GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סימן ג': סיוע במימון לימודים לרכישת מקצוע ודמי קיום חודשיים, לפי הוראות שיקבע שר הביטחון; קיבל נכה שדרגת נכותו אינה פחותה מ-40% סיוע במימון לימודים לפי פסקה זו וסיים את לימודיו, יהיה קצין תגמולים רשאי לאשר לו תגמול לפי סעיף 6 לתקופה שלא תעלה על שישה חודשים למטרת חיפוש עבודה, ובלבד שאינו עובד; סיוע באיתור מקומות עבודה כשכיר, לרבות הכוונה מקצועית והשתלבות בהכשרה תוך מפעלית, ובלבד שהעבודה תתאם את מגבלות נכותו של הנכה ואת נתוניו, ובכלל זה השכלתו וניסיונו בעבודה, והכל בכפוף לשיתוף פעולה של הנכה עם הליכי השיקום; במילווה כמפורט בסעיף 9ס להקמת עסקה או לביסוס עסק שמטרתו לשמש מקור פרנסתו העיקרי של הנכה, ובלבד שהעסקה יתאם את מגבלות נכותו של הנכה.
סימן ג': על אף האמור בסעיף קטן (ב), קצין תגמולים יהיה רשאי לאשר סיוע לשיקום תעסוקתי גם לנכה שאינו זכאי לכך לפי הוראות סעיף קטן (א), בסוג, בהיקף ובתנאים שיקבע שר הביטחון.
סימן ג': מענק לשיקום תעסוקתי בעבודה 9נט.
סימן ג': נכה שהשתלב בעבודה כשכיר, וקיבל תגמול לפי סעיף 6 לפני השתלבותו בעבודה יקבל תמריץ חודשי שישולם לו נוסף על התגמול לפי סעיפים 5 או 5א, לפני העניין, לתקופה שלא תעלה על שלוש שנים, כמפורט להלן, ובלבד שהנכה אינו מקבל תגמול לפי סעיפים 6,7 או 43(ב)(1) וששכרו ממקום העבודה אינו עולה על גובה התגמול שהשתלם לו לפי סעיף 6: בשנה הראשונה – 1,350 שקלים חדשים; בשנה השנייה – 1,013 שקלים חדשים; בשנה השלישית – 675 שקלים חדשים.
סימן ג': כמו שאתם שמים לב, המענק הזה, התמריץ הזה ניתן רק לנכה שמשתלב בעבודה כשכיר, הוא לא ניתן לנכה שמשתלב בעבודה כעצמאי.
סימן ג': רצינו לשאול למה.
<עידן קליימן: בסעיף 9(2) – כבר התרעתי בפני אדוני בעבר - אני רואה סוג של פגיעה במילואימניקים.
<עידן קליימן: חייל שנפצע בסדיר, מן הסתם מגיע למערכת, אדוני, כשאין לו מקצוע, לכן פה אין בעיה עם המשפט "נכה שאין לו השכלה או מקצוע המאפשרים לו לעבוד".
<עידן קליימן: לא פעם ולא פעמיים התמודדתי אני כדי לעזור - במיוחד אחרי "צוק איתן" זה בלט - למילואימניקים שהגיעו למערכת כשיש להם מקצוע אבל מה שהתאים לפני הפציעה לא התאים אחרי הפציעה, וזה בכלל לא משנה אם זו כן המגבלה הפיזית שלו, לא המגבלה הפיזית שלו, אם מדובר פה על עצמאי או שכיר.
<עידן קליימן: אני אומר לך, אדוני, מדם ליבי כי ראיתי את זה קורה על אנשים, שהעולם שהיה לפני הוא לא העולם שהיה אחרי.
<עידן קליימן: גם אם הוא יכול לעסוק פיזית במקצוע כי הוא היה עורך דין או רואה חשבון – הוא יכול כמוני לשבת על הספרים - ייתכן מאוד שהפציעה הזאת שינתה אותו לחלוטין, שינתה את טעמו, שינתה את חייו.
אלי אלאלוף: מה היית רוצה לתקן?
<עידן קליימן: אין לי בשליפה מהירה איך בעברית לנסח את זה, אבל אני חושב שחייבים להתייחס לסיטואציה הזאת.
<עידן קליימן: זה קורה כל הזמן.
<עידן קליימן: זה קורה עם דיור, אדוני, אם הוא רכש לפני כן דירה.
<עידן קליימן: דיברנו על זה, אני לא אחזור על זה מפאת קוצר זמן.
<עידן קליימן: שים לב שכל הזמן המילואימניקים מתחילים מאחורה.
<עידן קליימן: הם כל הזמן צריכים לשלם איזה שהוא מחיר על החיים הנורמטיביים הרגילים שלהם לפני כן, לפני שהם יצאו למלחמה, וזה נורא מדאיג.
<יעל סלנט: אז אולי במקום המילים "מאפשרים לו לעבוד", אפשר להגיד את המילים "מאפשרים לו לעבוד במגבלות הנכות שלו", או משהו שיקשור.
<עידן קליימן: זה גם בעייתי.
<עידן קליימן: אני פשוט יודע את זה מניסיון של בחור שהיה לו עסק והוא נפצע.
אלי אלאלוף: אם אתה רוצה לקחת זמן כדי לנסח את זה, תעביר לנו.
<ערן יוסף: בסעיף הזה יש שלושה חלקים.
<ערן יוסף: יש שני חלקים אוטומטיים: מי שאין לו עבודה ומי שאין לו השכלה.
