GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חזי משיטה: אל"ף, אנחנו נשתדל להביא גם את הרציונל, אבל אני רק אומר שכחלק מההיסטוריה - ולכן אנחנו מעגנים את ההטבות של נכי צה"ל - לא לכל הטבה היה רציונל.
<חזי משיטה: הייתה הטבה, לא היה לה רציונל.
<חזי משיטה: את אותה הטבה קיבל סקטור מסוים, כי המו"מ היה על סקטור מסוים מול משרד הביטחון יחד עם ארגון נכי צה"ל.
<חזי משיטה: זה נכון להרבה מאוד סוגי פציעות או קטגוריות של פציעות.
<עידן קליימן: איפה רשום - חזר על זה דן שגב וחזי - העניין של עבודה כתנאי מבדיל?
<יעל סלנט: לא רשום.
<עידן קליימן: שימו לב שמתייחסים לזה, זה נכנס לדנ"א של האגף.
<עידן קליימן: נכה פוסט טראומטי זה אדם שנמצא בסוג של מתחים.
<עידן קליימן: כשבאים ואומרים שהוא צריך לשים את הילד במעון, זה בכלל לא צריך להיות קשור אם הוא עובד או לא עובד.
<עידן קליימן: גם אני כאבא, ברגע שאשתי מרימה לי טלפון ומקפיצה אותי כי הילד לא מרגיש טוב, אני בא ומתייחס לזה עניינית, וזה לא קשור אם אני עובד או לא עובד, זה לא רלוונטי בכלל.
<עידן קליימן: במקרים של הפוסט טראומטיים יש מבחן אחר לחלוטין.
<עידן קליימן: נוצר איזה סוג של התנהלות באגף – לשלילה או לחיוב, אתם תחליטו – שהוא אנטי שיקומי, לא שיקומי.
<עידן קליימן: באו ולקחו את העבודה כמבחן ליכולות של האדם.
<עידן קליימן: זה לא רלוונטי.
<עידן קליימן: אני כל הזמן שומע אותו ואותו אומרים עבודה, אבל כשאני מסתכל על הסעיף, אני לא רואה שכתוב שהעבודה זה המבחן.
<עידן קליימן: אני חושב שאולי צריך בחקיקה להכניס את זה.
ענת ברקו: זה לא היה כתוב בכלל.
<עידן קליימן: זה לא היה פה.
<עידן קליימן: זה נכנס לדנ"א של האגף.
ענת ברקו: לא צריך להכניס.
ענת ברקו: אני מנסה למצוא מישהו שעבד באיזה שהוא תפקיד ובגלל רה-ארגון פיטרו והוא לא קם מהמיטה מאז.
ענת ברקו: אנחנו לא צריכים להקשות בעניין הזה.
ענת ברקו: לפעמים זו עבודה שהיא עבודה סימבולית של מספר שעות מאוד מצומצם.
ענת ברקו: זה לא צריך להיות המבחן.
ענת ברקו: צריך לתת להם את זה.
<קריאה: האם אפשר לכתוב שגם התנדבות או כל תעסוקה שהיא ייכללו בנושא הזה של פוסט טראומטיים, לאו דווקא עבודה?
<יעל סלנט: אני רוצה להתחבר לעידן.
<יעל סלנט: עידן צודק בזה שבנוסח של הצעת החוק- אני גם לא הייתי ערה לזה, כי לא ידעתי שהדרישה הזאת קיימת לעבודה או לא עבודה - דרישת העבודה, מבחן התעסוקה הזה לא קיים, הוא לא כתוב.
<יעל סלנט: אנחנו מבינים שזה תנאי מהותי כדי לתת את כל ההטבות שהקראנו ב-(1) עד (4).
<יעל סלנט: אם זה תנאי, הוא צריך להיכתב בחוק.
<יעל סלנט: זה תנאי מהותי, זה תנאי ששולל הטבה.
<יעל סלנט: או לכתוב בחוק, או להגיד שזה לא תנאי.
<עידן קליימן: את צודקת לגמרי, צריך לדעת להתייחס לזה, אבל כמו שאדוני אמר, זה לא בעניין של תקציבים נוספים או בעניין של צילום מצב או לא צילום מצב.
<עידן קליימן: בשורה התחתונה, כל ניתוח הסיטואציה הוא שגוי.
<עידן קליימן: אין שום קשר בין אם הנכה הפוסט טראומטי עובד או לא עובד.
<עידן קליימן: יש קשר אם במצב נתון הוא יכול להיות עם הילד שלו לבד או לא יכול להיות.
<עידן קליימן: פוסט טראומטי יכול לצאת לעבודה, להיות גם עובד מצוין, אבל עדיין במצב של חרדה או לחץ יהיה לו סוג של פאניקה מסוימת.
<עידן קליימן: פה יש טעות מערכתית.
<עידן קליימן: יעל, צדקת לחלוטין.
<עידן קליימן: כאמירה חד משמעית צריך לכתוב – אולי בחקיקה - שאין קשר בין אם הוא עובד או לא עובד.
<עידן קליימן: במערכת עצמה זה קורה.
אלי אלאלוף: היות ויש לזה יותר מהיבט אחד, אני מבקש שתבדקו את הנושא לפי הצעתה של יעל, ונחזור לכל הפרק הזה.
<דן שגב: אדוני, היית רוצה שאני אתייחס לשאלת העבודה?
אלי אלאלוף: לא, זה נראה ברור.
