GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעה בן שבת: הוא זכאי להעדר.
<נעה בן שבת: משך ההיעדרות יכול להיות שהוא יבוא על חשבון חופשה שנתית, או שמשך ההיעדרות יהיה על חשבון - - -
יואב קיש: גם אם זה מספר שעות?
אלי אלאלוף: חבר'ה, יש דבר אחד הצלחתם, זה לבלבל את הפרוטוקוליסט שלנו, היא חדשה, אז תעזרו לה.
<איה דביר: אין לנו התנגדות משפטית להצעה הזאת, אבל אנחנו יצאנו מוטרדים מהדיון הקודם מהשאלה איך אנחנו מגינים על שוויון ההזדמנויות של העובד.
<איה דביר: חצי יום זו שאלה אחת.
<איה דביר: שאלה שמאוד הטרידה אותנו, זה איך ממעיטים את הסיכון לעובד מפלגה בגלל שדעותיו הפוליטיות גלויות, ההנחה היא - - -
מאיר כהן: הצעת החוק הזאת לא ממעיטה, היא שמה על השולחן את הדעות שלה.
<איה דביר: חשבנו עם יש פתרונות שמגשימים את התכליות של ההסדר, מאפשרים היעדרות מהפריימריז, ולא מחייבים מצד שני לחשוף את הדעות הפוליטיות.
<איה דביר: חשבנו שאם יש כאלה הם עדיפים בטח בשרות המדינה כפי שהציעו.
יואב קיש: אז מה את מציעה, לא הבנתי?
<איה דביר: אנחנו חשבנו וזה קצת נסוג מהדיון שאתם התחלתם פה עכשיו, אבל אני לרגע ארצה להציג את המתווה שחשבנו שהוא נכון יותר.
<איה דביר: סעיף 6(ב) מדבר גם על ימי התוספת שבתוכם רוצים להוסיף את יום הפריימריז, וגם על יום בחירה אחד נוסף שהוא לבחירת העובד מתוך כל ימי העבודה.
<איה דביר: חשבנו שאם נציין בתוך סעיף 6(ב) שמותר לעובד לבחור מבין הימים של הבחירה משני הסוגים, גם היום הפתוח, וגם הימים שבתוספת שבהם הפריימריז, לבחור בסך הכול שני חצאי ימים בשנה שהוא יכול להיעדר בהם לפי בחירתו, בתנאי שהוא לא מעוניין לחשוף שהוא מנצל את יום הבחירה למטרה של פריימריז יוכל לצאת בפריימריז, ולא לזקוף את זה לטובת היום הזה.
יואב קיש: אני חושב שהחשש הזה אני מבין אותו, אבל הוא לא המהות.
יואב קיש: אני חושב שיותר נכון ללכת לכיוון של לאפשר חלק מיום – לא, זה רק חצי, ואם הוא רוצה רק שלוש שעות?
יואב קיש: הכול עובד בצורה מאוד נוחה היום בכל החברות עם הכרטיס, ואני רוצה לשמור על הגמישות הזאת – עכשיו ניכנס לחצי יום כזה, הוא ייתקע ולא יהיה לו - - -
אלי אלאלוף: יש פה איזו בעיה מהותית תתייחס אליה.
אלי אלאלוף: אני לא במפלגה שיש פריימריז.
אלי אלאלוף: זה איך עובד מזדהה עם המפלגה מול המעסיק שלו.
אלי אלאלוף: האם אתה רוצה לפגוע בחשאיות בהצבעה או לא? אני חושב שיש פה ערך עליון, זה החשאיות בהצבעה - זו הנקודה המרכזית.
אלי אלאלוף: אני במקום העבודה הקודם שלי הייתי מעיף אותך מהעבודה, לא חשוב איזה מפלגה.
אלי אלאלוף: כי זה היה החוק שקבע בעל הבית שלנו, הוא אמר, אל תביא לי פוליטיקה לפה.
יואב קיש: בסדר, הוא לא מביא לך פוליטיקה, הוא יוצא להצביע.
יואב קיש: אגיד לך מה אני חושב, ואגיד לך את התשובה לדבר הזה.
יואב קיש: אם אתה נמצא במקום שיש לו מדיניות פוליטית או אנטי-פוליטית כמו שאתה מתאר, אני חושב שהחוק הזה לא יאפשר, לא נושא להתחבא ולצאת הרי כאילו לקחתי חצי יום, אז רגע, אז הוא באמת ככה.
יואב קיש: לדעתי, אדם שחושב שנמצא בחברה כזו או אחרת שיש בה מדיניות פוליטית, או אנטי-פוליטית כזו או אחרת, לא יילך להצביע באותה סיטואציה, לא יילך – לא בשיטת החצי יום כזה, הוא לא יילך.
יואב קיש: הוא יילך אחרי הצהריים.
יואב קיש: אני רוצה לאפשר מבחינת הנוחות לאדם שבו אין בעיה, ואני אומר לך, אלי, רוב המקומות הם מקומות שההתנגדות היא עקרונית כאילו, ואז אתה אומר, תן לי את החופש להצביע אל תמנע את זה ממני.
יואב קיש: אני אומר את זה עוד פעם.
יואב קיש: אני ירדתי מחצאי יום.
יואב קיש: לכן הפתרון הזה כבר לתפיסתי היא לא רלבנטית.
