעה בן שבת: דיברנו בדיון האחרון על כך שהוסיף פטור למלח אבל הוסיפו לו גם "מלח ותחליף מלח עם תכולת נתרן מופחתת המיועד לשימוש במזון במקום מלח"; ו- (9) "שמני מאכל צמחיים ובלבד שהם עומדים בהוראות תקן ישראלי 216 ושמן זית ובלבד שהוא עומד בהוראות תקן ישראלי 191", והוספו ההגדרות שמפנות לתקנים שבהם מדובר בסעיף ההגדרות.
<ארבל שירן: לפי הנוסח כרגע של החוק אני מבין שמוצר שהוא רכיב אחד שלא צריך להוסיף לו שום דבר.
<ארבל שירן: תמרים ארוזים צריכים סימון תזונתי?
<ארבל שירן: לפי הנוסח עכשיו, או שאני לא מבין נכון – אם לא צריך להוסיף לו צריך לסמן אותו.
<נעה בן שבת: לא, יש כמה אפשרויות.
<נעה בן שבת: תסתכל בבקשה בהוראות, אומרים: מזון המורכב מרכיב אחד, בפני עצמו, פטור.
<ארבל שירן: איפה זה?
<נעה בן שבת: בפסקה (4).
<נעה בן שבת: אחרי זה יש המשך: "מזון כאמור שלפי חקיקת המזון יש להוסיף לו ויטמינים או מינרלים" גם פטור; והאפשרות השלישית – מזון המורכב מרכיב אחד בלבד שהוסף לו תבלין או חומר טעם וריח, אחד, שמותר להוסיפו ואין בו כדי לשנות - - -
<ארבל שירן: את הסעיף הראשון אני לא רואה.
<נעה בן שבת: בתחילת פסקה (4) יש חמש מילים: "מזון המורכב מרכיב אחד בלבד".
<ארבל שירן: אז צריכה להיות נקודה.
<ארבל שירן: "מזון המורכב מרכיב אחד בלבד", נקודה.
<נעה בן שבת: לא, זו לא נקודה, מסמנים פסיק כי יש המשך.
אלי אלאלוף: אם אני הבנתי גם אתה יכול להבין.
<רוית ארבל: בסעיף (4) יש את המילה "אחד", אני מניחה שזה יתוקן בנוסח.
<נעה בן שבת: הכוונה היא שאנחנו לא מוסיפים פה תערובת של תבלינים ואנחנו לא מוסיפים אלף חומרי טעם וריח.
<נעה בן שבת: זה אמור להיות: הוספתם חומר טעם וריח – אחד, הוספתם תבלין – אחד.
<רז הילמן: יש הגדרה לפיצוחים בתקנות אחרות של משרד הבריאות ואני מציע להשתמש בהגדרה הזאת כדי להחריג גם שקית שכוללת תערובת של פיצוחים, סוגים שונים של אגוזים שהם טבעיים.
<רז הילמן: לא הוסיפו להם מלח ולא שום דבר כזה, אין סיבה שהם יהיו מסומנים, זה פשוט אבסורד.
סימן טוב: אנחנו מתנגדים.
<רונית אנדוולט: בגדול, אנחנו מתנגדים לתערובות.
<רונית אנדוולט: כל מה שהוא מוצר טבעי שאי אפשר לעשות בו שום שינוי לא יסומן, אבל מוצרים שהם תערובות, שיכולים להגדיל בצורה הזאת את תכולת השומן הרווי, חשוב שאנשים יידעו שיש בזה כמות גבוהה של שומן רווי.
איתן ברושי: האם המשרד מחריג מוצרים שונים בתוך הסעיף הזה?
סימן טוב: אנחנו מחריגים מוצרים שיש היגיון בהחרגה שלהם.
סימן טוב: הכלל שמנחה אותנו הוא להחריג מוצרים שהם מרכיב אחד בלבד.
סימן טוב: בשוליים של העניין הזה יש כל מיני דברים לא הגיוניים שנוצרו.
סימן טוב: אם לקחו שמן והוסיפו לו איזשהו תוסף מזון כדי לשמור עליו, או איזשהו תיבול אחד שלא משנה את הערכים התזונתיים שלו, אז במקרים האלה אנחנו רואים את זה כאילו זה נעשה מרכיב אחד בלבד.
סימן טוב: זו הכוונה.
סימן טוב: כלומר, הכלל שמנחה אותנו הוא שכל מה שיש בו רכיב אחד בלבד מוחרג, גם אם בשוליים זה אומר שהוסיפו לו תוסף מזון, כמו שהוסיפו לשמן אומגה 3 או אומגה 9 או ערבבו שמן זית ושמן קנולה.
סימן טוב: אנחנו לא רוצים שיהיה על שמן זית פטור ושמן קנולה פטור, ושמן שהוא קנולה וזית יהיה מסומן, זה לא הגיוני מבחינת הצרכן.
סימן טוב: מהסיבה הזאת אנחנו עושים את זה.
אלי אלאלוף: גם אם בדרך מכפילים את המחיר.
אלי אלאלוף: במקרה קיבלתי רשימה.
רחל עזריה: כבוד היו"ר, זה מאבק אחר שלך.
אלי אלאלוף: כן, אני יודע.
סימן טוב: הרציונל הוא לשמור על הכלל של רכיב אחד בלבד, לא מזונות עם ערך תזונתי מסוים.
איתן ברושי: ברור, אבל אתם קבעתם פה עכשיו מה מוחרג ומה לא מוחרג.
איתן ברושי: השאלה אם הפורום הזה, חברי הכנסת או גורם אחר, יכול להוסיף משהו להחרגה?
איתן ברושי: אתם לתפיסתם קבעתם מה כן ומה לא.
אלי אלאלוף: היה לך זמן עד היום להוסיף מה שאתה רוצה.