אלי אלאלוף: מה תגיד?
אלי אלאלוף: אין לך תשובה.
<דן שגב: יש תשובה.
אלי אלאלוף: שלכולם מותר לקבל?
אלי אלאלוף: אתה תהיה מוכן לתת לכולם?
<דן שגב: גם בהוראה הקיימת וגם בתזכיר החוק לא כתוב שאנחנו שוללים את הזכאות ממי שעובד.
אלי אלאלוף: אז תגיד את זה במפורש.
אלי אלאלוף: במקום שנחפש אותך כדי לפרשן את החוק, תשים בחוק.
אלי אלאלוף: אם אין הבדל בין מי שעובד למי שלא עובד, תכתבו את זה בכל מקרה בחוק, זה מה שאני מבקש.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור בחוק.
אלי אלאלוף: אני לא מכתיב מה לכתוב, אבל שיהיה מובן ללא פרשנות.
<חזי משיטה: אם אתם רוצים שזה יירשם בחוק, זה יירשם בחוק.
<חזי משיטה: גם יש לזה פסיקה של בג"ץ.
<חזי משיטה: אנחנו מדברים על ההפרדה בין הילד - -
אלי אלאלוף: עשינו זילות של הבג"ץ הזה.
<חזי משיטה: אנחנו מדברים על מצב שבו לא תהיה חפיפה ואנחנו נשלם את זה.
<חזי משיטה: יש בזה גם פסיקה.
<חזי משיטה: אם צריך להכניס את זה לחוק בצורה הזאת, צריך להכניס את זה לחוק, כי אחרת מה ההבדל בין האחרים.
אלי אלאלוף: מי זה האחרים?
<חזי משיטה: כל פצוע צה"ל שעובד ויש לו ילדים שאנחנו נצטרך לממן לו את המעונות.
<עידן קליימן: שהוא לא פוסט טראומטי.
<עידן קליימן: אני לא פוסט טראומטי, אז אני לא זכאי.
אלי אלאלוף: אני חושב שמיצינו את הדיון בנקודה הזאת.
<אורי ארנהפלד: לחמתי במזח לפני 45 שנים ונשארתי שם.
<אורי ארנהפלד: נפלתי גם בשבי בעקבות פקודה של משה דיין, שר הביטחון דאז.
<אורי ארנהפלד: בשבוע שעבר נכחתי בישיבה של ועדת חוץ וביטחון.
<אורי ארנהפלד: חברת הכנסת ענת ברקו וד"ר דן שגב היו.
<אורי ארנהפלד: אני רוצה לציין דבר אחד.
<אורי ארנהפלד: אגף השיקום ביצע מחקר מאוד מקיף בנושא של הטיפולים האלה.
<אורי ארנהפלד: זו החוברת.
<אורי ארנהפלד: היא נעלמה.
<אורי ארנהפלד: היה לי קשה מאוד להשיג אותה.
<אורי ארנהפלד: למה אתם לא מתייחסים לזה?
<אורי ארנהפלד: למה בוועדת חוץ וביטחון שהייתי נוכח הייתם צריכים "להינזף" על ידי חבר הכנסת אבי דיכטר על זה שאתם לא מבצעים מחקרים?
<אורי ארנהפלד: הנה ביצעתם.
<אורי ארנהפלד: למה לא דיברתם?
<אורי ארנהפלד: הכל כתוב פה.
<אורי ארנהפלד: חצי מהדיון שאנחנו מנהלים עכשיו כתוב בחוברת שלכם.
<מרדכי רוזנברגר: למה מתעלמים?
<אורי ארנהפלד: 5 מיליון שקלים הוצאתם על זה.
<אורי ארנהפלד: תתייחסו לזה.
אלי אלאלוף: אם נסטה מהדיון, לא יהיה לנו לא חוק ולא סדר בדבר.
<אורי ארנהפלד: אדוני היושב-ראש, זה מתייחס לדיון, זה מתייחס לטיפולים הפסיכולוגיים.
<אורי ארנהפלד: אני אעביר לך את זה.
<רות פרמינגר: רק רציתי להגיד לאדוני משהו שכדאי לבדוק.
<רות פרמינגר: הפנית את הנשים או הצעת שהן יפנו לקופת חולים על מנת לקבל את הטיפול הנפשי.
<רות פרמינגר: אני רוצה להגיד לך מניסיוני שלי.
<רות פרמינגר: כשאתה רוצה לקבל איזה שהוא טיפול שמקורו בפציעה שלך, הם לא מטפלים.
<רות פרמינגר: אני חושבת שכדאי לבדוק את זה בקופת חולים.
<רות פרמינגר: אני חושבת שהמשפחה זה חלק אינטגרלי מהבריאות של האדם.
<רות פרמינגר: אני חוששת שקופת חולים תשיב את פניהם ריקם, כיוון שהיא לא מטפלת במי שמקבל סיוע מתוקף חוק אחר.
<רות פרמינגר: אני מציעה לבדוק את זה.
אלי אלאלוף: קיבלתי את התשובה לפני כן.
<רינת גולד גזית: אני מוצאת טעם לפגם בכך שמפנים את נשות הלומי הקרב שקיבלו בחזרה הביתה בעל שהוא הלום קרב ופצוע, לקבל תמיכה מקופת חולים.
<רינת גולד גזית: אני חושבת שזאת צריכה להיות אחריות של המדינה.
אלי אלאלוף: זאת כבר פרשנות שלך.