<ערן יוסף: הסעיף השלישי מפנה כל אדם שלא נכנס להגדרות האלו לוועדה שדנה במצב שלו, בוחנת במקרה הספציפי שלו אם צריך לאפשר את הסיוע הנוסף.
<ערן יוסף: את מה שנקרא בז'רגון של אגף שיקום "ביטול שיקום" שינינו לביטוי "שיקום נוסף".
<ערן יוסף: זה דבר נכון.
<ערן יוסף: זה מתבצע בפועל.
<ערן יוסף: אני לא מבין למה יש טענה לאפליה.
<ערן יוסף: זה ברור שאדם שמגיע עם איזו שהיא הכשרה, מישהו מקצועי צריך לבדוק אם ההכשרה מתאימה או לא מתאימה, וזה שונה ממצב שבן אדם מגיע בלי הכשרה בכלל.
אלי אלאלוף: עם בקשה להכשרה.
<עידן קליימן: אין פה תמונה מלאה.
<עידן קליימן: זה נורא מכעיס אותי שאתה עושה את זה, ערן.
<עידן קליימן: אתה נותן לוועדה הרגשה כאילו שיש פתרון לחריג, אבל זה לא נכון, כי האדם נתון בידיים של הוועדה.
<עידן קליימן: יכול להיות שהוא יבוא לעובדת השיקום שלו ויגיד לה: אני לא יכול לעבוד בזה, אני לא יכול לחזור.
<עידן קליימן: היה לי חבר טוב שהייתה לו מסעדה.
<עידן קליימן: הוא בא ואמר: אני מהמסעדה הזאת יצאתי על הרגליים, אני לא חוזר אליה עם כיסא גלגלים.
<ערן יוסף: אתה לא רוצה שגורם מקצועי יבדוק את זה?
<ערן יוסף: אתה רוצה שזה יהיה אוטומטי?
<עידן קליימן: אני אגיד לך למה.
אלי אלאלוף: מה רע לפנות לוועדה?
<עידן קליימן: אני אסביר לך למה.
<עידן קליימן: נתקלתי לא פעם ולא פעמיים בוועדות שבאו ואמרו: אז מה אם הוא לא רוצה?
<עידן קליימן: אם הוא כן יכול להיכנס לעסק הזה, אם הוא כן יכול לעבוד בזה, אז הוא יעבוד.
<עידן קליימן: פה הוא מופלה לרעה מחייל צעיר שמקבל את ההזדמנות לבנות את עצמו מחדש.
<רות פרמינגר: אדוני, אני רוצה רק להגיד בנושא של אי כושר השתכרות.
<רות פרמינגר: כשעשית ביטוח אי כושר השתכרות, חברות הביטוח באו ואמרו לך: אם אתה לא יכול להיות קבלן, אז אתה יכול להדביק בולים, אתה יכול לשבת במרכזייה, העיקר שתעבוד.
<רות פרמינגר: שינו את החקיקה הזאת.
<רות פרמינגר: המפקח על הביטוח בא ואמר: אי כושר השתכרות זה מה שאני בוחר, זה מה שאני רוצה, אתה לא תחליט יותר בשבילי מה הדרגה שלי להיות מסוגל לעבוד.
<רות פרמינגר: אני מבינה למה עידן מכוון.
<רות פרמינגר: לפעמים הוועדות עושות "אובר-רולינג" על המצב שלך.
<רות פרמינגר: נכון, הוועדות יכולות למצוא לו סוג מסוים של עבודה, להגיד לו: טוב, אנחנו נקבע בשבילך.
<רות פרמינגר: אני לא יודעת מה הנוסח, אבל צריך להחזיר לו את הכבוד שלו לבוא ולהגיד: אני רוצה להחליט על החיים שלי, תנו לי, לא לעשות "אובר-רולינג" מלא.
<יעל סלנט: חוץ מסעיף 9סב שבאמת יש שם ועדה מייעצת, יש לנו את סעיף קטן (ג) שאומר שקצין התגמולים יכול לאשר סיוע לשיקום תעסוקתי גם לנכה שבכלל לא עומד בתנאים של סעיף קטן (א).
<יעל סלנט: זאת אומרת, יש לנו כאן גם את סעיף 9סב.
<יעל סלנט: נכון, הוא מותנה גם בוועדה מייעצת, אבל יש לנו גם סמכות של קצין התגמולים.
<יעל סלנט: אני לא אומרת אם זה מספיק או לא מספיק, אני רק רוצה להשלים את התמונה.
<עידן קליימן: אני לא הסברתי את עצמי נכון.
<עידן קליימן: לפי התשובה שלך אני מבין שזאת טעות שלי, שאני שגיתי.
<עידן קליימן: אדם שנפצע בסדיר, אוטומטית החקיקה תאפשר לו לקבל שיקום.
<עידן קליימן: כשהוא בא לפתחו של אגף שיקום, הוא אוטומטית מקבל.
<עידן קליימן: לא מילואימניק.
<עידן קליימן: זו לא אפליה ממקום של רוע, זה לא זדון.
<עידן קליימן: אני בא ואומר, כמו שסדירניק לא צריך לעמוד בשום מבחן כדי לקבל שיקום, כך הייתי מבקש שתעמוד לזכותו של המילואימניק האופציה לבוא לאגף שיקום ולהגיד: נכון שיש לי השכלה ומקצוע לפני הפציעה שלי, אבל החיים שלי השתנו ואני רוצה שיקום מחדש.
