GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: תודה, אדוני השר.
אלי אלאלוף: תודה על, באמת.
אלי אלאלוף: בראבו - - -
<אריק הררי: תודה, חבר הכנסת אילן גילאון.
<אריק הררי: תודה רבה.
<קריאה: כבוד השר, לאן אתה יוצא?
<אריק הררי: לאן הולך?
אלי אלאלוף: חבר'ה, יש לו התחייבויות - - -
חיים כץ: תהיי רגועה, תהייה רגועה, תהיי רגועה.
<קריאה: מה רגועה?
<קריאה: - - - אהיה רגועה.
<קריאה: לא רגוע, לא רגוע.
אלי אלאלוף: החלפנו לא סתם.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו יושב ראש הוועדה, שר לשעבר, חבר טוב, יושב ראש ההסתדרות לשעבר.
<שמחה בניטה: אם הוא היה זוכה, אני אומרת לך ובמחנה הציוני היינו - - -.
<שמחה בניטה: המחנה הציוני לא ידע לבחור את בן האדם - - -
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם: החשיבות של הדיון הזה הוא בזה שאין פוליטיקה.
אלי אלאלוף: אז תעשו לנו טובה: תשחררו אותנו מהערות פוליטיות, לא רוצים את זה.
אלי אלאלוף: יש פה דיון ענייני שכולנו ביחד.
אלי אלאלוף: כולל אתם.
אלי אלאלוף: אתם איתנו ונעשה את זה.
אלי אלאלוף: אני גם רוצה ומזכיר לי את זה חבר הכנסת דוד ביטן: כל ההטבות הקיימות היום לא ייפגעו כהוא זה.
אלי אלאלוף: כל ה-disregard יישאר וזה מאוד חשוב, תבינו.
דוד ביטן: הם ישלמו על שכר דירה, ארנונה, - - - מס הכנסה, פטור ממס הכנסה.
דוד ביטן: הכול נשאר בנוסף לכל מה - - -
אלי אלאלוף: כן, כן, אני יודע.
אלי אלאלוף: הרשימה ידועה - - - אני מבקש, אני ממשיך במציעים.
יואב קיש: אני פונה פה לכל מי שנמצא בחדר ורוצה במידה מסוימת גם להתחבר למה ששמענו קודם.
יואב קיש: תבינו, אנחנו בסיבוב הנוכחי; אתם יודעים מה?
יואב קיש: אני אלך בסיפור קצר אחורה.
יואב קיש: מר אלכס פרידמן, לפני שנתיים זה היה?
<אלכס פרידמן: שלוש.
יואב קיש: לפני שלוש שנים.
יואב קיש: איך שנבחרנו, איך שנבחרתי להיות חבר כנסת, אני יושב עם מר אלכס פרידמן במזנון ואנחנו עוברים על הטבלאות – איך מעלים את קצבת הנכות לשכר המינימום.
יואב קיש: שם התחלנו.
יואב קיש: וראינו שזה מיליארדים.
יואב קיש: ואמרתי למר אלכס פרידמן: אלכס, זה לא יקרה ביום אחד, זה מיליארדים.
יואב קיש: אנחנו חייבים להתחיל לעבוד, אבל תצטרך לגייס את כולם.
יואב קיש: אז קודם כל, מר אלכס פרידמן: תודה רבה שהרמת את הכפפה כבר אז.
יואב קיש: אפשר באמת להגיד שמגיעה לך תודה.
יואב קיש: ודבר שני, אני רוצה להגיד תודה גם לכל מי שנמצא פה.
יואב קיש: כי בלי המאבק שלכם לא היינו מגיעים לכאן.
יואב קיש: אבל ברגע שהגענו לפה, אם אנחנו נמשיך דיונים כמו שהתחלנו הבוקר, לא יהיה חוק.
יואב קיש: כמה שנרצה לא יהיה חוק.
יואב קיש: ולכן אני מבקש: הדעה שלכם תיאמר ויקשיבו לה היטב, אבל בדרך ארץ.
יואב קיש: זה מה שאני מבקש.
יואב קיש: ולגבי החברים שלי פה: אני הייתי בלא מעט מקומות.
יואב קיש: אני מהליכוד ואני אמרתי לחברים שלי שהליכוד, ואני מצטער שאני פה לוקח פוזיציה, אמרתי: הממשלה הזו לא תחזיק מעמד אם ב-1 לינואר הקצבאות לא יעלו.
יואב קיש: וחבר הכנסת דוד ביטן, אתה שותף מלא ומוביל את המהלך הזה, ואני חושב שזה שהחלטת לא לחכות להצעה הממשלתית, מגיע לך כל הכבוד על זה וכך צריך להיות.
יואב קיש: והכפפה אצלך בעניין של לקדם את החקיקה הזו הכי מהר שאפשר.
יואב קיש: אי אפשר לחכות.