אלי אלאלוף: זו לא הכוונה שלי.
אלי אלאלוף: אני שאלתי.
<רינת גולד גזית: אני מדברת כשמי שהפנה אותם זה ראש אגף השיקום.
<חזי משיטה: רינת, מתן שירותי בריאות זה לא המדינה?
אלי אלאלוף: אחד הדברים שאני מאחל לכל הלומי הקרב ולכל נפגעי צה"ל זה שהם ייחשבו אזרחים רגילים, חוץ מהשירותים שמשרד הביטחון אמור לתת להם.
אלי אלאלוף: מאוד רצוי לאפשר לאנשים לחזור לשגרה.
<קריאה: אז תעזרו להם.
<רינת גולד גזית: יש התמחות מיוחדת לפוסט טראומה.
<רינת גולד גזית: עלתה פה הערה של אלון דהן בנושא לסכום.
<רינת גולד גזית: להערה הזאת לא הייתה התייחסות.
<מרדכי רוזנברגר: גם למה שאני העליתי.
<מרדכי רוזנברגר: למה זה איקס חלקי ארבע?
אלי אלאלוף: אנחנו נבקש תשובה.
<חיים בר: אני רוצה לשים פה מושג חדש שאני שומע כל הזמן כאילו הוא המהות של השיקום, וזה המושג של תעסוקה.
<חיים בר: תעסוקה זה רק דבר אחד, זה שיקום בעבודה, זה לא שיקום בחיים.
<חיים בר: אנחנו צריכים לדבר על היתר.
אלי אלאלוף: אפשר לקבל תשובה על למה הפיצוי הזה או העזרה הזאת תינתן רק לאישה ולא להורה האחראי על הילדים שלו?
<חזי משיטה: קודם כל, מדובר כאן על אישה עצמאית.
<חזי משיטה: יש כאן כמה סעיפים – אנחנו נפגוש אותם גם בהמשך - שנתנו עדיפות לנשים נכות צה"ל.
<חזי משיטה: כל פעם כשנותנים איזה שהוא משהו לאישה, אז אומרים: בוא ניתן את זה לגברים יחידנים, או לגברים בכלל.
<חזי משיטה: הסעיף הזה ניתן כהרחבה לנשים נכות צה"ל.
<חזי משיטה: זאת ההכוונה שהייתה בוועדה קודמת של ישראל חסון.
<חזי משיטה: אני חושב שזה דבר שנכון לעשות לנשים.
אלי אלאלוף: הדגש פה הוא לא על מעמד האישה, הדגש הוא על השירות שאתה מעמיד לרשות איש או אישה בודדים.
אלי אלאלוף: למה לא יופיע פה בודד?
אלי אלאלוף: לגבי מעמד האישה, אני בעד להעלות - -
ענת ברקו: יש מאפיינים מסוימים לנכות צה"ל - -
אלי אלאלוף: אני חושב שהדגש פה הוא על השירות שיינתן להורה בודד, לאו דווקא אישה.
<פזית תדהר: ההטבה הזאת שניתנת היום לנשים, ניתנת מכספי עזבונות, היא לא חלק מתקציב המשרד.
<פזית תדהר: במסגרת המו"מ הארוך שקיימנו עם ארגוני הנכים, הסכמנו להעביר את ההטבה הזאת מכספי העזבונות לחקיקה.
<פזית תדהר: כבר מהבחינה הזאת משרד הביטחון עשה פה צעד מרחיב.
אלי אלאלוף: אם העזבונות לא יעבירו כסף, לא יהיה שיפוי שלכם?
<פזית תדהר: מהרגע שזה ייכנס לחוק, זה לא יהיה יותר מכספי עזבונות, זה יהיה מתקציב המדינה.
<פזית תדהר: לפני מספר שנים הייתה ועדת משנה בוועדת חוץ וביטחון, ועדה בראשות חבר הכנסת חסון, שפנתה אלינו וביקשה מאיתנו לתת הטבות ייחודיות לנשים.
<פזית תדהר: נכון, אין הרבה נשים נכות בתוך המערכת, אבל יש להן צרכים ייחודיים מעצם היותן נשים.
<פזית תדהר: ביקשו מאיתנו לתת פה איזו שהיא העדפה מתקנת.
<פזית תדהר: באנו ועשינו את זה.
<פזית תדהר: זה היה חלק מהשיקולים מדוע להעביר את ההטבה הזאת מכספי העזבונות לתקציב המדינה.
<פזית תדהר: זה משהו שראוי שיהיה בחוק.
<פזית תדהר: עכשיו לבוא, אחרי שנענינו לקריאה של הכנסת "בואו תתנו דברים ייחודיים לנשים נכות - - בכל הכבוד, ואני אומרת את זה גם כאישה, הסיוע שניתן פה הוא סיוע למימון קייטנות וצהרונים לנשים יחידניות.
<פזית תדהר: מה לעשות, גם היום הנשים הן אלו שנושאות כנראה יותר בעול, בטח כשמדובר באישה שהיא הורה יחיד.
<פזית תדהר: מעבר לעניין של הילדים היא גם צריכה להתמודד עם הנכות שלה שהיא מאוד לא פשוטה.
<פזית תדהר: אני חושבת שצריך לתת את העדפה הזאת, שצריך להשאיר את זה בחוק.
<פזית תדהר: זה לא שאין מענים אחרים לנכים הגברים.