<אבנר גולן: יש לו ביטול שיקום.
<עידן קליימן: עוד פעם אני אחזור.
<עידן קליימן: ביטול שיקום מותנה ברצון הטוב של הוועדה.
<עידן קליימן: זה מייצר דיפרנציאציה בין המילואימניק לסדיר.
<עידן קליימן: זאת דיפרנציאציה מוטעית, אסור לתת לה להיות.
<פזית תדהר: אני רוצה להוסיף משהו כנתון, כי עידן חברי מדבר פה על אפליה בין חיילים בשירות חובה לבין מילואימניקים.
<פזית תדהר: חשוב שנהיה מודעים לזה שלגבי המילואימניקים מדינת ישראל נתנה מענה גם בדמות חוק הקצבאות לחיילי מילואים, כך שחיילי מילואים שאיבדו את כושר עבודתם באופן חלקי או באופן מלא מקבלים בנוסף לכל הטיפול שהם מקבלים מאגף השיקום גם קצבה מכוח החוק הזה.
<עידן קליימן: אבל זה מקוזז במבחן ההכנסה.
<עופרה הרוש: אני דוגמה חיה לזה שזה מקוזז.
<פזית תדהר: כשמדברים על אפליה, צריכים להראות שמדובר באותן קבוצות, שיש זהות בין הקבוצות.
<פזית תדהר: אין זהות בין הקבוצות בעניין הזה.
<פזית תדהר: לאנשי המילואים יש את המענה של חוק הקצבאות.
<פזית תדהר: מעבר לזה, אם באמת המקצוע שבו הוא עסק לפני הפציעה או העבודה שבה הוא עבד בה כבר לא מתאימה לנכות, קיים מענה במסגרת החוק - גם לתת סיוע לשיקום ללא הוועדה, וגם עם הוועדה לתת ממש שיקום מחדש.
<פזית תדהר: אלה דברים שנעשים.
<פזית תדהר: אני חושבת שלא נכון כשמתעסקים בחקיקה לקחת מקרה פרטני וממנו להשליך על הכל.
<פזית תדהר: אם היה מקרה פרטני שלא טופל כמו שצריך, ומאוד יכול להיות שזה קרה, צריך לטפל במקרה הזה, אבל לא מכאן לבוא ולעשות - -
<עידן קליימן: זה לא פרטני, זה החוק.
<עידן קליימן: ראש האגף היה בשבוע שעבר איתי בדיון.
אלי אלאלוף: מישהו רוצה להגיד משהו חוץ מהסיפור של הקיזוז?
<חזי משיטה: אני רוצה לדייק רגע את הנושא של הקיזוז.
<חזי משיטה: הקיזוז הוא מנצרך.
<חזי משיטה: הנצרך נולד כדי לתת מענה כשלא משתכרים בכלל.
<חזי משיטה: היה אצלי נכה עם סיפור מאוד ספציפי.
<חזי משיטה: אני לא אדון בו, כי אנחנו דנים ואנחנו משתדלים לסייע ככל שניתן.
<חזי משיטה: הקיזוז שמדובר עליו מאיש מילואים הוא רק אם הוא מקבל נצרך, צריך להגיד את זה.
<חזי משיטה: הנצרך נולד כדי לתת את התגמול הזה באופן מלא למי שלא יכול לעבוד ולא מקבל ממקומות אחרים.
<עידן קליימן: היועצת המשפטית שלך אמרה כרגע שהוא מקבל גם נצרך וגם תגמול מילואים.
<פזית תדהר: הוא מקבל את המעטפת השיקומית מאגף השיקום.
<פזית תדהר: עידן, אל תכניס לפי - -
<חזי משיטה: הסברתי שהקיזוז מתבצע רק על נצרך.
<חזי משיטה: שלא יובן כאן שיש קיזוזים אצל אנשי המילואים ממשהו אחר.
<חזי משיטה: נתקלתי גם במצבים מאוד קשים ולא מאפשרים.
<חזי משיטה: אני מאוד מקווה שנתקדם עם מבחן ההכנסה.
<חזי משיטה: במבחן ההכנסה חלק מהעניין הזה היה אמור להיפתר.
<חזי משיטה: אתם חייבים להבין שכשאני - כמו שנפגשתי עם נכה יחד עם עידן בשבוע שעבר - רואה שהדבר הזה משברי אמיתי, אז אני יכול, יש לי פלטפורמות אחרות להחזיר אותו לסיוע, ואני אקח אותו לסיוע.
<חזי משיטה: אני לא יכול לעבור על החוק ולהגיד: אתה מקבל נצרך, יש לך תגמול, אני לא אקזז אותו.
<חזי משיטה: אני לא יכול לעבור על החוק, זה הכל.
<חזי משיטה: אנחנו עובדים בשני הכיוונים.
<חזי משיטה: את הנכה הזה שדיברת עליו ניקח לפלטפורמה כדי שנוכל לסייע לו, כאשר במקביל אנחנו עושים עבודה שאני מקווה שתבוא על פתרונה - -
<עידן קליימן: אני הגבתי רק לאמירה שאי אפשר לקזז.
<עופרה הרוש: זה סוג של טיפול, עזרה, תמיכה ושקט לנשים של הלומי קרב.
<עופרה הרוש: זה יכול גם להוות לכם שקט תעשייתי, לכם ולנו.
<עופרה הרוש: למה מקזזים לו את הנצרך כשהוא הולך לעבודה 4 או 5 שעות ומרוויח 1,500 או 2,000 שקל?