יואב קיש: אם את רוצה לעשות את זה בחוק המפלגות לאפשר יציאה לטובת הצבעה לא כחופש, אלא כניכוי משכר, או איך שזה מוגדר בדיוק.
<נעה בן שבת: או חופשה ללא תשלום.
יואב קיש: לצאת חופשה ללא תשלום, מקובל עליי, זה פתרון טוב.
<איה דביר: אבל אז רק השאלה איך משלימים.
<איה דביר: כי אם עובד נעדר לשלוש, ארבע, לא משנה כמה שעות על חשבון החופשה השנתית, מטרות ההוצאות שלא נוכו - - -
יואב קיש: אבל הוא מקבל היום לפי שעות את החופש שלו.
<איה דביר: לא, החוק מדבר על ימי חופשה.
יואב קיש: בכל החברות הממשלתיות לפחות אני מכיר שזה ככה נעשה, אולי תתקנו אותי אם אני טועה.
<איה דביר: בהסכמה אפשר לעשות הכול.
מאיר כהן: אני חוזר על דעתי ככל שאנחנו נוברים בחוק הזה, אנחנו מבינים כמה שהחוק הזה מיותר.
מאיר כהן: אני חושב שגם המציעים מבינים.
יואב קיש: ממש לא, אתה חושב שזה מיותר לא המציעים.
מאיר כהן: הם שמו את רגליהם על המשוכה הראשונה - - - ראה אדוני, אתה נגעת בנקודה החשובה ביותר, הנקודה שאני כל אחרי הצהריים אני אדון לעצמי, אני עושה מה שאני רוצה, אף אחד לא צריך לדעת - - - היום ברור מאליו שאם אני הולך להצביע, אז גם הבוס שלי יידע וגם החברים שלי יידעו.
מאיר כהן: אני חושב שדווקא במדינה דמוקרטית שהעיקרון של החשאיות הוא העיקרון שבאמת לאורו אנחנו מחנכים, שכל אחד לעתים מצביע במה שהוא רוצה בלי שזה שעובד לידו לא יידע או הבוס שלו יידע.
מאיר כהן: הדבר השני, אנחנו רואים אי אפשר לבוא ולהגיד לא כצעקתה.
מאיר כהן: מה, תסתכלו מה קורה.
מאיר כהן: אנחנו מכירים תקופות שהיו בהם בחירות כל חצי שנה, ואנחנו עכשיו במפלגת העבודה ששבוע ועוד שבוע שיש בחירות, וזה יכול לקרות - - -
יואב קיש: אתם לא מהמתפקדים שלהם לצאת להצביע?
יואב קיש: זה מה שאתה אומר עכשיו.
יואב קיש: הם מצביעים עכשיו, זה המאני טיים, אתה רוצה למנוע מהם?
יואב קיש: לפני רגע אתה אומר אני החלטתי שזה מיותר, אז אתה החלטת שזה מיותר, אז גם אני החלטתי שזה מיותר.
יואב קיש: עכשיו אתה אומר, אז יש להם יומיים, אז ביום השני בוא לא ניתן להם להצביע, אולי לעמיר פרץ זה טוב.
אלי אלאלוף: תנו לי ברך קודם כל שני חברי כנסת שלא תמיד באים, יושב ראש מרכז השלטון המקומי, ראש עיריית מודיעין, חבר שלנו פה, אז נברך אותם.
מאיר כהן: אני עוד פעם חוזר.
מאיר כהן: מותר לי להגיד שאני מלווה את הפריימריז בליכוד יותר מביטן ויותר מקיש.
מאיר כהן: אני לא מכיר אדם אחד – אני מלווה את הפריימריז בליכוד מ-1979.
מאיר כהן: אני לא מכיר אדם אחד שלא בא להצביע לפריימריז בליכוד, כי הבוס שלו אמר לו אתה לא תצא.
מאיר כהן: רבותיי, אני אומר לך שאני מלווה את זה.
מאיר כהן: זה תמיד נפתח בבוקר עד השעות הקטנות, ואנשים נסעו, ואנשים מתוך אידיאולוגיה לקחו חופש על חשבונם והיו גאים בזה.
מאיר כהן: אני בא ממשפחה שהיא ליכודניקית יותר מ- - -
יואב קיש: אתה טועה, גם בזה אתה טועה.
מאיר כהן: לקחו חופש על חשבונם והלכו להצביע.
מאיר כהן: ההיפך, הם אמרו, אני לא צריך שמנהל עבודה יעשה לי טובה, אני הולך בעצמי, אני לוקח חופש.
מאיר כהן: החוק הזה הוא חוק שאני אומר לך, היות והוא יעבור כי זאת הקואליציה, רק לפחות לשים - - -
יואב קיש: דרך אגב, מה זה קואליציה?
יואב קיש: יש תמיכה באופוזיציה בחוק.
יואב קיש: למה אתה אומר סתם?
יואב קיש: אתה משקר.
מאיר כהן: תן לדבר.
יואב קיש: מתקן אותך סליחה, טעית.
יואב קיש: הייתה תמיכה באופוזיציה בחוק.
מאיר כהן: אבל אני עדיין אומר שהוא יעבור כי זאת ההצעה שבאה מהקואליציה.
יואב קיש: אני מבהיר, לדעתי, חשבתי שטעית.