<פזית תדהר: אני חושבת שצריך להשאיר את זה כפי שזה, לא להרחיב מעבר לזה.
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לך משהו כי אני עוסקת בחד-הוריות.
מירב בן ארי: אני מבינה על מה את מדברת.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שב-97% ממשקי הבית של הורה עצמאי עומדת אישה.
מירב בן ארי: אני אומרת לך את זה.
מירב בן ארי: אני עוסקת בזה בסל גמיש שאנחנו עכשיו מביאים.
מירב בן ארי: היום עולה תכנית של מיליונים שמיועדת לחד-הוריות.
מירב בן ארי: הגיעה אלינו טרוניה של גברים.
מירב בן ארי: גם אם תרשמי כאן הורה עצמאי - כשאת אומרת הורה, את מדברת על חד הורי שמגדל את ילדיו לבד – זה יהיה לאישה.
מירב בן ארי: לפי החוק את חייבת היום לרשום הורה עצמאי, זה תיקון שנכנס בשנים האחרונות, אבל תכלס בשטח הרציונל שלך ילך לנשים.
מירב בן ארי: יש תכנית ייעודית להורים עצמאיים שעולה היום בוועדת שרים לתקציב המדינה.
מירב בן ארי: אם יש אב אחד נכה שמגדל את ילדיו לבד, אני מוכנה שהוא ייקח את התכנית של החד הורית שלי ויקבל עזרה באקדמיה שאנחנו עושים, או עזרה בצהרונים ובקייטנות.
מירב בן ארי: תכלס בשטח מה שאת רוצה יקרה, כי את אומרת:
מירב בן ארי: אני רוצה לתת לאותן נשים נכות צה"ל שמגדלות לבד.
מירב בן ארי: ב-97% ממשקי הבית של חד הוריות עומדת אישה חד הורית.
מירב בן ארי: החוק במדינת ישראל הוא למניעת אפליה.
מירב בן ארי: אם יש גבר אחד כזה, אנחנו צריכים לתת לו.
מירב בן ארי: היושב ראש יודע שאם יש משהו שאני מתעסקת איתו זה החד הוריות.
<חזי משיטה: זה יחול גם על נכה צה"ל, נכון?
מירב בן ארי: על גבר נכה שמגדל את ילדיו לבד.
<חזי משיטה: החוק שאת מדברת עליו, הוא יחול על כולם, נכון?
מירב בן ארי: פזית, הקשבתי לך מאוד.
מירב בן ארי: דיברת מדם ליבך, רואים, גם אני עושה את זה, אבל בסוף זה החוק.
מירב בן ארי: חייבים לכבד את זה.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, ההמלצה היא לכתוב - -
מירב בן ארי: חד הורי עצמאי.
אלי אלאלוף: הורה עצמאי המטופל בילדיו.
אלי אלאלוף: אני שוב חוזר ואומר, העקרונות של העדפה לנשים - בכל דבר שתרצו, אבל המקרה הזה הוא על מנת לתת שירות לילד.
מירב בן ארי: נכה צה"ל שמגדל את ילדיו לבד.
<אבנר גולן: אני רוצה להצטרף לדבריה של פזית, שההטבה הזאת היא הטבה ייחודית.
<אבנר גולן: אני הייתי חבר בוועדה הזאת.
<אבנר גולן: אכן ההטבה הייחודית ניתנה אך ורק לנשים שהן נכות חד הוריות נמצאות במסגרת תעסוקתית.
<אבנר גולן: הסיכום הזה מ-2007.
<אבנר גולן: אני רוצה להתייחס פה לזכאות של דרגת נכות ולסכומים.
<אבנר גולן: הסכום שדובר עליו ב-2007, משום מה עד היום זה לא עוגן בשום הוראת אגף שיקום, הכניסו את זה למסגרת של עזבונות והפכו את זה מחובה לטובה של אם יש כסף – יקבלו, אם אין כסף – לא יקבלו.
<אבנר גולן: קודם כל, דובר על זכאות של נכות מעל ל-10%.
<אבנר גולן: פה אני רואה רק מ-20% נכות.
<אבנר גולן: הסכום שדובר עליו היה של 1,500 שקל בחודש לילד, עם ניכוי 300 שקל השתתפות עצמית.
<אבנר גולן: פה רשמו 850 שקלים לחודש.
אלי אלאלוף: מה אתה רוצה להגיד, שזה שיפור?
<קריאה: ההיפך, זו הרעה.
<אבנר גולן: לא.
<אבנר גולן: הסכומים פה לא נכונים.
מירב בן ארי: מה זאת אומרת "לא נכונים"?
מירב בן ארי: הצהרונים היום הם בתכנית ניצנים.
מירב בן ארי: צהרון בדירוג הלמ"ס הכי גבוה של 10, המקסימום שרשות יכולה לגבות זה 650.
מירב בן ארי: 850 זה גרייס.
<אבנר גולן: וקייטנות?
<מאיר חלבי: הוא מבקש להוריד את אחוזי הנכות מ-20% ל-10%, שנכה מ-10% יקבל.
<אבנר גולן: לתקן דרגת נכות.
<אבנר גולן: הזכאות היא מ-10% לנכים שהוכרו לפני 96.
אלי אלאלוף: ההערות מחייבות התדיינות.
<מרדכי רוזנברגר: לא דובר על הסכום.
אלי אלאלוף: נחזור לזה אחרי שנעשה התייעצות.