<עופרה הרוש: למה לא לתת לבן אדם את התעסוקה?
אלי אלאלוף: גברת, עם כל הכבוד, אני לא רוצה לפתוח פה דיון.
אלי אלאלוף: עידן, אני נשאר בגישה שלי לגבי הבריאות.
אלי אלאלוף: אם יש לך גם ניסוח לסעיף הזה, אני אשמח לקבל ולשקול אותו.
שלום אליסף: מדברים פה על המילואימניקים.
שלום אליסף: אחרי 10 שנות מילואים מצאתי את עצמי הלום קרב.
שלום אליסף: זה דבר שסחבתי במהלך אותן 10 שנים.
שלום אליסף: מה שקורה במקרים כמו שלי זה שעצם ההכרה, ההגעה להכרה זה תהליך ארוך.
שלום אליסף: איסוף המידע או תהליך ההכרה הופך להיות, ואני לא צוחק, 3 שנים ויותר.
שלום אליסף: אני מ"צוק איתן", אבל אצל רבים מחבריי זה יותר.
שלום אליסף: בזמן הזה אנחנו מקבלים טיפול פסיכולוגי, תרופות ותו לא.
שלום אליסף: המשפחה, המצב הכלכלי, הכל קורס במקרים האלה.
שלום אליסף: האירועים הם אירועים מהסדיר.
שלום אליסף: אנחנו לא שוחררנו עכשיו מצה"ל.
שלום אליסף: הולכים ומעמיקים את הקשיים עד כדי כך שמטפלת בכירה אמרה לי: אני לא מקבלת לטיפול פוסט טראומטיים שנמצאים בהליך הכרה, כיוון שאם יחול שיפור במצבם - -
אלי אלאלוף: שוב, למרות הכאב הגדול - -
שלום אליסף: נוצר פה מצב אקוטי.
ענת ברקו: גם את הטיפול אתה מקבל בתהליך ההכרה.
שלום אליסף: כן.
אלי אלאלוף: אני רוצה להמשיך בנושא של השיקום התעשייתי.
<יעל סלנט: אנחנו נמשיך בקריאה, רק שמשרד הביטחון לא ענה למה התמריץ הזה ניתן רק למי שמשתלב בעבודה כשכיר, לא למי שמשתלב בעבודה כעצמאי.
ענת ברקו: יש איזה כיוון?
<חזי משיטה: צריך לזכור שיש שלושה מסלולים לשיקום.
<חזי משיטה: המסלול הראשון, שלוקחים אותו ללימודים, כאשר במהלך הלימודים הוא מקבל הטבות שמאפשרות לו גם ללמוד, גם - -
<נעמי ורקר: אבל יש אנשים שלא יכולים לשבת וללמוד.
<חזי משיטה: המסלול הראשון של לימודים הוא המסלול הכי טוב, הוא מומלץ.
<חזי משיטה: הוא מאפשר לו גם לרכוש את המקצוע שהוא בוחר וירצה לעבוד בו, גם לקבל את שכר הלימוד, גם לקבל שכר דירה, גם לקבל דמי מחיה כדי לחיות במהלך השנים שהוא לומד, כשזה יכול להיות לימודי הנדסה של 4 שנים, שנתיים ואפילו יותר מזה.
<חזי משיטה: זה מסלול אחד.
<חזי משיטה: אנחנו גם דואגים, ושם יש לנו פחות בעיות, לחבר אותו לתעסוקה מיד כשהוא מסיים.
<חזי משיטה: זה קורה אפילו לפני שהוא מסיים את הלימודים, אם הוא לומד לימודים משמעותיים.
<חזי משיטה: מהנדסים מקרב נכי צה"ל משתלבים בעבודה כבר בשנה השנייה של הלימודים.
ענת ברקו: אתם קולטים אותם במשרד הביטחון בעדיפות?
אלי אלאלוף: אם יש מקום, כן.
<חזי משיטה: את מדברת על נכים במשרד הביטחון?
<חזי משיטה: אל"ף, יש נכים במשרד הביטחון.
<חזי משיטה: אם יש התחברות של נכה שרוצה לעבוד והוא מתאים למשרד הביטחון - - משרד הביטחון, אם יבוא אדם בריא ויבוא אדם נכה, כששניהם מתאימים, הוא ייקח את הנכה, בוודאי.
אלי אלאלוף: יש מאמר היום על המוסד שיש בו 100 נכים.
אלי אלאלוף: לא אמרו מתוך כמה.
<עידן קליימן: אבל היה צריך להיות ראש מוסד שהבן שלו כזה, כדי להבין כמה - -
אלי אלאלוף: אני בטוח שבמשרד הביטחון זה דומה.
<חזי משיטה: המסלול השני הוא מסלול שאנחנו נותנים תמריץ וסיוע לאנשים שמשתלבים כשכירים בעבודה.
<חזי משיטה: אם הם רוצים לעבוד, אנחנו מסייעים להם שיהיו שכירים בעבודה.
<חזי משיטה: אנחנו מסייעים להם לפני כדי שיהיה אפשר לחפש עבודה במהלך חצי השנה עם תשלום, ואנחנו מאפשרים להם אחרי, כשהם עוד משתלבים, כדי שהם ימשיכו לעבוד.
<חזי משיטה: אני חושב שרוב מדינת ישראל בוחרת בערוץ הבטוח הזה שמאפשר להתקדם, להתפרנס.
<חזי משיטה: הוא נותן הבטחה תעסוקתית הכי טובה.