מאיר כהן: כל מה שאני מנסה להגיד לך הוא כזה, היות וזה יעבור, צריך לא לרוץ מהר, לחכות, ובאמת לשבת ולחפש את הדרך הטובה להעביר את החוק הזה.
יואב קיש: זה אני מסכים.
מאיר כהן: כל כך הרבה הסתייגויות יש על החוק הזה.
יואב קיש: איזה הסתייגויות?
מאיר כהן: יש לי רשימה של הסתייגויות שאני הגשתי.
<קריאה: במשרד המשפטים - - -
יואב קיש: אני מקבל את ההערה שלך שצריך לעשות את זה נכון, זה אני מקבל.
מאיר כהן: אז זה הסיפור.
איימן עודה: אני יותר רוצה לשאול מאשר לנקוט עמדה, כי אני באמת רוצה להבין.
איימן עודה: מאיר, חשוב לי להבין ממך משהו.
איימן עודה: אני חושב שאנחנו צריכים לעודד את המעורבות הפוליטית, זה דבר מאוד נחוץ, חשוב, את האידיאולוגיה.
איימן עודה: אפילו אם אנשים היו באים למרות הכול, או מצביעים, אם אפשר להקל עליהם, אז למה לא להקל עליהם?
איימן עודה: דיברת על חשאיות, אני חושב שיש להם שתי אופציות – או ללכת בזמן, או להגיד, אני רוצה ללכת אחרי העבודה.
איימן עודה: אבל פה אתה פותח להם אפשרות גם ללכת באמצע העבודה, גם במקום של האנשים המוחלשים, קשיי היום, זה אנחנו צריכים שיהיה - - -
מאיר כהן: - - - יהיה פריימריז, כולם יגיעו - - - וגאים בזה.
איימן עודה: ליבנו איתם, או עם המעסיקים.
איימן עודה: אני חושב שלתת עוד אופק, עוד אופציה שעוד השתתפו במקום 20%, 40%.
איימן עודה: אנחנו דווקא כאנשים שרוצים שהעם יהיה מעורב פוליטית, אנחנו צריכים לעודד דבר כזה.
איימן עודה: אני מדבר במקום שהם יותר שאלות מאשר עמדה.
מאיר כהן: כשתבוא הצעת חוק שתגיד שמי שבבחירות הכלליות לא יכול להצביע ויקבל על זה קנס, אני אתך.
אלי אלאלוף: זה רק בבלגיה.
מאיר כהן: פה יש אנשים שהיו רוצים, או רובם הגדול לא - - - במקום העבודה שלהם.
מאיר כהן: ביום שני יש בחירות בכנסת, אני בא לבוס שלי, אני אומר לי, אני צריך חצי יום חופש – לך להצביע.
מאיר כהן: אני לא יכול להגיד לו, אני רוצה חצי יום חופש, הוא יכול להגיד לא, הוא רשאי.
מאיר כהן: אני חייב להגיד לו, אני רוצה חצי יום חופש ללכת להצביע לפריימריז כי זה החוק, אני חייב להגיד לו שאני הולך להצביע, זאת אומרת, שבמקום העבודה אנחנו נדע מי מצביע למחנה הציוני, מי מצביע לליכוד, זה הסיפור.
איימן עודה: אני מדבר על התנועה הפוליטית – האם אני מעדיף שביום הבחירות אנשים שבאים ביום שבת, אצלנו ביום שבת אנשים עובדים - - -
מאיר כהן: לא מדובר פה על - - - הכלליות.
איימן עודה: לא כלליות.
מאיר כהן: לא, מדובר פה על פריימריז, יש הבדל גדול.
יואב קיש: אני אגיד לך למה אני מופתע.
יואב קיש: יושב פה מאיר ידידי הטוב שיש לו שנות ותק רבות בליכוד, כמעט כמו שלי ומתנגד לזה, ואיימן עודה, לא יודע, פריימריז זה לא בדיוק, יש לכם איזה מערכת, היא לא בדיוק פריימריז.
איימן עודה: הדבר הכי טוב, אלף אנשים מצביעים.
יואב קיש: הוא בא ואומר אני בעד שכמה שיותר יהיו מעורבים, אז למה אתה מתנגד לזה מאיר?
יואב קיש: זה אני לא הצלחתי לתפוס.
יואב קיש: יש לי ועדת כנסת לנהל, אני אנסה למצוא מחליף ולחזור.
יואב קיש: המסר, מה שדיברנו, אני מסכים שצריך לעשות את הדבר הזה נכון.
יואב קיש: אני חושב שהמסר צריך להיות שהמעסיק מחויב לתת לעובד לצאת להצביע ביום פריימריז, בין אם זה על חופשה, או על חופשה ללא תשלום, או כחלק מהיום – צריך לבנות את המנגנון הנכון שיאפשר לו להצביע, זה המסר.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו דנו על החוק בקריאה ראשונה והחוק עבר, ועכשיו הקריאה השנייה.
עבדאללה אבו מערוף: יכול להיות שהחוק יעבור, לא יעבור, זה מובן, זה עקב הקואליציה.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהחוק מיותר לחלוטין, חוק פופוליסטי, בכלל אין לו מקום בכנסת בחקיקה של הכנסת.
עבדאללה אבו מערוף: יש מפלגות, יש עשייה פוליטית.
עבדאללה אבו מערוף: אבל בעניין של הפריימריז, בכלל אין לו מקום.