אלי אלאלוף: אנחנו מסיימים את הדיון במה שקראנו, נחזור אליו אחרי שיהיו התייעצויות עם האגף.
אלי אלאלוף: אנחנו נחזור עם נוסח מתוקן, כולל כל הסכומים והערות.
<יעל סלנט: אבל כן החלטנו לתקן בפסקה (5), להגיד הורה עצמאי, לא אישה.
<יערית אשכנזי: אפשר רק לבקש להתייחס למה שדיברנו מקודם?
<יערית אשכנזי: אני רואה פה שכתוב עד כיתה י"ב.
<יערית אשכנזי: לילדים כאלה אין צהרון.
<יערית אשכנזי: אולי במקום להגדיר צהרון, להגדיר איזו שהיא מסגרת אחר הצהריים.
<יעל סלנט: אמרנו שזה ייבחן, שהם יבחנו את זה.
<יעל סלנט: משרד הביטחון יבחן את זה.
אלי אלאלוף: אוקי, בואו נמשיך.
<יעל סלנט: לנכה שהוכר בזמן שירותו הצבאי כחייל בודד כמשמעותו בפקודות הצבא – מענק חד-פעמי בסכום של 7,547 שקלים חדשים; סיוע במימון טיפול פסיכולוגי לתקופה שלא תעלה על שלוש שנים לבן משפחה של נכה והכל כמפורט להלן, ובלבד שהטיפול מיועד לשיפור תפקודו של הנכה בזיקה לנכותו או למניעת החמרה בנכות:
<יעל סלנט: נכה שדרגת נכותו 50% לפחות או נכה שדרגת נכותו – 10% לפחות בשל פגימה נפשית או פגיעת ראש – סיוע להורה או לבן זוגו.
<יעל סלנט: נכה שהוא פדוי שבי – סיוע לילדו שטרם מלאו לו 30; לעניין זה – "פדוי שבי" – כהגדרתו בחוק תשלומים לפדויי שבי, התשס"ה-2005; רצינו להסב את תשומת הלב לגבי פדויי שבי.
<יעל סלנט: לכאורה רק הילדים שלו מקבלים לפי הנוסח של החוק כמו שהוא עכשיו.
<יעל סלנט: אני מבינה שיש איזו שהיא הבהרה של משרד הביטחון.
<אבנר גולן: למה להפלות את הנכים שהם פוסט טראומטיים ביחס לפדויי השבי בכל מה שנוגע לקבלת הטיפול המשפחתי?
<אבנר גולן: הרי פדוי שבי שישב בשבי יש לו פוסט טראומה.
<אבנר גולן: מדוע פוסט טראומטי שלא ישב בשבי לא זכאי לזה?
אלי אלאלוף: זו נקודה מאוד מרכזית, נחזור אליה.
<אורי ארנהפלד: מה עם הורים?
<יעל סלנט: החזר הוצאות לבן משפחה של נכה מאושפז השוהה ליד מיטתו או בא לבקרו; לעניין זה – "בן משפחה" – בן הזוג, ילד אף אם מלאו להם 21 שנים, וכן הורים, אחים אף אם אינם עונים על התנאים הקבועים בהגדרה "בן משפחה" שבסעיף 1, ואם אין לו בן משפחה שבא לבקרו – אדם אחר לפי בחירתו של הנכה;
שייקבע השר: הוצאות נסיעה, כלכלה ולינה; החזר בשל אובדן הכנסה בעבור בן משפחה אחד של הנכה ובלבד שלא יעלה על הסכום השווה לתגמול המרבי הקבוע בפרק י"ב לחוק הביטוח הלאומי; הסכום יחושב לפי שיעור התגמול לעובד כאמור בסעיף 272 (א)(1) לחוק האמור; במקרים חריגים רשאי קצין תגמולים לאשר החזר בשל אובדן הכנסה בעבור שני בני משפחה; הוצאות בעבור טיפול בילדיו או באחיו של הנכה המאושפז, ובלבד שטרם מלאו להם 14 שנים; "נכה" – לרבות מי שהגיש בקשה להכרה כנכה לפי סעיף 30 ויש לקצין תגמולים יסוד סביר להניח כי יוכר כנכה לפי חוק זה .
<חזי משיטה: לגבי הנושא של הטיפול הפסיכולוגי בסעיף (7).
<חזי משיטה: ניתנה כאן הטבה מיוחדת לפדויי שבי בטיפול פסיכולוגי.
<חזי משיטה: זאת האוכלוסייה היחידה והמיוחדת שקיבלה את הדבר הזה לילדיה.
<חזי משיטה: הדבר הזה לא ניתן לנכי צה"ל אחרים - לא בפוסט טראומה ולא בנכויות אחרות.
<חזי משיטה: אנחנו חושבים שצריך להשאיר את זה.
<חזי משיטה: ככל שיידרש ותהיה החלטה להרחיב את זה, המשמעויות מבחינת תקציב הן משמעויות גדולות.
<יעל סלנט: השאלה למה מרחיבים.
<חזי משיטה: אם משווים למה שמקבלים פדויי שבי, אנחנו מדברים על 150 מיליון שקל.
<חזי משיטה: את ההטבה הזאת שניתנה לפדויי שבי לא בהכרח צריך להרחיב.
<חזי משיטה: ככל שירחיבו אותה יהיו לזה משמעויות תקציביות.