<חזי משיטה: לגבי עצמאיים.
<חזי משיטה: נכון, אנחנו נותנים הלוואה כדי שאם הם רוצים להקים עסק הם יקימו עסק.
<חזי משיטה: אני יודע, וגם אתם יודעים, שהסטטיסטיקה לעצמאים היא לא טובה מבחינתם.
<חזי משיטה: הסיכון שהם לוקחים בהקמת עסק עצמאי, אני לא רוצה להגיד כמה אחוזים זה היום, אבל זה אחוזים מאוד נמוכים של הצלחה בהקמת עסק עצמאי, להתמיד ולעבוד בו, וזה לא משנה איזה עסק זה.
<חזי משיטה: במיוחד עסקים קטנים קמים ונופלים.
<חזי משיטה: כשהם נופלים ומדובר בנכה צה"ל, הם חוזרים אלינו.
<חזי משיטה: זה ערוץ שאנחנו מסייעים בו, זה הסיוע שאנחנו נותנים.
<חזי משיטה: אנחנו נשקול את זה מחדש.
<חזי משיטה: אני חושב שההבדלה בין הערוצים הקיימים היא נכונה וטובה.
אלי אלאלוף: אני אקפוץ עכשיו למשרד הכלכלה.
אלי אלאלוף: למשרד הכלכלה יש מערכת שלמה לעידוד עסקים קטנים.
אלי אלאלוף: האוצר ושר הכלכלה קבעו היום צוות מיוחד לעידוד בגלל המציאות שאתה מציין, מציאות שבה עסקים קטנים שוברים את האף באחוזים גבוהים בשנה הראשונה.
אלי אלאלוף: אני שוב חוזר, אתם צריכים לנהל לגבי זה מו"מ עם משרד הכלכלה על-מנת שיעמיד לרשותכם את כל הידע.
אלי אלאלוף: יש לו מערכת שלמה והכשרות.
אלי אלאלוף: זו בנייה של אנשים בעסקים קטנים.
אלי אלאלוף: שניים, תבדקו, אבל לדעתי העתיד הוא לא בשכר.
אלי אלאלוף: המדינה משחררת עובדים, מחפשת לצמצם – אני מקווה בצורה נכונה - את העובדים שלה.
אלי אלאלוף: קח את הדוגמה של חברת החשמל.
אלי אלאלוף: רק שיתנו להם.
אלי אלאלוף: הלוואי שיתנו להם כמה שיותר כדי שיצאו.
אלי אלאלוף: אחרי שאנשים התנסו בלהיות שכירים האמביציה זה להיות עצמאי.
אלי אלאלוף: אני חושב שזו הזדמנות לתת גם לנכי צה"ל את האפשרות הזאת.
אלי אלאלוף: תשקלו לתת להם תנאים אופטימאליים כדי לצאת לעצמאות כלכלית.
אלי אלאלוף: זה גם עתיד הכלכלה הישראלית.
אלי אלאלוף: היא תיבנה יותר מעסקים קטנים וזעירים מאשר באמצעות העסקה בפקידות או בדברים שהם תמיד מוגבלים.
אלי אלאלוף: זה בטוח יותר, אבל זה לא הכי טוב.
אלי אלאלוף: תתנו להם את התנאים הנדרשים.
<קריאה: בחוברת הזכויות של נכי צה"ל כתוב העניין של תגמול לנכה מתבגר, שזה מ-51 ומעלה.
<קריאה: אני נפצעתי בגיל 58.
<קריאה: כשאני בא למשרד הביטחון ואני אומר: יש את הנושא של תגמול לנכה מתבגר, למה אני לא מקבל אותו?
<קריאה: אומרים שזה לא נכה מתבבר, שזה נכה נצרך.
<קריאה: האם יש הבדל בין הדברים האלה?
אלי אלאלוף: זה לא הדיון כרגע.
אלי אלאלוף: אם אפשר, תתנו תשובה אחר כך בצד.
<רינת גולד גזית: מדובר פה על "ובלבד שהנכה אינו מקבל תגמול לפי סעיפים 6,7 או 43(ב)(1)".
<רינת גולד גזית: 43(ב)(1) זה תגמול טיפול רפואי.
<רינת גולד גזית: אנחנו מדברים פה על אדם שעובד במשך 3 שנים.
<רינת גולד גזית: הוא יכול לצאת לחופשת מחלה בתקופה הזאת.
<רינת גולד גזית: בתקופה הזאת הוא אמור לקבל תגמול טיפול רפואי ששומר לו את הזכויות אצל המעסיק.
<רינת גולד גזית: אני לא מבינה למה בתקופה הזאת הוא לא מקבל את התמריץ.
<רינת גולד גזית: כל הרעיון כאן הוא שאם הוא יוצא לחופשת מחלה או לטיפולים, הוא ימשיך לקבל את כל הזכויות שלו כרגיל על מנת לשמור על רצף.
<רינת גולד גזית: לא ברור לי למה זה נכנס כאן.
<אלון דהן: אני רוצה להתייחס לנוסח של סעיף (2) וסעיף (3).
<אלון דהן: הוא מגביל את הנוסח הקודם בכך שהוא מוסיף את המילים "מגבלות נכותו" ולא את המילים "מגבלותיו הכלליות".
<אלון דהן: אנחנו יודעים שההטבות האלו אמורות להתחשב בכל נסיבות חייו של הנכה.
<אלון דהן: אולי מבחינת אחוזי הנכות האחריות הישירה לטיפול היא לא בידיים של משרד הביטחון, אבל הנכה הוא אדם שלם.