עבדאללה אבו מערוף: מי שרוצה להיות שייך לאיזושהי מפלגה, יש חוק רישומי מפלגות, זה אפילו נוגד לחוק רישומי מפלגות בכלל, שייקח על חשבונו – ייקח חופש מחלה.
עבדאללה אבו מערוף: למה צריך לעגן את זה בחוק שהמעסיק חייב לתת ולצאת יום חופשה.
עבדאללה אבו מערוף: זה דבר הזוי לחלוטין.
עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה אין לו מקום.
עבדאללה אבו מערוף: משרדים, 50 שנה הסתדרו מי שעושה פריימריז, שימשיכו לסדר עוד מאה שנה בלי שיהיה חוק.
עבדאללה אבו מערוף: זו בעיה שלהם, של כל מפלגה.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא עשייה פוליטית, זה לא מעורבות פוליטית ביום הבחירות לפריימריז שאנחנו יודעים שהכול דילים, ויודעים למה החוק הזה בא, כל הפריימריז הוא בולשיט אחד גדול ובלוף אחד גדול.
עבדאללה אבו מערוף: ולכן אני חושב, מפלגה שהיא מפלגה פוליטית יש אידיאולוגיה, היא תעשה את הפריימריז שלה איך שהיא רוצה ולא לקבל חוק מהכנסת וגם משרד המשפטים מתנגד – מבחינה חוקית מתנגדים.
עבדאללה אבו מערוף: אז אני לא חושב שיש לחוק הזה מקום ולכן אני מסתייג מכל החוק, ואני אצביע בהתאם – לא מתאים לכנסת, אין מקום לחוקק אותו וזה חוק פופוליסטי לחלוטין, במיוחד כאשר מדובר על פריימריז.
<דיין ותד: אני מאגף התקציבים, משרד האוצר.
<דיין ותד: עלו כמה הצעות עכשיו בדיון שאני אתייחס לדברים.
<דיין ותד: לגבי חלק מהיום, אלה דברים שנאמרו לפני כן שהיום יש לנו עובדים שהם - - - במקום העבודה, ואנחנו מייצרים תקדים שלא קיים.
<דיין ותד: כל הנושא של חלק מהעניין, אמרתי שיש כמו שדיברנו על זה שיש עובדים הכרחיים שצריך להחליף אותם.
<דיין ותד: בזמנו כאשר דיברנו על חצאי ימים, זה מאפשר למעסיק כן להתכונן, וכן להביא מחליף לאותו עובד.
<נעה בן שבת: לא הבנתי שיש איזה נסיגה מהרעיון של 14 ימים הודעה מראש.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, תהיה הודעה מראש על הימים האלה.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, עובד שמתכוון להיעדר זה לא הודעה מהיום למחר.
אלי אלאלוף: כתוב פה – 14 יום מראש.
<דיין ותד: לגבי כמות השעות, או חצי יום, זה מקשה על המעסיק למצוא לו מחליף.
<דיין ותד: ההצעה של חבר הכנסת יואב קיש לגבי לקחת יום שלם, או לנכות מהשכר, זה כמובן צריך להיות עם חידוד של ההצעה.
<דיין ותד: אנחנו נרצה ללכת עליה.
<דיין ותד: אורלי, את רוצה להתייחס לזה?
<נעה בן שבת: אנחנו הבנו שאם אנחנו מדברים על חצי יום חופשה, שעובד יוצא לחצי יום חופשה, חשבנו שאנחנו הגענו אתכם לאיזושהי הבנה שחצי יום חופשה כאשר מדובר על חשבון חופשתו הרגילה של העובד וזה רק למטרת פריימריז וחצי יום האחר לניצול כדי שהיום הזה לא יישאר ריק זה אתם הסכמתם.
<נעה בן שבת: הבעיה שלכם היא רק בשעות הבודדות, זאת אומרת, יכול להיות שזה פחות מחצי יום, ואז המעסיק לא יכול להיערך – זאת בעיית ההיערכות של המעסיק?
אלי אלאלוף: יש לי הצעה שהחלפתי בכמה מילים עם חברי חבר הכנסת יואב קיש לפני שעזב.
אלי אלאלוף: אני רוצה לחזור ולהגיד.
אלי אלאלוף: אני חושב שהסתבכנו קצת, זה נהיה כבד.
אלי אלאלוף: בעצם מה חיפשנו?
אלי אלאלוף: חיפשנו שאף מעסיק לא יאסור על העובד שלו ללכת להצביע ביום הפריימריז, זה בעצם.
אלי אלאלוף: אז מי המטרה שלנו צריכה להיות?
אלי אלאלוף: למה שלא נכתוב – או במסגרת החוק של המפלגות כל מעסיק חייב לאפשר לעובד שלו ללכת להצביע ביום הפריימריז שהוא יבחר וזהו, בלי להגיד שעות, לא ימים, על חשבון מה.
אלי אלאלוף: הוא אמור טכנית לאפשר לו ללכת להצביע, הוא לא יכול להתנגד.
אלי אלאלוף: אז אולי העובד ישקול האם זה בשעות העבודה שלו, אחרי שעות העבודה שלו, זה לא התנכלות של המעסיק שלו.
אלי אלאלוף: זאת יכולה להיות התנכלות כי הוא מחויב לשחרר אותו, וזה הרבה יותר קל.