<חזי משיטה: יהיו לזה גם משמעויות של תקורות כוח האדם, כי אם יש היום עשרות אלפי הפנית, אז יהיו מאות אלפי הפניות לפסיכולוגים.
<חזי משיטה: אם נעשית ההשוואה לפדויי השבי, שזאת הרחבה גדולה מאוד מבחינה מספרית, אני לא רואה שנכים אחרים לא יגידו: פדויי שבי קיבלו, פוסט טראומה קיבלו, מה אני שונה מהם?
<חזי משיטה: אני לא יכול לתת את השוני או לנמק אותו.
<חזי משיטה: ההרחבה הזאת יכולה להגיע עד מרבית נכי צה"ל, ואז המשמעויות הן באמת גדולות מאוד.
<חזי משיטה: גם הפוסט טראומטיים וגם האחרים מקבלים היום את הטיפול הפרטני ואת הטיפול המשפחתי, כאשר בטיפול המשפחתי הם יכולים להכניס גם את ילדיהם.
<חזי משיטה: הייחוד של פדויי שבי זה שהילדים יכולים לקבל עד גיל 30 טיפולים פרטניים.
אלי אלאלוף: ולא רק 3 שנים.
אלי אלאלוף: היום זה עד 3 שנים.
<קריאה: זה 3 שנים בכל מקרה.
<נתי שקד: ראש אגף שיקום הציג מציאות שבה כל הנכים יבואו ויבקשו את הטיפול הזה לילדים.
<נתי שקד: אנחנו לא באים לבקש פה הטבה, אנחנו מתייחסים ומתחברים לספרות המקצוענית בנושא.
<נתי שקד: הספרות המקצועית בנושא מדברת על מחקרים של שנים בנוגע להעברה בין דורית שרק מתגברת.
<נתי שקד: אגב, לא בגללנו, בגלל מה שקורה בארצות הברית, במיוחד אלה שחוזרים מאפגניסטן.
<נתי שקד: ראיתי מקור שאמר שיש רק 22% אלימות פיזית בבית.
<נתי שקד: אתמול ראיתי מקור אחר שמדבר על 40%.
<נתי שקד: אלה מספרים שלא נתפסים בעיני.
אלי אלאלוף: טוב, פה אני אגיד לך.
אלי אלאלוף: לא נדבר על הבין דורי.
אלי אלאלוף: בשביל זה יש את שירותי המדינה.
אלי אלאלוף: המדינה אמורה לתת שירות לכל מי שזקוק לטיפול בתחום בריאות הנפש.
אלי אלאלוף: יש פה גבול.
אלי אלאלוף: אם לא נשים את הגבול, אנחנו הולכים פה לאנדרלמוסיה מוחלטת.
אלי אלאלוף: אני מבקש שיהיו לנו בתמונה את שאר השירותים שהמדינה נותנת בצורה ממלכתית.
אלי אלאלוף: כל אחד מתייחס למחקרים.
אלי אלאלוף: אם אתה רוצה מחקרים הפוכים, אתה יודע למצוא אותם לבד, בלי עזרה.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור, אי אפשר לפתוח את השירות הזה בצורה אין סופית.
אלי אלאלוף: תחשבו על פתרונות ביניים, אחרת אנחנו נגלגל את זה.
אלי אלאלוף: יש לי גם מקרים אישיים.
אלי אלאלוף: זה אין סופי.
אלי אלאלוף: בשביל זה יש מדינה.
אלי אלאלוף: היא צריכה לתת.
אלי אלאלוף: לא יכול להיות שבגלל שהסבא שלי היה פצוע אני אפנה.
<נעים עזרי: מה ההבדל בין אותם ילדים של פוסט טראומטיים פדויי שבי - - ?
אלי אלאלוף: תהיה תשובה על זה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אל תחזרו על אותו דבר.
אלי אלאלוף: זו המהות, זו הבעיה המהותית.
<נעים עזרי: כן, אבל שמענו פה אחרת מאגף השיקום.
אלי אלאלוף: נחזור לאגף.
אלי אלאלוף: אם לא נקבל תשובה מהאגף, אנחנו נבדוק בדרכים אחרות.
<מרדכי רוזנברגר: בעניין של ההבנה של פוסט טראומה והילדים.
<מרדכי רוזנברגר: בתחילת הדיון קרה פה משהו שרובם לא שמו לב אליו.
<מרדכי רוזנברגר: כשהתחילה אישה של בחור שסובל מפוסט טראומה לדבר על הילדים, הבן אדם, בניגוד למה שקורה פה הרבה פעמים שמתפרצים, התכנס בתוך עצמו, יצא החוצה.
<מרדכי רוזנברגר: עד עכשיו הוא לא יכול להיכנס.
<מרדכי רוזנברגר: כולו רועד.
<מרדכי רוזנברגר: זאת האחריות של המדינה ב-100% לטפל בילדים של פוסט טראומטיים.
<מרדכי רוזנברגר: זה לא עניין של ספרות מקצועית, זו מציאות שרואים אותה כל יום אצל כל אחד שנמצא פה.
אלי אלאלוף: תהיה תשובה.
<רינת גולד גזית: הצרכים של ילדי פוסט טראומה הוגדרו על ידי אגף השיקום עצמו בטיוטת המלצות שניתנה בשנת 2009.
<רינת גולד גזית: זה לא בלתי מוגבל.
<רינת גולד גזית: זה לילדי פוסט טראומה.
<רינת גולד גזית: זה גם טיפול שהוא בעל מאפיינים ייחודיים.
