GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: כשהקמתי את חדר המיון פניתי לחברה שנקראת טרם ואמרתי, בואו תנהלו את חדר המיון.
מאיר כהן: הם שלחו לי ביזנס פלן ובתוכה היה רשום שהקופה, קופת חולים, משלמת סך של 99 שקלים עבור פציינט שמגיע בין השעה 7:00 בערב ל-7:00 בבוקר.
מאיר כהן: אני שלחתי בחזרה ואמרתי, טעיתם, אלה לא 99 שקלים אלא אלה 49 שקלים.
מאיר כהן: אמרו לי, לא, אלה 99 שקלים.
מאיר כהן: אמרתי, איך יכול להיות?
מאיר כהן: בדימונה משלמים לביקור רופא 49 שקלים.
מאיר כהן: אז הסתבר שבאותה קופה מרכז רפואי במרכז הארץ קיבל החזר של 99 שקלים ומרכז רפואי בדרום קיבל החזר של 49 שקלים.
מאיר כהן: מזה הכול נגזר, רמת הרופאים וההתייחסות.
מאיר כהן: אז באנו לקופה ואמרנו או שהיא תקבל תביעה ייצוגית שתחייב אותה להחזיר את כל הכסף או שהיא תשנה את התעריף.
מאיר כהן: אני מספר את זה כדי להגיד עם כל הכבוד שלי לקופות שעושות עבודה נהדרת, שזאת קצת היתממות.
מאיר כהן: כאן אני ממש לא הייתי פונה למשרד הבריאות.
מאיר כהן: אני יודע לפלח את התקצוב של הקפיטציות במשרד הבריאות לפני ולפנים.
מאיר כהן: זו שאלה שלכם והוועדה תבוא בדרישות למנהלי הקופות.
מאיר כהן: אני פוגש את כל המנכ"לים והם יהיו מחויבים לתקן את זה ולא לומר לי משרד הבריאות.
מאיר כהן: אני כן מוכן ללכת ולצעוק על כסף תוספתי כדי לתת הטבות כמו שנתנו לרופאים במקצועות סיכון.
מאיר כהן: אני חושב שקלינאי תקשורת היא מקצוע סיכון.
מאיר כהן: אנחנו נעשה את המלחמה ונעשה את זה עם סגן השר שכנראה היום יחזור למשרד.
מאיר כהן: היום אחרי 12:00 בלילה יהיה לכם שר.
מאיר כהן: משפט אחרון.
מאיר כהן: מה שאמרתי, הוא לא אישי נגדך, חס וחלילה.
<סוזנה מרדכי: משפט אחרון.
<סוזנה מרדכי: אותן יוזמות, ואכן זה לא פלסטר אלא זו יוזמה מקומית שכאשר אנחנו חסרים במטפלים ממקצועות הבריאות וחסרים במטפלים ממקצועות השיקום ובטח בתחום השיקום בדרום, במאוחדת אנחנו בעצם פותרים את זה או מנסים לפתור את זה על ידי מה שנקרא מרפאת שיקום ניידת.
<סוזנה מרדכי: אנחנו מניידים מטפלים, בראש ובראשונה רופא שיקום שמגיע למרפאות בפריפריה.
<סוזנה מרדכי: מאוחדת קטנה בדרום.
<סוזנה מרדכי: אנחנו מביאים את רופא השיקום לבאר שבע, לאשקלון, מניידים פיזיותרפיסטים לדרום, לקריית גת מהמרכז.
<סוזנה מרדכי: בסוף עם השמיכה הקצרה מייצרים את אותו פתרון שיהווה גם בעתיד איזשהו מוקד גיוס מומחים לאותה סביבה סביב רופאי השיקום.
מאיר כהן: נציגי הכללית.
<רווית מורד: אני מרפאה בעיסוק במקצועי ואני מנהלת את תחום התפתחות הילד בקהילה במחוז.
מאיר כהן: תגדירי לי את המחוז שלכם.
<רווית מורד: המחוז שלנו מקו קריית גת ועד ערבה תיכונה.
מאיר כהן: לא אילת.
<רווית מורד: לא אילת.
<רווית מורד: לגבי המצוקות, המחסור בכוח אדם, לא ארחיב.
<רווית מורד: אני רק אומר מה הכללית עושה בעניין.
<רווית מורד: קודם כל, יש כאן יחידה שאני מנהלת שהיא ייחודית ואין אותה במחוז אחר – אני חושבת שאין אותה בקופה אחרת – ואנחנו אחראים על ניהול הממשקים בין המכונים להתפתחות הילד, היחידות ההתפתחותית וכל הספקים שלנו.
<רווית מורד: אנחנו מקיימים את הנהלים כלשונם, בעיקר העניין הזה של ההחזר הכספי, וכמו שחברת הכנסת קארין אלהרר אמרה, זה בעצם פוגע בנו ומקשה עלינו שימור כוח אדם.
<רווית מורד: במקביל מנהל המחוז שלנו עושה מאמצים גדולים - - -
מאיר כהן: מישורי?
<רווית מורד: כן.
<רווית מורד: מחוץ להסכמים הקיבוציים, כי השכר של המטפלים אצלנו הוא לפי ההסכמים הקיבוציים, עושים מאמצים גדולים לשיפור תגמול ומצליחים לשפר תגמול.
<רווית מורד: מאשרים לכל עובד בתקן שמקבל שכר בהסכם קיבוצי לתת שעות כעצמאי בתגמול גבוה יותר, משמעותית גבוה יותר.