אלי אלאלוף: אני לא יודע למה חייבים להגדיר חופשות והודעות – הודעה אולי כן, אני דווקא חושב שהוא יודיע לו ש-14 יום מראש הוא הולך להצביע באותו יום.
אלי אלאלוף: זה נותן לאזרח חופש פעולה להודיע, לא להודיע.
<אורלי ישי-גנץ: כמה הוא הולך להיעדר, אגב?
<אורלי ישי-גנץ: אם זה חמש שעות, 10 שעות, לא, צריך להסביר לו שיהיה ודאות.
אלי אלאלוף: שהוא יודיע לו, שהוא יגיד לו מראש, וזה עניין של משא-ומתן עם זה.
אלי אלאלוף: אם הוא יגיד לו הקלפי שלנו זה באילת ואני בחיפה, אז זו בעיה שלו.
אלי אלאלוף: אני חושב שצריך לתת למעסיק לאפשר לא לאסור יותר על השתתפות בפריימריז.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה הרבה יותר קל, זה לא על חשבון אף אחד.
דוד ביטן: לא על חשבון העובד, מה הבעיה עם זה?
אלי אלאלוף: זה ברור שזה חשבונם.
דוד ביטן: או היום או חלק ממנו על חשבון העובד.
מאיר כהן: לא, יש הבדל בין - - -
דוד ביטן: או על חשבון החופשה השנתית שלו, אין לי בעיה.
אלי אלאלוף: אני הצעתי משהו יותר פשוט ופחות מורכב, להכניס חוקי עבודה.
אלי אלאלוף: אני אמרתי שמעסיק לא יכול לאסור על העובד שלו להשתתף בהצבעה בפריימריז בצורה זו או אחרת.
אלי אלאלוף: על העובד להודיע 14 יום מראש, זה רק זה.
אלי אלאלוף: אז לא נכנסים לא לשעות - - -
דוד ביטן: לא, זה לא העניין, אני אסביר לך.
דוד ביטן: זה לא שהוא לא יכול, ודאי שהוא לא יכול לאסור – על זה אין ויכוח בכלל.
דוד ביטן: הוא יכול לבוא, להצביע בתשע בלילה, בסדר שהוא לא עובד.
דוד ביטן: כל העניין הוא אם הוא רוצה להצביע באמצע היום, אז הוא מבקש את החופש, זה הכול.
דוד ביטן: חלק רוצים להיות פעילים, חלק רוצים להצביע, זה לא רק הצבעה.
דוד ביטן: הטענה שלהם – יש להם שתי טענות.
דוד ביטן: טענה ראשונה – הרי אז המעביד יידע שהוא מצביע לליכוד או לעבודה, זה שטויות, כי הוא צריך לבקש את החופש.
דוד ביטן: אם הוא לא יבקש, אז גם הוא לא יידע.
דוד ביטן: זו החלטה של העובד אם הוא רוצה שהמעביד יידע או לא יידע, ולכן זו טענה שאין לה בסיס.
דוד ביטן: טענה שנייה שהבנתי עכשיו מהאוצר, שהם אומרים שיש תנאים נלווים – שאם הוא לוקח יום חופש הם לא נותנים אותם, ואם הוא לא לוקח יום חופש, רק חלק כמו נסיעות או דברים מהסוג הזה, זה מה שאמרתם – אין לי בעיה, שזה יירד באופן יחסי, אין לי בעיה בכלל.
דוד ביטן: זאת אומרת, אם הוא לוקח חצי יום חופש, אז יירד לו 50% מהתנאים האלה.
דוד ביטן: אם יש לו נסיעות 50% יירד, או שיירדו כל הנסיעות.
אלי אלאלוף: מה לגבי הביטוח בזמן זה, מי מכסה אותו?
אלי אלאלוף: הביטוח האישי.
<נעה בן שבת: לא בכל מקומות העבודה יש – יש את הביטוח - - - של הביטוח הלאומי.
דוד ביטן: אני מוכן שהתנאים הנלווים האלה, הוצאות נסיעות, גם אם הוא לקח חלק מהזמן, יירד לו לפי כל היום, אני מוכן לזה גם כן.
<אורלי ישי-גנץ: ומה לגבי ניכוי ימי חופשה?
<אורלי ישי-גנץ: מה לגבי זה שעובדים שאין להם ימי חופשה - - -
דוד ביטן: אלה שאין להם ימי חופשה, אנחנו נאפשר להם, אז הוא יחליט אם זה יירד לו מהמשכורת או לא יירד לו מהמשכורת, זה הכול.
<אורלי ישי-גנץ: אז יש לנו השלכת רוחב לגבי מגזר עובדי ההוראה והסגל האקדמי שלהם אין ימי חופשה, זו הצעה שהתגבשה אתמול בלילה.
<אורלי ישי-גנץ: אנחנו צריכים לבדוק את השלכות הרוחב התקציביות.
דוד ביטן: כולם צריכים לבדוק השלכות רוחב.
דוד ביטן: איזה השלכות רוחב יש פה?
דוד ביטן: זה על חשבונו.
<אורלי ישי-גנץ: אני אסביר אדוני.
<אורלי ישי-גנץ: אם יש לנו מציאות שהיא יכולה לקרות, שבבית ספר מסוים 10 מורים מתוך 15 מורים, לא יודעת, בית ספר קטן, מתנגדי ליכוד, וכולם באותו יום נעלמים, זה דבר שצריך להיערך לדברים.