<רינת גולד גזית: לפצל את הטיפול לאבא בנפרד, לאימא בנפרד, לילד בנפרד, ושזה יהיה תלוי בגורמי קופת חולים, אני חושבת שזה פוגע בטיפול.
אלי אלאלוף: אם זה נאמר את לא צריכה לחזור.
אלי אלאלוף: אל תנפנפו בדור שרק אתם מכירים.
אלי אלאלוף: המלצות של דוח, ויש לי קצת ניסיון אישי, עוד לא קבעו עובדה.
<רינת גולד גזית: זו המלצה.
<רינת גולד גזית: הגדרתי את זה כהמלצה.
אלי אלאלוף: העובדות נקבעות, בין היתר, על ידי המסגרת התקציבית האפשרית.
אלי אלאלוף: אל תעשו הצהרות פופוליסטיות שאין להן שום קשר לאפשרויות שיתקיימו.
<רינת גולד גזית: אני לא ראיתי הגדרות תקציביות.
אלי אלאלוף: לתת לכל אחד?
<רינת גולד גזית: זה לא לכל אחד, זה לפוסט טראומטיים.
<רינת גולד גזית: הסיוע הזה הוא סיוע בעל אופי שיקומי.
<רינת גולד גזית: הוא ניתן על ידי קצין תגמולים, לא על ידי עובדי שיקום.
<רינת גולד גזית: אני חושבת שצריך להכניס פה שסיוע מהסוג הזה, כיוון שהוא בעל אופי שיקומי, צריך להינתן על ידי עובדי שיקום, לא על ידי קציני תגמולים.
אלי אלאלוף: אני לא הבנתי את ההבדל, אבל לא חשוב.
<אלון דהן: אם אנחנו קצת מסתכלים על הדיון ממבט על, אנחנו רואים שלמרות שאנחנו מנסים להגדיר דברים בחוק, יש נימה, בייחוד אצל אנשי אגף השיקום, של דברים שהם קוראים אותם בצורה פרה חוקתית.
<אלון דהן: כלומר, הרבה פעמים דברים שלא מופיעים בלשון החוק, כמו שדיברנו בסעיף הקודם, הם הנוהג הקיים בשיקום.
<אלון דהן: לדעתי, צריך לתת על זה את הדעת בצורה יותר מעמיקה.
<אלון דהן: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו זה הסוגיה של צרכים מול אילוצים.
<אלון דהן: אני מבין את אדוני שהוא מחזיר אותנו כל פעם לדיון בנושא התקציב, אבל אני צריך שאדוני יבין וגם חברי הוועדה יבינו שמדובר פה בבני אדם ובאנשים שהאחריות למצבם מסורה למדינה, למשרד הביטחון ולאגף השיקום.
<אלון דהן: מהרגע שאגף השיקום הגדיר את הנכויות ואת הלקויות השונות באופן מסוים, הוא לקח על זה אחריות מלאה.
<אלון דהן: אני לא מסכים עם אדוני שברגע שנפתח את הסכר כל נכי צה"ל ירוצו לבקש פסיכולוג.
<אלון דהן: זה לא יהיה המצב, מה גם שאנחנו יכולים לשים פילטרים אחרים.
<אלון דהן: לא חייבים לשים את השאלה של סוג נכות.
<אלון דהן: אם אנחנו מדברים על צורך, אז שתהיה בקשה לוועדה מיוחדת, כמו שאמרה רינת, בעניין של מתן סיוע כזה או אחר.
<אלון דהן: הוועדה המקצועית, כמובן משיקולים מקצועיים באופן פרטני, תחליט אם מגיע או לא מגיע.
<אלון דהן: אני מכיר אנשים שהם לא פוסט טראומטיים וצריכים את הסיוע הזה.
אלי אלאלוף: אין לי ויכוח איתך.
אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים בתהליך שהוא רק התחלה.
אלי אלאלוף: יש חוק לנושא של נכי צה"ל, דבר שלא היה קיים 70 שנה.
אלי אלאלוף: פשלה לאומית של 70 שנה.
אלי אלאלוף: אנחנו פה בונים חוק שאמור להיות הבסיס לשינויים עתידיים, כולל מהותיים.
אלי אלאלוף: ההסכם שיש בין ארגון נכי צה"ל לבין משרד הביטחון זה שמביאים את החוק כמה שאפשר מהר כדי שיבסס את המשך הטיפול במסגרת חוק ובליווי של מערכת החקיקה של המדינה, לא רק בין הנכה למערכת הביטחון.
אלי אלאלוף: עד עכשיו היו הסכמים פרטניים, אישיים, מקריים, לא חוק.
אלי אלאלוף: ההגדרות החדשות, שחלק מהן ציינת, דורשות דיונים מעמיקים.
אלי אלאלוף: זה לחזור לספרות המקצועית, זה לחזור להמלצותיהם.
אלי אלאלוף: גם הם רוצים.
אלי אלאלוף: אני בטוח שאגף השיקום רוצה להיטיב עם המטופלים שלהם כדי שהם יתפקדו, יחייכו כל היום, ובצדק.
אלי אלאלוף: כל אחד מאיתנו היה רוצה את זה.
אלי אלאלוף: כרגע אנחנו נמצאים בדילמה: או לעשות חוק סופר אופטימאלי ואז לא יהיה חוק - - אין לי דיון שנמשך 8 ישיבות.