<רווית מורד: כל מטפל יכול להוסיף עוד שעות טיפוליות וככל שהוא יוסיף יותר שעות טיפוליות, התגמול עבור שעת טיפול יהיה גבוה יותר.
מאיר כהן: אני מגיע עם בני לקופת חולים כללית והוא צריך טיפול קלינאי תקשורת.
מאיר כהן: כמה אני צריך לחכות?
<רווית מורד: בדימונה?
מאיר כהן: עזבי.
מאיר כהן: ממוצע בנגב.
<רווית מורד: בדימונה שנה.
<רווית מורד: בבאר שבע שמונה חודשים.
מאיר כהן: וזה אחרי כל הניסיונות שלכם לשפר.
<רווית מורד: זה אחרי כל הניסיונות וזה אחרי שהכללית עשתה הסכמים עם כל ספקי השירות בדרום.
<רווית מורד: אין עם יחידה התפתחותית מוכרת בדרום שלא חתומה על הסכם עם הכללית.
<רווית מורד: לא קיים דבר כזה.
<רווית מורד: נכון.
<בלה בן גרשון: אבל כמה אתם משלמים להם?
<רווית מורד: אנחנו משלמים להם תעריפים של בין 130 ל-150 שקלים לטיפול.
<בלה בן גרשון: לעצמאים.
<רווית מורד: לא.
<רווית מורד: לספקים.
<צבי רייסמן: גם יצא בג"ץ שמחייב את משרד הבריאות.
<בלה בן גרשון: אתם משלמים את זה לא לשכירים.
<רווית מורד: לשכירים אנחנו משלמים קצת יותר.
<בלה בן גרשון: כמה אתם משלמים למטפל ביחידה?
<רווית מורד: למטפל ביחידה, כמו שאמרתי, בין 120 ל-150 שקלים.
<רווית מורד: יש יחידות שגם 160 שקלים לטיפול, ליחידה בהסכם.
<רווית מורד: אנחנו עובדים אתם צמוד.
<רווית מורד: הכללית מקימה השנה שלוש יחידות התפתחותיות חדשות שלה בנתיבות, ברהט ובאשקלון.
מאיר כהן: אתם עובדים עם המרכז בדימונה?
<רווית מורד: ברור.
<רווית מורד: אנחנו בקשר צמוד מאוד אתם ברמה היום יומית.
<רווית מורד: ניסינו לקלוט רופאים התפתחותיים בגלל המצוקה הגדולה בבתי החולים ולא הצלחנו למצוא, בתגמולים מאוד מאוד גבוהים עם כל השיפורים ולהביא רופאים מהמרכז.
<רווית מורד: מה שעשינו זה לשלוח שני רופאים להתמחות בתחום של נוירולוגיית ילדים בהתפתחות הילד.
<רווית מורד: אני אומר עוד דבר.
<רווית מורד: אני חושבת שהפתרון צריך להיות כך שגם יחזקו את בתי החולים, את המכונים הקיימים בבתי החולים שהם המכונים המאבחנים, ולהגדיר, כמו שאמרתי, מקצועות במצוקה.
מאיר כהן: נציגי מכבי, בבקשה.
<אלינור אסולין: קלינאית תקשורת מחוזית בקופת חולים מכבי.
<אלינור אסולין: המחוז שלנו משתרע מרחובות ונגמר במצפה רמון.
<אלינור אסולין: שיעורי ההמתנה במכבי – אנחנו בהסדרים דומים עם רוב המרכזים לגיל הרך - - -
מאיר כהן: כמה קלינאי תקשורת יש לך במחוז?
<אלינור אסולין: יש לנו ארבעים עצמאים ועשרים שכירות.
<אלינור אסולין: כל המרכזים לגיל הרך.
מאיר כהן: יש זליגה של שהשכירות לכיוון העצמאיות?
<אלינור אסולין: אחרי שנתיים כולן יוצאות.
<אלינור אסולין: זה הרעיון.
<אלינור אסולין: אני מכשירה, מכשירה, מכשירה עובדת והיא עוזבת.
<אלינור אסולין: כולן עוזבות לשוק הפרטי.
<אלינור אסולין: אחרי שנה וחצי-שנתיים הן כבר בחוץ.
<צבי רייסמן: אין תקן.
<צבי רייסמן: בן אדם שיוצא לשוק הפרטי, אין עליו בקרה.
<אלינור אסולין: אין עליו בקרה וזאת בעיה מאוד מאוד גדולה.
<אלינור אסולין: לגבי התורים שלנו.
<אלינור אסולין: בדימונה אנחנו עומדים על 12 עד 14 חודשים.
<אלינור אסולין: בבאר שבע על תשעה חודשים.
<אלינור אסולין: בערד, תודה לאל, היגרה דרומה קלינאית מדהימה מירושלים.
מאיר כהן: אבל שמעתי שהיא באה לעבוד גם בדימונה.
<אלינור אסולין: לא.
מאיר כהן: מישהי מערד באה לדימונה.
מאיר כהן: מישהו מערבה תיכונה באה לעבוד בדימונה.
<אלינור אסולין: לא במכבי.
<אלינור אסולין: אבל אני הקלינאית הראשונה שיצאה מדימונה.
<אלינור אסולין: אני למדתי לפני 15 שנים ואני הראשונה שיצאתי משם ואחרי מי שלמדה, סיימה ממש עכשיו.