<אורלי ישי-גנץ: אנחנו פשוט צריכים לבחון את ההצעה הזאת.
דוד ביטן: אם לבחון זה לא יהיה.
עבדאללה אבו מערוף: אז התלמידים יהיו בעד.
<אורלי ישי-גנץ: יהיו בעד, אדוני, חד-משמעי.
<עירית ורונין: צהריים טובים, אני עו"ד ממונה על תנאי שירות, מרכז שלטון המקומי.
דוד ביטן: זה לא יחול על עובדי הוראה, אני מוכן לזה גם.
דוד ביטן: הבנתי את הבעיה של עובדי הוראה, אני מוכן להחריג אותם בחוק.
<עירית ורונין: גם את הסגל האקדמי.
<עירית ורונין: ההוראה והסגל האקדמי.
דוד ביטן: מוכן להחריג בחוק.
<עירית ורונין: באשר אליהם, להם יש חופשה שנתית.
דוד ביטן: אני מחריג אותם מהחוק.
דוד ביטן: אני הבנתי את הבעיה, אם ייצאו 20, אז מי ילמד?
<עירית ורונין: אני כן רוצה בבקשה להביא לפתחה של הוועדה בעייתיות של סקטור אחר, סקטור של שלטון מקומי, עובדי שלטון המקומי שהם בעצם להבדיל מהסקטור הפרטי הם עובדי שירות, נותני שרות.
דוד ביטן: את חיה בעולם הזה.
דוד ביטן: עובדים של הרשויות המקומיות, כולם מתפקדים לכל המפלגות.
אלי אלאלוף: בבקשה, תנו לה להציג.
<עירית ורונין: תודה, יושב-ראש הוועדה.
<עירית ורונין: כמו שאמרתי, אני כן רוצה להביא לפתחה של הוועדה בעייתיות של מתן חופשה כזו לעובדי השלטון המקומי.
<עירית ורונין: אנחנו יודעים שחלק ניכר מעובדי רשות מקומית, כן נותני שרות ושירותים לתושבי הרשויות, ולכן, זה באמת יכול ליצור בעייתיות.
<עירית ורונין: אני כן רוצה להביא לתשומת לב הוועדה שלצורך העניין, עובדי חינוך בשלטון המקומי הם מוחרגים גם בהסכמים קיבוציים בכל מה שקשור למתן חופשה שנתית שלא מאפשרת יציאה של עובדי חינוך כמו סייעות ומורים במהלך שנת הלימודים.
<עירית ורונין: כך, למשל, ברשויות קטנות גם אם אותה סייעת תיתן הודעה מוקדמת, לא בטוח שהיא מצאה לה חליף, וכמו שאתם מבינים, אי אפשר להשאיר את הסייעת או את הגן, או את הילדים ללא סייעות.
אלי אלאלוף: טענה זאת שקשורה לעובדי הוראה – אני אומר, גם למסייעים לעובדי הוראה אני מוכן לקבל להחריג בחוק, אז מה הבעיה.
<עירית ורונין: זה מאוד משמעותי, אדוני.
<איה דביר: אני מבקשת לחדד.
<איה דביר: קודם כל, אם יורשה לי, אני רוצה לחזור על ההצעה שהצענו קודם שקצת ירדה מהפרק, אבל חבר הכנסת ביטן לא שמע אותה.
<איה דביר: זה כדי לבלום את הבעיה של פגיעה בשוויון הזדמנויות בעבודה, אפשר לבוא ולאפשר שני חצאי ימי חופשה לפי סעיף 6(ב) של ימי בחירה, והעובד יוכל לנצל אותה מתי שירצה.
<איה דביר: בתוספת ימנו גם את יום הפריימריז.
<איה דביר: אבל אם עובד ירצה לצאת להצביע וירגיש לא נוח להגיד שהוא יוצא להצביע, הוא יוכל לקחת גם את יום הבחירה שלא תלוי בדבר שקבוע בסעיף 6(ב) ולהגיד - - -
<קריאה: סליחה, לזה אנחנו מתנגדים.
<איה דביר: בדרך הזאת אנחנו גם מגשימים באופן המיטבי את - - -
דוד ביטן: גם עם זה אין לי בעיה, אבל יש פה התנגדויות אחרות.
<איה דביר: זה פשוט - - - ההצבעה באופן הכי טוב, ומשאיר את הפרט החסוי הזה לבחירת העובד בלבד.
<איה דביר: לגבי הפתרונות המיוחדים שבאים ומציגים מעסיקים בצדק את הקושי שיש להם להתמודד עם לקיחת חופשים של העובדים – גם היום סעיף 6(ב) נותן יום בחירה אחד לעובד בשנה, והם יודעים להתמודד עם זה.
דוד ביטן: אבל למה לפגוע?
דוד ביטן: כי עובד שהוא לא חתם בפריימריז אז הוא יכול לקבל יום בחירה על כל מיני דברים.
דוד ביטן: וזה שחתם בפריימריז, הוא לא יכול לקבל, אז זו גם אפליה.
דוד ביטן: עובד אחר יכול לקבל יום בחירה על כל דבר.
דוד ביטן: אלה לוקחים אותו - - - מפסידים את זה.
אלי אלאלוף: לפי דעתי, אני הבנתי הפוך ממך.
דוד ביטן: לא, זה מה שהיא אמרה.