אלי אלאלוף: היום זה יום מיוחד, היינו צריכים להיות כל אחד בעסקים אחרים.
אלי אלאלוף: באנו במיוחד.
אלי אלאלוף: תאמינו לי, על כל שעה שאני פה יש לי שלוש שעות אפשרויות אחרות.
אלי אלאלוף: אני עושה את זה, מפני שאני מרגיש אחריות גדולה כלפי הנכים של צה"ל.
אלי אלאלוף: אני מציע שתאפשרו לנו להגיע להצעת חוק שהיא לא מושלמת.
אלי אלאלוף: אין כזאת.
אלי אלאלוף: אתם יכולים לשנות את המציאות של החוק בזכות הכנסת, לא במו"מ עם פקיד זה או אחר, כאשר אני מעריך כל פקיד, הייתי רק 50 שנה פקיד.
אלי אלאלוף: תהיו מציאותיים.
אלי אלאלוף: אם אנחנו עכשיו נתנה את עצמנו בהגדרות מחודשות של כל מצב שהוא באמת אמיתי, אני לא בורח - - אתם מתארים לעצמכם שלא באתי בלי הכנה.
אלי אלאלוף: אמרו לי: אלי, למה ילד של שבוי יכול וילד של פצוע לא יכול?
אלי אלאלוף: זו דילמה מטורפת.
אלי אלאלוף: להשלות אתכם ולהגיד שיהיה לכולם ושיקפוץ לי העולם - לא יהיה חוק.
אלי אלאלוף: לא נוכל להתמודד עם המציאות הזאת שבה אתם דורשים פתרונות שהם לא 100%, הם מיליון אחוז ממה שהיה.
אלי אלאלוף: תבינו את המצב שלנו.
אלי אלאלוף: אני חלק מכם.
אלי אלאלוף: אני לא אביא משהו שאני שומע שכולם מתנגדים לו.
אלי אלאלוף: אני גם יכול להרים ידיים.
אלי אלאלוף: תבינו שהטובה של הנושא הזה של טיפול בנכי צה"ל חייבת להיות תחת חוק מסודר.
אלי אלאלוף: אפשר יהיה לערער עליו, להשלים אותו, להוסיף לו.
אלי אלאלוף: אם נחכה רק לאיזו שהיא החלטה אופטימאלית, לחוק אופטימאלי, לא יהיה חוק, ואז תמשיכו להתדיין בין פקידים לבין נכים.
אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, זה לא מספיק טוב, בשביל הנכים בעיקר.
אלי אלאלוף: המערכת היום מתגוננת כל הזמן כי היא לא התרגלה שהיא תקבל חוק.
אלי אלאלוף: היא תקבל חוק שיגן עליה, אבל גם יאפשר לה לשנות מציאות עתידית שלה.
<נתי שקד: איך?
אלי אלאלוף: בזה שכל חבר כנסת יכול לבוא, כל אזרח יכול לבוא ולבקש תיקון חוק.
אלי אלאלוף: אתם יודעים בכמה תיקוני חוק אני מתעסק בביטוח לאומי?
אלי אלאלוף: הגענו לאיזה שבעים פלוס.
אלי אלאלוף: אם ההערות שלכם נכונות, ואני יוצא מהנקודה שהן נכונות, תדעו להסתפק בתשובות חלקיות ובפתרונות ביניים.
אלי אלאלוף: הערך העליון זה לצאת מפה עם חוק.
שלום אליסף: מבחינת איך נערכים לחוק, התחושה עד כה היא שזה נעשה בטלאים על כל מיני מצבים שצריך לפתור.
שלום אליסף: מה שיוצא פה מבין השורות זה שצריך להסתכל על הדברים מתוך עצמם - מה הבעיה, מה הצרכים של אותה אוכלוסייה, ואז לראות איך אנחנו מצליחים - -
אלי אלאלוף: אתה רוצה את ההיגיון שלך שהוא הגיוני?
אלי אלאלוף: אז נחזור אחורה, נחזיר את החוק, אז תלכו לאיזה דיון מטורף.
שלום אליסף: לא חייבת להיות סתירה.
אלי אלאלוף: לכל אחד יש רעיונות.
אלי אלאלוף: בגלל זה אנחנו עם מיוחד.
אלי אלאלוף: לכל אחד מאיתנו יש רעיון מהותי.
אלי אלאלוף: חבר'ה, מציאות.
אלי אלאלוף: בקשה תהיו מציאותיים.
<יערית אשכנזי: אני רוצה להתייחס לסיוע במימון טיפול פסיכולוגי לתקופה שלא תעלה על 3 שנים לבן משפחה ובנות זוג.
<יערית אשכנזי: אנחנו באנו פה קבוצה של נשים שנשואות לפוסט טראומטיים, להלומי קרב.
<יערית אשכנזי: ממה שדיברו פה קצת מקודם אתם יכולים להבין את הפגיעה הקשה שיש בבתים, שיש במשפחות.
<יערית אשכנזי: בתור נשים של הלומי קרב אנחנו צריכות כל הזמן לחפות, להיות, לטפל ולתפקד במקום הבעלים שלנו.
<יערית אשכנזי: אם לבן אדם שהוא בלי רגליים יש כיסא גלגלים או יש פרוטזה שנותנת לו כלים לתפקד, אז אנחנו הרגל התותבת של הבעלים שלנו.
<יערית אשכנזי: אנחנו כל הזמן בשחיקה מתמדת.