<אלינור אסולין: זאת אומרת, אין דימונאי שלומד את התחום הזה.
<אלינור אסולין: אין כמעט דרומיים שלומדים את התחום הזה.
<אלינור אסולין: לשמחתי אני קולטת את הבאה אחרי.
מאיר כהן: לא, את טועה.
<רונית פרינר: במכללת הדסה יש.
<רונית פרינר: יש לנו אפילו אחת מגרופית.
<אלינור אסולין: התשלום במכבי היה זהה לכל הארץ.
<אלינור אסולין: התעריף יחסית גבוה לעצמאים ותעריף אחר לשכירים.
<אלינור אסולין: בחודש שעבר העלינו את השכר ב-33 אחוזים לשכירים.
<אלינור אסולין: אנחנו משלמים נסיעות, משלמים ביטול זמן, נותנים הדרכות פרטיות.
<אלינור אסולין: אנחנו מביאים קלינאיות מאוד מאוד טובות כי מה שקלינאית רוצה זה גם להיות חלק מצוות וגם רוצה להיות מודרכת כל הזמן על ידי קלינאית טובה.
<אלינור אסולין: אנחנו משלמים באופן פרטי לאותה קלינאית כך שיהיה לה שווה להגיע.
<אלינור אסולין: הן מקבלות הדרכות פרטיות כאלו.
<אלינור אסולין: הקמנו מכון גדול בבאר שבע ששואב אליו את הקלינאיות.
<אלינור אסולין: אני חייבת לומר שהן עוזבות כל הזמן.
<אלינור אסולין: זאת מלחמה.
<אלינור אסולין: אני חייבת לומר עוד דבר בנושא האוניברסיטה.
<אלינור אסולין: אני לא חושבת, מתוך מה שאני רואה – הקלינאיות מוכנות לנסוע בערך שלושים קילומטרים ממקום מגוריהן ובדרך כלל הדרומיות הן אלו שנשארו לי והדימונאית, הבאר שבעית, זו של אופקים, בצפון המחוז, בדרך כלל יש יותר נדידות ואנחנו במצב די טוב בצפון המחוז.
<אלינור אסולין: צפון המחוז, זה אומר גדרה, רחובות וכן הלאה.
<אלינור אסולין: אנחנו במצב יותר טוב.
<אלינור אסולין: בדרום, בעומק הדרום, המצוקה היא לא נורמלית.
מאיר כהן: בעומק הנגב.
<אלינור אסולין: בעומק הנגב.
מאיר כהן: מכללת הדסה.
<רונית פרינר: אני גם נציגת האגודה.
<רונית פרינר: אני רוצה לספר לכם שב-15 שנים האחרונות במקצוע שלנו מספר הבוגרים עלה.
<רונית פרינר: אם זה היה לפני 15 שנים שהיה רק בתל השומר, בתל אביב, 45 סטודנטים, הרי שכרגע המספר עומד על כמעט 500 סטודנטים.
<רונית פרינר: זאת אומרת, אין מקצוע, גם לא פרה-רפואי, שמוציא כל כך הרבה בוגרים או שהגדילה שלו הייתה כל כך רבה בזמן כל כך קצר.
<רונית פרינר: ולכן זאת לא בעיה שאין לנו קלינאים.
<רונית פרינר: הבעיה היא שאנשים קודם כל לא רוצים להישאר במקצוע כי המקצוע לא מתוגמל ואנחנו כבר רואים הסבות מקצועיות של קלינאי תקשורת, ודבר שני, יש לנו רוויה באזור ירושלים ובאזור תל אביב שאי אפשר כבר למצוא מקומות עבודה.
<רונית פרינר: כל העניין הוא עניין של איך אתה מעודד את האנשים לבוא.
מאיר כהן: את מדברת כנציגת מכללת הדסה שמכשירה את הסטודנטים.
מאיר כהן: אתם בקשר עם בוגרים?
<רונית פרינר: בוודאי.
מאיר כהן: שאומרים שהם במרכז הארץ ולא מוצאים עבודה.
<רונית פרינר: לא רק זה אלא יש אצלנו סטודנטים מהדרום שבאים ללמוד, יש אחת מגרופית שבאה ללמוד ויש מאשדוד, אני מכירה את הסטודנטים אישית, אנחנו מוציאים סביב שבעים בשנה ואנחנו בקשר אישי אתם.
<רונית פרינר: הם מסיימים את הלימודים, אף אחת לא חוזרת לדרום.
<רונית פרינר: הם לא רוצים ולמה?
<רונית פרינר: כי הם פשוט לןא מקבלים תגמול.
מאיר כהן: מה היה מחזיר אותם לדרום?
<רונית פרינר: לדעתי, כמו שמעודדים רופאים או את עיר הבה"דים, תנו תקצוב, תנו דירות, תנו עידוד לבוא ואז יבואו.
<רונית פרינר: לא חסרים אנשים.
<רונית פרינר: תחשבו, אנחנו מוציאים פי עשר.
<רונית פרינר: אין מקצוע, גם לא פרה-רפואי, שעלה פי עשר במספר של הבוגרים שלו בתוך 15 שנים.
<רונית פרינר: לא בפיזיותרפיה, לא בריפוי בעיסוק, כולל באוכלוסייה חרדית.
<רונית פרינר: יש לנו היום שלוש מסגרות של אוכלוסייה חרדית שמוציאות סביב שלושים בוגרים כל שנה.