אלי אלאלוף: תקשיב שנייה.
<איה דביר: אני מחדדת.
<איה דביר: לכל עובד היום במדינת ישראל לפי חוק חופשה שנתית יש את הזכות לבחור יום אחד.
דוד ביטן: יום אחד, יפה, אני צודק.
דוד ביטן: זאת אומרת, שעובד שרוצה להצביע בפריימריז, ינצל את היום הזה שבמילא יש לו אותו.
מאיר כהן: לא, היא אומרת לחלק את היום הזה בכלל.
<איה דביר: לחלק אותו לשתיים.
<אורלי ישי-גנץ: נועדו להיות ימי משפחה וחג.
דוד ביטן: אבל אם אני התפקדתי וניצלתי את זה לפריימריז, אני לא יכול לנצל כבר את היום הזה.
<אורלי ישי-גנץ: לעובד הוראה אין יום בחירה.
דוד ביטן: אני אומר על חשבונו תן לו, הבנת מה אני מתכוון?
דוד ביטן: זו אפליה הפוכה אני קורא לזה.
<רבקה ורבנר: אני מהיחידה ליחסי עבודה, משרד העבודה, עו"ד רבקה ורבנר.
<רבקה ורבנר: אנחנו מתנגדים לקחת ימי בחירה.
<רבקה ורבנר: קודם כל, במהותם הם ימים שלמים כפי שנקבעו, ימי חג, ימי משפחה.
<רבקה ורבנר: אנחנו לא רואים מקום גם לקחת חצאי ימים, וגם לקחת ימים שמהותם ימי חג ומשפחה לזה – אתה יודע, אנחנו עובדים כל כך קשה, לא נותר לנו זמן למשפחה בכלל.
<דיין ותד: ההצעה של משרד המשפטים הופכת את הצעת החוק להצעת חוק עם עלויות תקציביות שככל שמחליטים לקדם אותה, צריך למצוא מקום להחלטה.
<נעה בן שבת: זה שהיא אומרת תחלקי את יום הבחירה שניתן לפי חוק חופשה שנתית לשני ימים ותוכלי לאפשר לעובד לקחת אותם - - -
דוד ביטן: לא, אני לא מקבל את זה.
דוד ביטן: מה שהיא אמרה פוגע בעובד שכן חתם.
אלי אלאלוף: אם יש עלות תקציבית, אנחנו נהיה זהירים.
<אור רוזנמן: אדוני, אחת הבעיות שדיברנו עליהן בזמנו – בהנחה שניתן יום חלקי, כמה שעות, חצי יום.
<אור רוזנמן: כיום בחירה, מה אנחנו עושים בו – על חשבון חופשה שנתית, מה אנחנו עושים עם חצי היום האחר או עם כמה שעות.
<אור רוזנמן: אנחנו מדברים על שעתיים בחשבון חופשה שנתית, החוק היום מתייחס לימים מלאים.
<אור רוזנמן: השאלה שצריך להתריע כשאלה מקדמית היא, כאשר העובד יוצא לשעתיים, לשלוש, לארבע, לחמש על חשבון מי זה?
<אור רוזנמן: האם זה חלק על חשבון חופשה שנתית שלו?
<אור רוזנמן: ואז עולה השאלה מה אנחנו עושים עם שארית יום החופשה השנתית, או האם זה היעדרות שהיא על חשבונו, זאת אומרת היעדרות כחל"ת.
מאיר כהן: למרות שאני מתנגד לחוק הזה - - -
דוד ביטן: באמת שאתם מגזימים.
דוד ביטן: תסתדרו, והמעביד הסתדר עם עובד.
מאיר כהן: מה קורה אם מורה לא מגיע שעתיים, אז יש את המנגנון ניכוי - - -
<אור רוזנמן: אם זה מנגנון ניכוי כן, אם זו חופשה שנתית - - -
מאיר כהן: גם אם זה במנגנון של חופשה שנתית.
דוד ביטן: מה זה משנה אם הניכוי במנגנון של חופשה שנתית או במנגנון אחר.
אלי אלאלוף: מה שקורה עכשיו הוא לוקח את זה ולא מדווח.
<אור רוזנמן: האם עובד לקח שעתיים, זה 0.2 מחופשה שנתית, נשאר לו 0.8 מחופשה שנתית.
<אור רוזנמן: האם המשמעות היא שהוא לוקח ביום אחר יום חופשה ומגיע לו שעתיים לעבודה?
<אור רוזנמן: ואז בעצם הלכה לו יום החופשה, כי הוא צריך שעתיים להגיע לעבודה.
אלי אלאלוף: זה לא רלבנטי.
<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר דבר ראשון את העניין הזה – נכון שהעובד חושף מעצמו את הנתון וזו החלטה שלו, רק צריך לזכור שיכול להיות שעכשיו הוא מחליט את ההחלטה הזאת כי הוא חושב שהמעסיק אתו בכיוון שלו, ואחר כך יכול להיות ש- - -
מאיר כהן: אגב, זה לא נכון שזה - - -
דוד ביטן: שלא יבקש.
מאיר כהן: אנחנו רוצים לתת לו את הזכות.
מאיר כהן: אני אבוא לבוס שלי ואני אגיד לו, אני רוצה להשתחרר - - -
דוד ביטן: זה גוף ציבורי, לא נותנים את זה בסקטור הפרטי.