<אלון דהן: לפעמים הפגימה, שהיא אולי שייכת לביטוח לאומי או לדבר אחר, עלולה לגרום לבעיה ביכולת לשקם אותו.
<אלון דהן: על פי הסעיף הזה, זה לא יתקבל כי זה לא על פי נכותו המוכרת, זה לא תואם את מגבלות נכותו.
<אלון דהן: זאת אומרת, נכותו המוכרת יכולה להיות רק חלק מהבעיה.
<אלון דהן: ההטבה הזאת אמורה להתייחס לחיים של הנכה כמכלול שלם שמכיל הרבה יותר מהעניין של הנכות הספציפית שלו, הנכות המוכרת שלו.
<אלון דהן: זה נכון לגבי סעיף (2) ונכון לגבי סעיף (3) בדף שאחרי זה.
<אלון דהן: הערה כללית לגבי נושא השיקום.
<אלון דהן: אני מוכרח לומר, צריך לעשות רביזיה חשיבתית בכל הנושא הזה במשרד הביטחון, משום שלעניות דעתי – את זה אני אומר כנכה שעובד - משרד הביטחון מעודד בטלה, הוא לא מעודד עבודה, במובן זה שככל שאני עובד יותר כך לוקחים לי יותר כסף.
<אלון דהן: אני לא רוצה להיכנס פה לדוגמאות, אבל צריך להגדיר מחדש את כל המשמעות של ההטבות הכספיות, בייחוד התגמולים, הנושא של הנצרך ותגמולי חוסר הפרנסה השונים.
<אלון דהן: אצל הנכים שרוצים לצאת לעבוד - בייחוד אני מדבר על הנכים הקשים שקשה להם לעבוד, שקשה להם למצוא עבודה, שקשה להם להשתלב בשוק העבודה בארץ בגלל נכותם - השיקול הכלכלי מכריע לשבת בבית.
<אלון דהן: כלומר, אם היום אני הולך לעבוד, לוקחים לי את הנצרך שלי.
ענת ברקו: וזה פוגע בשיקום?
<אלון דהן: זה פוגע בשיקום.
<אלון דהן: אם נשחק קצת בדמיון, אז על כל שקל שאני מרוויח מהאוניברסיטה העברית שאני עובד בה היו צריכים לתת לי עוד שקל מהמדינה כדי לשקם אותי.
<אלון דהן: אני מגיע למצב שאם אני חורג מ-2,000 שקל, שזה כלום, מתחילים לקזז לי מהנצרך.
<אלון דהן: אני מדבר ברמה השיקומית.
<אלון דהן: יש פה מערכת שמעודדת בטלה.
ענת ברקו: אני חושבת שהנושא של שיקום בתעסוקה צריך רביזיה שלמה.
ענת ברקו: אנחנו רואים שהרבה מאוד אנשים, בטח הלומי קרב ופגיעות פיזיות - - הנושא של לצאת, לקום בבוקר, לצאת מהמיטה, לאסוף את עצמך וללכת לשגרה יום יומית - אין דבר שמשקם יותר מהתהליך הזה.
<עידן קליימן: בסוף היום זה גם עולה למדינה פחות.
ענת ברקו: אנחנו חייבים, אדוני היושב-ראש, להעלות את הסף כך שישתלם ללכת לעבוד, וגם לתת תמריצים למעסיקים לפתוח דלתות, לקחת חונכים, ללוות אנשים, להילחם על כל נכה ונכה שפונה לתעסוקה.
אלי אלאלוף: אני חייב לסיים את הדיון.
אלי אלאלוף: לאור ההצעה שקיבלתי מהיועצת המשפטית וההערות שלך, ד"ר דהן, שבהחלט יש הרבה צדק בדברים שלך, אני מבקש שתתייחסו לזה, תנסו.
אלי אלאלוף: אני חושב שבסוף זו לא תהיה תוספת בחוק הזה.
אלי אלאלוף: אולי בחוק אחר צריך להתייחס לזה.
אלי אלאלוף: אנחנו רואים אצל הנכים הכלליים את אותה בעיה, שהדיסריגרד שלהם יורד ככל שמעלים את הקצבה העלובה שלהם.
<רות פרמינגר: חוק לרון, אדוני.
אלי אלאלוף: אנחנו רואים את העיוותים האלה.
אלי אלאלוף: צריך התייחסות נפרדת, לא כרגע.
אלי אלאלוף: האם אגף השיקום רוצה להתייחס?
<חזי משיטה: אדוני היושב-ראש, במשפטים קצרים אני אתייחס לעניין של תעסוקה.
<חזי משיטה: אל"ף, אנחנו עוסקים בזה.
<חזי משיטה: זה הדבר המבטיח ביותר להעלות את הנכה בערך העצמי שלו, בבריאות הנפשית שלו ובבריאות הפיזית שלו.
<חזי משיטה: אנחנו לא צריכים שיעורים בעניין הזה, אנחנו יודעים את זה.
<חזי משיטה: אנחנו עושים השמות במאות כל שנה, 300 השמות בממוצע בשנים האחרונות לנכי צה"ל בעבודה.
<חזי משיטה: זה ברור לנו שעבודה זה תהליך השיקום הטוב ביותר של חזרה לערך עצמי, למשפחה, לחברה ולקהילה.
<חזי משיטה: אנחנו מתגברים את מספר המעסיקים.