<רונית פרינר: זאת אומרת שאנחנו תוך חמש שנים נגיע לרוויה מאוד מאוד גדולה.
מאיר כהן: עמרי, שומע?
<עמרי ידלין: שומע כל מילה.
<עמרי ידלין: זה בקלינאות תקשורת.
<רונית פרינר: זה בקלינאות תקשורת.
<רונית פרינר: אני חותמת על הדברים האלה כי באמת אני ממש בשטח גם באגודה וגם מדברת עם בוגרים.
מאיר כהן: הדברים שאת אומרת, הכול קשור בשינוי היחס.
<רונית פרינר: הכול שינוי גישה.
מאיר כהן: לתת להם ארגזי כלים.
<רונית פרינר: נכון.
מאיר כהן: ותמריצים להגיע.
<רונית פרינר: אני יודעת שקופת חולים מאוחדת מעודדת רופאים להגיע מהאזור שלי, מירושלים, לדרום, משלמת להם שכר הוגן והם באים.
<רונית פרינר: אז בינתיים, עד שתעודדו דיור ומעבר של אוכלוסייה טובה לדרום, בינתיים תתקצבו.
מאיר כהן: עדי.
<עדי רודריגז ברנע: שלום.
<עדי רודריגז ברנע: אני מעמותת חברים בנגב.
<עדי רודריגז ברנע: אני רוצה קודם כל להודות על קיום ועדת המשנה המאוד חשובה הזאת שבאמת באה לטפל בנושא שהוא מזמן כבר דורש טיפול.
מאיר כהן: יש לכם חלק גדול מאוד בחשיפת חברי הכנסת לאינפורמציה שאתם אספתם.
<עדי רודריגז ברנע: תודה.
<עדי רודריגז ברנע: אני אדבר בקצרה כי באמת רוב הדברים שרציתי לומר כבר נאמרו כאן על ידי חכמים וטובים.
<עדי רודריגז ברנע: אני רק רוצה לחזק את מה שנאמר כאן לגבי בניית תכנית תמריצים שתמשוך את אנשי המקצוע הפרה-רפואיים מאזורים אחרים בארץ לבוא לעבוד בדרום, כולל תכנית של מענקים למי שיסכים להעתיק את מקום מגוריו בדומה למה שנעשה ברפורמת הרופאים.
<עדי רודריגז ברנע: אלא שאז לא השכילו גם להוסיף תקנים ומה שקרה, ואני דיברתי עם רופא שבמקרה הוא תוצר של הרפורמה הזאת, שעבר מהמרכז לישוב בו אני גרה ליד באר שבע, ופשוט לא היו מספיק תקנים כך שאנשים באו, התמחו במשך תקופה ואחר כך עזבו.
<עדי רודריגז ברנע: זה לא רק להביא את האנשים אלא גם לדאוג לתקינה מספיקה.
<עדי רודריגז ברנע: במקרה שלנו יש הרבה תקנים לא מאוישים.
מאיר כהן: אני מצטט את פרופסור דוידזון, מנהל סורוקה, שאמר שהוא מוכן להכשיר מי שרוצה אבל ברגע שזה מגיע לתקנים, הוא משחרר אותם.
<עדי רודריגז ברנע: בדיוק.
<עדי רודריגז ברנע: זאת הבעיה.
<עדי רודריגז ברנע: זה חלק מהבעיה.
<נורית אלעזרי: האמירה לא נכונה לגבי משרד החינוך.
<עדי רודריגז ברנע: כן.
<עדי רודריגז ברנע: לגבי משרד החינוך.
מאיר כהן: לכם יש שליש מהתקנים.
<עדי רודריגז ברנע: שם יש תקנים לא מאוישים אבל במשרד הבריאות יש בעיה ואני אתן לכם דוגמה שממחישה את זה בצורה הכי מדהימה.
<עדי רודריגז ברנע: אני מאוד מחוברת לאוניברסיטת בן גוריון, גילוי נאות, אני גם עובדת שם, ואני מעסיקה סטודנטיות אצלי בבית שמטפלות בבת שלי.
<עדי רודריגז ברנע: הבת שלי בת ארבע עם אוטיזם.
<עדי רודריגז ברנע: אני יודעת מהן שהן לומדות פסיכולוגיה שבתכנית החדשה שנפתחה שוב, פסיכלוגיית התפתחותית בבן גוריון, יש תכנית של הכשרה שהן צריכות לעבור ואני יודעת שמדברים אתן בין היתר על ללכת להתמחות בשניידר כי אין מספיק מקומות להכשרה בדרום, שזה אבסורד.
<עדי רודריגז ברנע: זה פשוט מטורף.
<עדי רודריגז ברנע: אין דוגמה שממחישה את זה יותר.
<עדי רודריגז ברנע: זה דבר שבכלל לא צריך להיאמר.
<עדי רודריגז ברנע: זה לא הגיוני.
<עדי רודריגז ברנע: בעצם יש רק את המרכז לבריאות הנפש והיחידה לגיל הרך, המקומות שמשרד הבריאות מכיר בהם וזה לא הגיוני.
מאיר כהן: תצטרכי להסתפק בזה כי בכנסת בשעה 14:00 הכול נסגר כי יש ישיבת סיעות.
מאיר כהן: הלוואי ויכולנו לתת עוד שעה לנושא, אבל אין אפשרות.
<אמיתי שוחט: אם אפשר לומר משפט אחד.