מאיר כהן: בכדי לחייב אותו, אני חייב להגיד לו שאני הולך להצבעה לפריימריז.
דוד ביטן: לא, אני אסביר.
דוד ביטן: קודם כל, לעובד יש אופציה.
דוד ביטן: יש אופציה במובן הזה שהוא יכול להצביע לא בשעות העבודה, זה לא שאין לו אופציה אחרת, הוא לא חייב ללכת לבקש את החופש.
דוד ביטן: יש סיבות לבקש את החופש.
דוד ביטן: או בגלל שהוא רוצה להצביע ולסיים עם זה, והוא לא יכול בערב, לצורך הדוגמה, או בגלל שהוא רוצה להיות פעיל גם, גם אופציה.
דוד ביטן: למשל, סתם דוגמה, בן-אדם רוצה להיות פעיל ביום הבחירות האלה, לא רק להצביע, הוא רוצה גם להיות פעיל, אז הוא אומר, אני אקח יום חופש.
דוד ביטן: אני אומר לו, אם המעביד לא ייתן לו, אז הוא לא יכול להיות פעיל וגם הוא לא יכול להצביע.
דוד ביטן: לכן אנחנו צריכים להצביע.
מאיר כהן: כל חברי הכנסת פעילים היום.
דוד ביטן: אני אומר דבר כזה.
דוד ביטן: אתם רוצים, תנסחו את זה אחר כך איך שאתם רוצים.
דוד ביטן: אנחנו מחפשים מענה לעובד שרוצה להצביע או רוצה להיות פעיל באותו יום.
דוד ביטן: אני לא רוצה שהמעביד, לא רק המעביד, או המדינה כמדינה, תמנע את זה ממנו מכל מיני סיבות.
דוד ביטן: עכשיו אנחנו מדברים פה על גופים ציבוריים, לא פרטיים – מה זאת אומרת המעביד יידע אז הוא ייתקל בו.
דוד ביטן: מדובר פה בגופים ציבוריים.
דוד ביטן: אני רוצה להעריך שגוף ציבורי - - -
<דין ליבנה: הצעת החוק למיטב ידיעתי חל על כל המעסיקים פרטיים וציבוריים כאחד.
<נעה בן שבת: ההצעה היא מתייחסת - - -
דוד ביטן: אז אני מוכן גם לזה.
דוד ביטן: אני מוכן גם בשירות הציבורי ובחברות ממשלתיות ראשי - - - רבותיי, תקשיבו רגע, אין בעיה.
<נעה בן שבת: השאלה היא מה אנחנו בעצם רוצים לעשות.
דוד ביטן: אני מרגיש כמו גלגל, מה זה גלגל?
דוד ביטן: אני הולך לקראתכם בדבר, אתם מביאים לי עוד משהו.
דוד ביטן: אז אני לא אלך לגמרי בשום בקשה, ואני אעשה את זה איך שאני מבין.
<נעה בן שבת: אנחנו הבנו את הצעת החוק כהצעה שנועדה לאפשר לבן-אדם לממש את זכותו להיות חבר במפלגה ולהצביע במסגרת אותה מפלגה.
דוד ביטן: אני אסביר, מעלים טענה, צריך להתייחס לטענה.
דוד ביטן: הרעיון שהמעביד יכול להתנכל, הוא יכול לחול בעיקר במקומות פרטיים ולא במקומות ציבוריים, כך אני רואה את זה.
דוד ביטן: אז אם הטענה שלכם נכונה כעיקרון, אז באמת צריך לקבל את הטענה שלגבי גופים פרטיים זה לא צריך לחול, כי שם אם יש מפעל של 200 עובדים הוא יכול להתנקם בו – אם מקבלים את הטענה.
דוד ביטן: אם לא מקבלים את הטענה אז אין שום בעיה לפה ולפה.
דוד ביטן: אז תחליטו.
<נעה בן שבת: המטרה הייתה להדגים עד כמה זה יכול להיות בעייתי.
<נעה בן שבת: יש היום חוק שוויון הזדמנויות בעבודה אוסר להפלות עובד על רקע השקפתו, גם השקפתו המפלגתית כמובן.
<נעה בן שבת: אז האיסור הזה הוא איסור גורף.
<נעה בן שבת: החשש היה שזה ישמש ליצור אווירה - - -
דוד ביטן: אז זה תלוי בעובד.
דוד ביטן: אם העובד יודע שהמעביד שלו הוא חולה מפלגת העבודה ויכול להתנקם, אז הוא לא יבקש ממנו, הוא יילך להצביע בתשע בערב.
<נעה בן שבת: אבל אם מחר התחלף לו הממונה, ועכשיו הממונה יודע שהוא יצא להתפקד למפלגה הזאת.
דוד ביטן: אז אפשר לטעון מאה טענות.
<נעה בן שבת: אני רק רוצה לנצל את הנקודה הזאת שיש פה הכנסת העניין הפוליטי למקום העבודה, היא לכשעצמה מעוררת בעיות, וזה יכול להיות גם במגזר הפרטי.
דוד ביטן: אז אני יכול להגיד לך שהמעביד יכול לבקש את הרשימה של מתפקדי הליכוד ולקבל אותה, אז מה?
דוד ביטן: על האופציה הזאת אז בכלל לא צריך - - - אתם טוענים טענות רחוקות מאוד.
דוד ביטן: אפשר לטעון מיליון טענות.