<חזי משיטה: בשנה האחרונה לקחנו את כל החוזים שמשרד הביטחון עשה עם ספקים או עם יזמים.
<חזי משיטה: אנחנו עושים פרויקטים בעשרות מיליארדים כל שנה.
<חזי משיטה: אנחנו הולכים לאותם ספקים ולאותן חברות ועומדים על כך שהם יעסיקו את אותם הנכים שמחפשים לעבוד.
אלי אלאלוף: זה לא יכול להיות בתנאי המכרז?
<חזי משיטה: אנחנו לא שמנו את זה בתנאי המכרז כי יתמחרו את זה.
<חזי משיטה: זה קורה בלי לשים את זה בתנאי המכרז.
אלי אלאלוף: אתה יודע ששתדלנות זה לא הפתרון.
אלי אלאלוף: אם אתה שם את זה במכרז - -
<חזי משיטה: יש את החוק של המדינה שמחייב אותם לקבל בעלי מוגבלויות.
<חזי משיטה: יש לנו הצלחה די גדולה.
<חזי משיטה: מעבר צה"ל דרומה מאפשר למחוז דרום להעסיק היום בתוך הפרויקטים של משרד הביטחון.
<חזי משיטה: יש מלא תעסוקה.
<חזי משיטה: אני רוצה להגיד אמירה שהיא כמעט בוודאות, אפשר לבדוק אותה.
<חזי משיטה: כל מי שרוצה לעבוד מקרב נכי צה"ל יכול לעבוד, אנחנו יכולים לסייע לו, לשלב אותו בעבודה.
<חזי משיטה: האם יש כאלה שלא רוצים לעבוד?
<חזי משיטה: יש כאלה שלא רוצים לעבוד.
<אלון דהן: אתם מעודדים אותם - -
<חזי משיטה: אם הנצרך מעודד אותם לא לעבוד זה לא טוב.
<חזי משיטה: אתם אומרים לי: תיקח את הנצרך כדי שהוא ירצה לעבוד.
<מאיר חלבי: לא, תעשה ביטול מבחן הכנסה.
<חזי משיטה: אבל דיברנו על זה.
אלי אלאלוף: חברים, אין לי זמן.
אלי אלאלוף: יש לי רק הערה אחת.
אלי אלאלוף: אתם אמנם רואים שזה דיון פתוח, אבל יש לנו גם זמן מוגבל.
אלי אלאלוף: יש לנו ישיבה בקרוב.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד, במיוחד לאלה שבאו עם בעיות אישיות אני לא אאפשר יותר דיונים על בעיות אישיות, גם לא להציג אותן.
אלי אלאלוף: מי שאמור להיות פה זה נציגי הארגונים השונים למיניהם, ולא על מנת לייצג את עצמם או להציג את עצמם.
אלי אלאלוף: זה לא מאפשר לנו התקדמות.
אלי אלאלוף: ההתקדמות האישית פוגעת בכלל, לכן אני מזהיר.
אלי אלאלוף: אל תיפגעו, אבל אני ממליץ לא לבוא, או לבוא בשם ארגון בלי לדבר על מקרים אישיים.
אלי אלאלוף: אני לא אאפשר את זה בעתיד, למרות שזה מאוד מרגש וזו זכות גדולה לשמוע את הדברים.
אלי אלאלוף: אנחנו ניפגש, אני מקווה, בשבוע הבא.
אלי אלאלוף: אם לא, נאלץ לדחות את זה.
אלי אלאלוף: תכננו זמן לשבוע הבא.
אלי אלאלוף: הישיבה נעולה, תודה לכם.
אלי אלאלוף: היום ה-27 לנובמבר, ט' בכסלו תשע"ח.
אלי אלאלוף: אנחנו בהמשך של סימון ב' בנושא הדיור, וסימון ג' רווחה כלכלית.
אלי אלאלוף: אני קיבלתי באמצעות היועצת המשפטית שלי הודעה שמה שביקשנו שנעשה תוך חודש בנושא הנכים הקשים.
אלי אלאלוף: החלטתם שלא לפי הסכמה שלי שהנושא יידון אחרי גמר החקיקה, לא מקובל עליי.
אלי אלאלוף: אני עומד על כך שבישיבה הבאה אני אקבל את החומר.
אלי אלאלוף: לא לשחק אתי, אני לא אוהב את זה, גם אם זה בהסכמת הארגון.
אלי אלאלוף: תעשו את העבודה הנדרשת, אנשים סובלים, הדברים לא ברורים.
<אליהו כהן: מתי הישיבה הבאה?
אלי אלאלוף: בוודאי עניין של שבוע.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לארגון הנכים שהעברנו את החוק של הביטוח הסיעודי של הנכים, ובהסכמתם הסכימו לצרף את אלה שנפגעו בפעולות איבה, באותה חברת ביטוח, באותו הסדר שאחראים על הביטוחים באוצר, והממונה על שוק ההון.
אלי אלאלוף: אנחנו מודים על רוחב הלב והאחריות הכוללת שלכם.
<רות פרמינגר: אדוני, אני יכולה גם להודות בשמנו, בשם ארגון נפגעי פעולות איבה על התיווך.
<רות פרמינגר: אני מודה לארגון נכי צה"ל, ואני מודה לכל מי שתרם לנושא הזה.
<יעל סלנט: נשאר לנו חוב מהדיון הקודם כדי לסיים את סימן הדיור.
<יעל סלנט: אנחנו בנוסח שמונח לפניכם בסימן הדיור.