<אמיתי שוחט: כמו כולם כאן, אנחנו מברכים על הקמת הוועדה וגם על ההתמקדות שלה בילדים.
<אמיתי שוחט: אנחנו מבקשים שהוועדה תתמקד כחלק מהנושא של הילדים בילדים משולבים.
<אמיתי שוחט: אם אנחנו מדברים על הפריפריה, ילדים בפריפריה של החינוך המיוחד.
<אמיתי שוחט: לצערנו תמיד הם האחרונים בשרשרת התקצוב, נקרא לזה כך.
<אמיתי שוחט: אנחנו בקשר גם עם משרד הבריאות, עם האגפים המקצועיים במשרד הבריאות, ועם משרד החינוך.
<אמיתי שוחט: הם רוצים ויש להם הרבה קשיים אובייקטיביים שמפורטים כאן.
<אמיתי שוחט: משרד החינוך מציע קריירה לאנשים שרוצים להישאר אצלו במערכת ואנשים לא מגיעים.
מאיר כהן: כשאתה אומר מצוינים כאן, היכן זה?
<אמיתי שוחט: בדוח מבקר המדינה.
<אמיתי שוחט: אם חברת הכנסת אלהרר הזכירה את הישיבות הקודמות במאי 2016, היא הוסיפה גם את הנושא של העולים החדשים.
<אמיתי שוחט: מבחינת שפה משותפת, הדוח המצוין שנמצא כאן הוא מזכיר גם את המטפלים באומנות שהם לא תחת משרד הבריאות ואם רוצים לטפל גם בהם, צריך לשים לב שהם לא תחת משרד הבריאות ולכן צריך לטפל בהם בנפרד.
מאיר כהן: חברים, בדקה אחת אני אומר מה אנחנו עושים.
מאיר כהן: אני מאוד מבקש שהפורום הזה יוזמן לכל הישיבות.
מאיר כהן: אין שום כוונה שוועדת המשנה הזאת תוציא את זמנה בקשקושים.
מאיר כהן: זאת לא דרכי וזאת לא דרכנו.
מאיר כהן: אנחנו ממוקדי מטרה.
מאיר כהן: להלן הדברים שאנחנו נעשה עד לפגישה הבאה.
מאיר כהן: בפגישה הבאה אנחנו נדווח לכם, לפורום הזה, עם מי נפגשנו, מה התשובות ונמשיך הלאה.
מאיר כהן: זאת לא ועדה שאמורה להיות עד סוף 2019.
מאיר כהן: זאת ועדה שהוקמה כדי לטפל, לסמן, לפחות לחוות כמה הצלחות בתחומים האלה, שינויים, ואז אני משער שהוועדה הראשית תמשיך את עבודתה.
מאיר כהן: אני עדיין רואה במשרד הבריאות רגולטור ולכן אני אזמין שניים-שלושה נציגים מהוועדה להיפגש ביחד עם מנכ"ל משרד הבריאות.
מאיר כהן: ביקשתי את הפגישה הזאת.
מאיר כהן: יישלחו לכם על ידי הצוות שלי, אפרת ואבי.
מאיר כהן: אנחנו נחליט מי האנשים שיבואו אתנו לפגישה הזאת.
מאיר כהן: חשוב שתשמיעו את קולכם.
מאיר כהן: אנחנו נפנה למנכ"ל.
מאיר כהן: מה שאתם אמרתם, שיש כשליש משרות שלא מאוישות, אני חושב שנצליח לשכנע את המנכ"ל להקצות סכומים לא גדולים כדי לתת את מה שידענו לתת כחוזים אישיים אצל מורים.
מאיר כהן: כך הצלחנו לנייד לפריפריה ולעשות שינוי מהותי.
מאיר כהן: החוזה האישי דיבר על עוד בין ארבעים לחמישים אחוזים משכר היסוד והוא לא בשמים, במיוחד שהכסף ישנו.
מאיר כהן: לכן אני רוצה להציע לו פיילוט לשנה, איך אנחנו יכולים להרחיב את השכר.
מאיר כהן: כמובן תעריפים וחוזים אישיים.
מאיר כהן: פתיחת תכניות לימודים למרות הדברים של דוקטור רונית פרינר ממכללת הדסה.
מאיר כהן: אני בהחלט מתחבר למה שעמרי אמר ולמה שצבי אמר שיש משמעות לכך שאוניברסיטה או מוסדות שנמצאים בתוך המטרופולין מבחינתנו, גם יטפלו באותו סל ויציעו סל לימודים במקצועות הבריאות, שזה פיזיותרפיה וקלינאות תקשורת.
מאיר כהן: אני מברך על כך שאחווה קיבלה.
מאיר כהן: אני מברך על כך שעמרי, אם הכול יסתדר, מנסה ועושה כמיטב יכולתו לפתוח ריפוי בעיסוק.
מאיר כהן: אני אמשיך ללחוץ על אוניברסיטת בן גוריון שגם אצלה ייפתח מסלול לקלינאי תקשורת.
מאיר כהן: לגבי הקופות.
מאיר כהן: אנחנו ניפגש עם כל מנהלי הקופות.
מאיר כהן: נפגשתי אתם לפני חודש לגבי קיצור תורים שזה הנושא הבא אבל אני אפגש אתם שוב במיוחד לגבי התעריפים.
מאיר כהן: אני תולה במנכ"לי הקופות כחמישים אחוזים מהפתרון.
מאיר כהן: הקופות יצטרכו לעשות שינוי מהותי בתעריפים שהן משלמות לאנשי המקצוע בתחומים האלה.
מאיר כהן: הן יהיו חייבות לעשות זאת.
מאיר כהן: שם אני דווקא רואה פתח של תקווה.
מאיר כהן: אני חושב שהוועדה תדע ביחד עם מליאת הוועדה לפנות לאנשים האלה וכן לשנות את התעריפים.
מאיר כהן: זה איום ונורא שהפנייה לרפואה פרטית הפכה להיות לחלק מובנה בתוך ההתנהלות של הקופות.
מאיר כהן: ברגע שהן יעלו וישנו תעריפים, להערכתי לא תהיה בריחה כזאת אלא אנשים יישארו.
מאיר כהן: גם להן אנחנו נציע לבנות ארגז כלים לאנשי המקצוע שעובדים אצלן.
מאיר כהן: אנחנו נדבר עם שר הבריאות.
מאיר כהן: אני אגיד לכם סכום שהוא לא הזוי.
מאיר כהן: עם 12 מיליון שקלים - סל ההטבות לרופאים נע בין ארבעים לחמישים מיליון שקלים - זה החישוב הראשוני שעשיתי בראשי, אפשר לתת מענקים יפים מאוד לקלינאי תקשורת ומטפלים שיגיעו לנגב, לבאר שבע ודרומה, גם לעוטף.
מאיר כהן: תבינו, מדינת ישראל מסיטה תקציבים במיליארדי שקלים שהם הטבות לאזורים האלה.
מאיר כהן: אלה הנחות במס הכנסה, עידוד של תעשייה וכולי וכולי.
מאיר כהן: עוד 12 מיליון שקלים, גם אם יבואו על חשבון משהו אחר, ישנו לגמרי את המצב.
מאיר כהן: הדוח הזה הממורקר יישלח לשר הבריאות, יישלח לשר החינוך ויישלח למנהלי הקופות.
מאיר כהן: אם הם לא יגיבו, יחלוף חודש ועוד פעם ניקח את הדוח, נמרקר אותו ונשלח להם אותו.
מאיר כהן: בפעם השנייה זה יהיה מלווה בכמה כתבי בריאות שיצטרפו אלינו לכל המהלך הזה.
מאיר כהן: אם לא נעשה את זה, אנחנו נשב ונברבר בפעם הבאה.
מאיר כהן: אני רוצה להודות לכל אחד מכם.
מאיר כהן: אלה לא ישיבות שנעשות מתוך איזה בכי ונהי.
מאיר כהן: אני חוזר על מה שנעמה אמרה.
מאיר כהן: הנגב הוא לא החצר האחורית.
מאיר כהן: בנגב קורים הדברים הטובים ביותר שיש.
מאיר כהן: זאת לקות אבל בנגב יש מערכות חינוך נפלאות.
מאיר כהן: הבן שלי אומר שיש את המכללה הכי טובה בארץ ואני לא אומר איזו כי הנשיא שלה יושב כאן.
מאיר כהן: אני בוגר של אוניברסיטת בן גוריון.
מאיר כהן: יש דברים טובים אבל בזה אנחנו צריכים לטפל.
אלי אלאלוף: אני פותח את ישיבת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: אני שמח שנפגשים היום שהוא ראש חודש ונר אחרון של חנוכה.
אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים בדיון דחוף בנושא:
אלי אלאלוף: אפליית חיילי צה"ל בביטוח הסיעודי הקבוצתי דרך קופות החולים, על-פי בקשת החברים: יעקב פרי, רוברט אילטוב, איציק שמולי וחברת הכנסת שולי מועלם.
אלי אלאלוף: הכנתי את עצמי ונציגי רשות ניירות ערך באו להדריך אותי באופן מיוחד.
אלי אלאלוף: לדעתי יש להם תשובות טובות, אבל ניתן למציעים לפתוח.
אלי אלאלוף: בבקשה, יעקב.
יעקב פרי: אדוני היושב ראש, הרבה מאוד תודה.
יעקב פרי: יש להם היום שני דיונים מהירים, שאת שניהם היה קשה לדחוף ללוח הזמנים שלכם אבל סוף זה גם זה הגיע.
יעקב פרי: אני באמת רוצה להודות בשם חבר הכנסת שמולי ובשמי ובשם יתר חברי הכנסת שלא הגיעו על הקיום של הדיון.
אלי אלאלוף: התחרות זה מול הנכים.
יעקב פרי: אתה יודע שאני לא בטענות כשהוויכוחים מוצדקים והכול בסדר, אבל סוף סוף הגענו למנוחה ולנחלה, כך אני מקווה.
יעקב פרי: לא יעלה על הדעת שבמדינת ישראל מבוצעת איזו רפורמה משמעותית ורק חלק מחיילי צה"ל נכללים בה.
יעקב פרי: אלינו פנו כמה הורים, במיוחד אימא.
יעקב פרי: יושב פה נציג אבא של שלושה חיילים.
יעקב פרי: החייל התגייס במרץ 2016 והיא הלינה בפני על אפליה שיצרו ברשות שוק ההון בין חיילים משרתים.
יעקב פרי: עם הפנייה הזאת בדקנו וראינו שאכן היא צודקת והפנייה היתה נכונה.