<אליהו אייל: נכה שהוא ב-90% נכות, הוא גר בדירת נ"ר, הוא צריך להיות פצוע קשה כדי שיתנו למשפחה שלו, לילדים שלו?
<אליהו אייל: אם הוא 90% או 80% לא מגיע לו?
<אליהו אייל: צריכים להיפצע קשה, או צריכים לסבול בשביל לקבל?
אלי אלאלוף: אני אמרתי את זה בדיון האחרון.
אלי אלאלוף: זו לא ישיבה בבעיות אישיות.
אלי אלאלוף: אני מבקש שלא נהפוך את הישיבה, אז קרה לנו פעם אחת, אני לא חוזר.
אלי אלאלוף: היו לנו מספיק נקודות אתך.
אלי אלאלוף: אני מבקש לחזור לדיון העקרוני ולא לבעיות הספציפיות האישיות.
<ריזק סאלאח: הסכום והמורכבות של הדיור של הכי קשים, אני חושב צריך להיערך בצורה יותר מורחבת, יותר בודקת, כמו שחברי בישיבה שעברה ברגע האחרון אמר את זה.
<ריזק סאלאח: יש הרבה צרכים לחדר של מלווה, חדר של ציוד.
<ריזק סאלאח: צריך להיכנס לעומק ולא להסתפק במספר מסוים שייתן את המענה לנכה מסוים עם צרכים מסוימים.
<ריזק סאלאח: ההגדרה הזאת קיימת הרבה שנים.
<ריזק סאלאח: התקציב הזה במספרו נמצא הרבה שנים, אני חושב לא תואם את המציאות.
אלי אלאלוף: לא עודכן מאז לדעתך?
<ריזק סאלאח: לא עודכן, ולא נערכה בעבר על ידי אדריכל שהוא היה גם נכה קשה, ערך הצעה לאגף השיקום, למורכבות של דיון לנכה קשה, מאז לא נעשה שום דבר.
<ריזק סאלאח: אנחנו נמצאים הרבה שנים במצב הזה, אחרי זה אנחנו נקלעים לקשיים למצוא דיור שיתאים לצרכים שלנו.
<ריזק סאלאח: אני חושב שחברי בישיבה האחרונה אמר מה שאמר, אני אתו בדעה הזאת, ושיחווה את דעתו גם בעניין.
אלי אלאלוף: נאפשר לכולם לדבר.
<ערן יוסף: הסכומים שנמצאים בהצעת החוק אלה סכומי הזכאות שניתנים היום.
<ערן יוסף: הסכומים האלה עודכנו במהלך השנים מדדית.
<ערן יוסף: הטענה שסכומים צריכים להתעדכן בצורה אחרת בגלל השינויים ביוקר הבנייה וכן הלאה, היא טענה ראויה, רק שיש לה משמעות תקציבית.
<ערן יוסף: אנחנו היום בהצעת החוק הזו מעגנים את המצב הקיים, ולא מרחיבים זכויות.
אלי אלאלוף: אתה אומר זה ראוי.
אלי אלאלוף: אז מה זה ראוי?
אלי אלאלוף: יהיה אפשר לקיים דיון עם אנשי האוצר לבדוק את זה.
<ערן יוסף: אדוני, יש הרבה מאוד נושאים שאפשר לבדוק עם אנשי האוצר.
<ערן יוסף: אנחנו מבקשים לעשות חלוקה - - - של עיגון המצב הקיים, ושלב שני יחד עם ארגון הנכים לבחון את כל הדרישות, יש הרבה כאלה להרחבות ושינויים.
<ערן יוסף: לבדוק את המשמעויות התקציביות של כל סעיף וסעיף, ואז לבוא עם שינוי.
<ערן יוסף: אבל לעצור את ההליך הנוכחי של עיגון המצב הקיים, עד שנשלים את כל הבדיקות וכל השינויים וכל ההרחבות, לא נגמור עם זה לעולם.
<ריזק סאלאח: אני אעדכן דבר אחד.
<ריזק סאלאח: היה לי ללשכת שר הביטחון בנושא הזה מכתב ב-2014 כאשר פניתי ללשכת השר.
<ריזק סאלאח: נאמר שזה דבר שלא, לא נעשה בו שום דבר.
<ריזק סאלאח: כמו שאמרת, עניין של המדד, שאני לא יודע איזה מדד זה.
אלי אלאלוף: יש שתי הערות מרכזיות.
אלי אלאלוף: אנחנו אמורים לצלם מצב קיים.
אלי אלאלוף: שנית – אחרי שהחוק הזה יסודר ויעבור, יש נושאים שיחזרו לשולחן הדיונים בין ארגון נכי צה"ל לבין משרד הביטחון.
אלי אלאלוף: אני חושב שזו התשובה האפשרית היום.
אלי אלאלוף: אני לא רואה שום אפשרות.
אלי אלאלוף: אנחנו לא יכולים היום לפרוץ את המסגרת התקציבית.
אלי אלאלוף: אני גם רוצה לציין את ההערה של היועצת המשפטית, שיש הרבה הגיון בדרישה שלך.
אלי אלאלוף: נסתפק בהודעה הזאת.
<משה אברהמי: ההליך הזה שאתה מציע זה הליך שייקח מספר שנים.
אלי אלאלוף: החוק הזה, אם זה תלוי בי, בעזרתם, החוק הזה ייגמר במושב הזה, דהיינו, בעוד שלושה חודשים.
<משה אברהמי: בינתיים מה קורה עם האנשים?