יעקב פרי: נדרשו חמישה חודשים, שני מכתבים, שאילתה אחת, אישור של דיון מהיר שמתקיים זה עתה, כדי שהמדינה תתעשת ותגיד שהיא הולכת לתקן את הרפורמה הזאת בביטוח הקולקטיבי של קופות החולים.
יעקב פרי: בתשובה הראשונה שקיבלתי מגברת סלינג'ר, מבחינתה מה שהיה הוא שיהיה.
יעקב פרי: ההבחנה היתה בין חיילי צה"ל משרתים.
יעקב פרי: אך רק לאחר שיזמנו את הדיון ואת כל הפניות והוועדה שלך פנתה בעניין לרשות לקבל את תגובתה, נמסר, או, היתה הודעה לראשונה מרשות שוק ההון, שהבעיה נוצרה לא בגלל התקנות שיצרו בשוק ההון, אלא בגלל קופת חולים כללית.
יעקב פרי: יותר נכון להגיד, שהתמזל מזלה של הרשות והבעיה קיימת הלכה למעשה רק בקופת חולים כללית, שהיא למזלנו או לחוסר מזלנו הקופה הגדולה ביותר במדינה.
יעקב פרי: אני מבין שהרשות הורתה לקופת חולים כללית לתקן את הבעיה.
יעקב פרי: קודם כל אני רוצה לברך על שינוי המדיניות.
יעקב פרי: אני מקווה שכלל חיילי וחיילות צה"ל ימשיכו לקבל רצף ביטוחי ולהיות מבוטחים ברובד הביטוח הסיעודי של קופות החולים.
יעקב פרי: אבל אני רוצה, אדוני, לשאול שלוש או ארבע שאלות ובזה אני גומר את טיעוני.
יעקב פרי: שאלה ראשונה: מה המתווה של קופת חולים כללית?
יעקב פרי: האם גם המתווה הנוכחי לא דורש תיקון של התקנות לצורך העניין?
יעקב פרי: שאלה שנייה: האם במסגרת המתווה יישלחו לחיילים הודעות שיביאו לידיעתם את האפשרות להצטרף חזרה לביטוח, בדגש, לעשות זאת ללא חיתום רפואי?
יעקב פרי: הנקודה של החיתום הרפואי היא מאוד משמעותית ואני מניח שהעוסקים בעניין מבינים את כוונתי.
יעקב פרי: שאלה שלישית: מדוע בקופות החולים האחרות, פרט לכללית, חיילים שהתגייסו לפני 1.7.2016 כן יכלו להמשיך להיות מבוטחים בביטוח הקולקטיבי ללא חיתום רפואי והאם נעשו פעולות להביא זאת לידיעתם של חיילים?
יעקב פרי: שאלה רביעית: ממידע שהגיע לידינו, עולה שקופת חולים מאוחדת החלה לפעול לצרוף החיילים רק כשבועיים בלבד לפני תום התקופה בתקנות, כלומר, ב-31.10.2017.
יעקב פרי: האם הטענה הזאת נכונה?
יעקב פרי: האם מישהו יכול לתת אינפורמציה לוועדה כמה חיילים מבוטחים המשיכו את הרצף הביטוחי הקולקטיבי בכלל קופות החולים כתוצאה מהרפורמה והאם יש חיילים שביקשו להצטרף ולא צירפו אותם חזרה לביטוח בגלל תנאי חיתום או סיבות אחרות?
יעקב פרי: אני שוב מודה לאדוני על הדיון המהיר.
יעקב פרי: כמה שנוכל לקבל יותר תשובות כדי לפתור את הבעיה, נוכל לחגוג חג חנוכה שמח.
איציק שמולי: תודה אדוני היושב ראש על קיום הדיון.
איציק שמולי: כפי שאמר חבר הכנסת פרי, זאת אכן בעיה כאובה שאנחנו עוסקים בה ונאבקים כמעט שנתיים וחצי.
איציק שמולי: מהרגע שהמפקחת על הביטוח שינתה את המדיניות והוציאה את אותו חוזר מושמץ של שינוי מדיניות בתוך קופת החולים - בעצם עשו האחדה של כל ביטוחי הסיעוד בקופות החולים, לא היתה כמעט קבוצה של מבוטחים שלא נפגעה.
איציק שמולי: למשל, הנכים.
איציק שמולי: אני מזכיר לך, אדוני היושב ראש, את ההוראה השערורייתית שלהם שנכה עם כיסא גלגלים אינו מוגבל בניידות.
איציק שמולי: תינוקות סיעודיים, קשישים ואפילו חיילים משוחררים.
איציק שמולי: הסיפור, בניגוד לוויכוח שהיה בכנסת, זה לא כן או לא מודל אחיד.
איציק שמולי: הסיפור זה מה הם התנאים האחידים שנקבעים?
איציק שמולי: במקרה של החיילים המשוחררים היתה פגיעה ויש עדיין פגיעה.
איציק שמולי: רק כדי ליישר קו, עד השינוי הזה, עד עתה, בדרך-כלל תינוקות מרגע לידתם בדרך כלל ההורים משלמים דמי קופת חולים ובתוך זה יש גם את הסל הסיעודי.
איציק שמולי: כאשר אדם מתגייס האחריות עוברת לצבא וכשהוא משתחרר בעצם הוא חוזר לפוליסה הקיימת שלו.
איציק שמולי: מה קורה כאן?
איציק שמולי: כאן עשו שינוי מדיניות.
איציק שמולי: לא אכנס לפרטים, חבר הכנסת פרי תיאר אותם היטב.
איציק שמולי: קיצורו של דבר, אחרי באמת מאבק של הרבה מאוד זמן, הצלחנו להביא לידי זה שיחזירו את החיילים ללא חיתום רפואי.
איציק שמולי: זה בסדר גמור רק שזה לא פותר את כל הבעיה.
איציק שמולי: כי בפוליסה החדשה, אדוני היושב ראש, רשום את המשפט הבא וראיתי את זה במו עיניי.
איציק שמולי: "פוליסה זאת לא כוללת כיסוי בשל מקרה ביטוח שאירע עקב מצב רפואי קודם".
איציק שמולי: זאת אומרת, למרות שאתה נכנס לפוליסה חדשה, כי המפקחת שינתה את המדיניות וכי חברי הכנסת לחצו ואין חיתום רפואי, אטם אתה נכנס לפוליסה חדשה בקופת החולים שלך, אם קרה המקרה במהלך השירות הצבאי, נפצעת בצוק איתן, אין לך כיסוי סיעודי.
איציק שמולי: זה לא נכון, בפירוש, זה מה שאומרים תנאי הפוליסה.
איציק שמולי: זאת אומרת, שיפסיקו לתעתע אותנו עם זה, שבגלל שעכשיו אין חיתום רפואי אז החיילים בסדר גמור.
איציק שמולי: החיילים לא בסדר גמור כי אם הפציעה של החיילים קרתה, או במהלך השינוי הצבאי, או לפני זה ברגע הלידה, זאת אומרת שאין לך כיסוי רפואי.
איציק שמולי: צריך לשים לב שהפוליסה מתחילה מהרגע שנכנסת אליה ואתה לא חוזר לפוליסה הקודמת שהיתה לך.
איציק שמולי: לכן, מה שמנסים לעשות פה בשבועות האחרונים זה ניסיון לתעתע ולהוליך שולל גם את חברי הכנסת, לטעמי.
איציק שמולי: אני חושב שהפתרון צריך להיות מאוד פשוט, אדוני היושב ראש.
איציק שמולי: או שלוקחים את החיילים ומחזירים אותם לפוליסות הקודמות שלהם.
איציק שמולי: זאת אומרת, שאם מגיל אפס הייתי מבוטח בפוליסה מסוימת ובסופו של דבר אני מבוטח בה מרגע לידתי - זאת אפשרות אחת.
איציק שמולי: או שיוציאו את סעיף ההחרגה הזה מהפוליסות החדשות.
איציק שמולי: אין שום פתרון אחר, אחרת זה לדבר גבוהה גבוהה בשם החיילים ולעזור לחיילים, אבל בסופו של דבר זה ממש לדפוק את החיילים עד העצם, סליחה על הביטוי.
איציק שמולי: אין שום שחיילים ישלמו מחיר.
איציק שמולי: לא מספיק שהם משלמים מחיר אקדמי, מחיר כלכלי, עכשיו גם ישלמו מחיר רפואי, בגלל שהם נותנים מעצמם למדינה.
איציק שמולי: זה דבר שהוא כמובן פסול וחמור ואני חושב שאסור לתת לו יד.
ענת ברקו: תודה אדוני היושב.
ענת ברקו: כידוע לך אני לא חברת ועדה אבל הנושא הזה הוא נושא מקומם.
אלי אלאלוף: יש נושא שקשור לחיילים שאת לא רוצה אליו?
ענת ברקו: אין ואני אגיד לך למה.
ענת ברקו: חיילים מקבלים טיפול רפואי גרוע מאוד בצה"ל.
ענת ברקו: לא נפתח את הדיון אבל הטיפול רע מאוד.
ענת ברקו: לחיילים אין טיפול רפואי נגיש.
ענת ברקו: הם נזרקים מרופא לרופא, אין רצף טיפולי.
ענת ברקו: לכן הם מקבלים טיפול גרוע.
ענת ברקו: בשורה התחתונה, אין מספיק רופאים והם מקבלים טיפול גרוע.
ענת ברקו: משתחררים מצה"ל, מגיעים כדי להתקבל לקופת החולים.
ענת ברקו: אני רוצה לגלות לכם משהו שעליתי עליו במקרה כשליוויתי את הבת שלי אחרי שהיא סיימה 4 שנות שירות.
ענת ברקו: קצינה בצבא, הלכתי איתה להירשם לקופת חולים.
ענת ברקו: מה מסתבר?
ענת ברקו: קודם כל, מגיעה להם שנה בחינם, נכון?
ענת ברקו: פרי, זה לא שנה.
ענת ברקו: אתה יודע מה הם עושים?
ענת ברקו: השתחררת באוגוסט או ביולי, מעגלים את זה.
ענת ברקו: אתה לא מקבל שנה מלאה.
יעקב פרי: ממתי שאתה משתחרר עד סוף השנה?
ענת ברקו: הם פשוט מסדרים את זה ככה שזאת לא תהיה שנה.
ענת ברקו: על הגב של מי?
ענת ברקו: איך אמר שמולי?
ענת ברקו: דופקים את החיילים עד העצם?
ענת ברקו: עד העצם על הגב של החיילים הם חוסכים.
ענת ברקו: בזמנו פניתי לשר הבריאות ליצמן.
ענת ברקו: שום דבר לא יצא מזה.
ענת ברקו: קודם כל, צריך לתת להם שנה מלאה.