יואב קיש: ולכן אמרתי שגם לכם יש צד בכפפה הזו.
יואב קיש: כי אם הדיון הזה היה, והיינו ככה, כפסע מלבטל אותו אחרי מה שקרה פה בבוקר.
יואב קיש: ואם זה היה קורה זו הייתה תקלה חמורה.
יואב קיש: אין לנו זמן.
יואב קיש: אני בוועדת הכנסת אעשה כל מה שצריך בשביל שהעסק הזה יתקדם.
יואב קיש: לא נחכה להצעה ממשלתית.
יואב קיש: כמו שאמר חבר הכנסת דוד ביטן, זה צריך לעבור.
יואב קיש: אנחנו ננהל דיון שיהיה מסודר.
יואב קיש: מצד אחד, יקפיד על הדברים שסוכמו, יעמוד במגבלות התקציביות.
יואב קיש: כי אחרת, לא יהיה כלום.
יואב קיש: ואני חושב שיש פה דברים משמעותיים.
יואב קיש: אנחנו צריכים לדאוג גם לפרטים.
יואב קיש: אני לא אכנס - - - וזה העניין של ה-disregard ושהכול יישמר וההצמדה.
יואב קיש: אני בכלל רציתי להצמיד את זה לשכר המינימום, אבל בסדר, אני מבין.
יואב קיש: אני גם עושה פשרות, אני מבין את המשמעות, אבל היתרון הגדול של הדבר הזה - - -
דוד ביטן: זה יותר טוב.
אלי אלאלוף: אז יש שכר ממוצע – יותר טוב - - -
דוד ביטן: יותר טוב משכר המינימום.
דוד ביטן: לא, לא, יותר טוב.
נורית קורן: יותר טוב, זה יותר גבוה.
נורית קורן: זה יותר גבוה.
דוד ביטן: יותר טוב.
יואב קיש: עם הקפיצות האחרונות אני לא בטוח.
דוד ביטן: לא, אבל לא יהיו קפיצות - - -
נורית קורן: לא יהיו.
יואב קיש: בכוונה אני לא רוצה להיכנס עכשיו לפרטים, זו תהיה טעות, אבל אני אגיד לך מה אני רואה דבר אחד מאוד משמעותי מהחקיקה הזו, וזה יהיה הישג שיירשם לממשלה ולכנסת הזו: אנחנו, בדבר הזה, מטפלים משמעותית באוכלוסיות שנמצאות מתחת לקו העוני במדינת ישראל, נקודה.
יואב קיש: ולכן אי אפשר להזניח את זה.
יואב קיש: אנחנו באנו לכנסת, לא רק אני, הרבה חברים, כולם פה נמצאים, גם מסביב לשולחן – באנו לכנסת בדיוק בשביל לעשות את הדבר הזה: לעזור לאלה שלא יכולים לעזור לעצמם.
יואב קיש: וזה מה שהחוק הזה צריך לעשות.
<קריאה: אתם לא יודעים מה זה קו עוני.
<קריאה: אתם לא יודעים.
יואב קיש: אני יכול להגיד לך שכל מי שיושב פה מסביב לשולחן יודע טוב מאוד הרבה מאוד דברים אחרים.
<קריאה: אתם לא יודעים מה זה קו - - -
<עופר סופר: לא יודעים.
יואב קיש: אנחנו לא יודעים הכול.
<עופר סופר: בכלל לא יודעים.
יואב קיש: לא יודעים הכול, - -
<עופר סופר: לא.
<עופר סופר: בכלל לא.
יואב קיש: - - אבל יודעים היטב מה זה להתמודד עם נכות, יודעים היטב מה זה - - -
נורית קורן: יודעים.
<עופר סופר: מה, אז למה באנו?
<עופר סופר: אדוני היושב ראש, למה באנו?
נורית קורן: יודעים ואי אפשר להאשים את חבר הכנסת יואב קיש בזה.
<קריאה: אתם לא יודעים מה זה - - -
יואב קיש: לא סתם כל מי שיושב פה ליד השולחן מגויס לדבר הזה - -
יואב קיש: - - ואני לא אומר שאנחנו יודעים הכול, חס וחלילה, אבל יודעים היטב על הרבה בעיות אחרות.
<קריאה: - - - בגיל 70 - - -.
יואב קיש: ולכן אני רוצה לסיים ולומר: יושב ראש הוועדה, הכדור בידיים שלך.
יואב קיש: יש לך גיבוי מלא מהקואליציה, יש לך גיבוי מלא מוועדת הכנסת ואנחנו מצפים להשלים את החקיקה הזו כדי שהיד של כולנו פה, שב-1 לינואר הקצבאות יעלו.
<אריק הררי: 300 שקל.
<עופר סופר: 300 שקל.
<אריק הררי: סליחה, ב-300 שקל.
<אריק הררי: הנה, אני לא צועק - - - 300 שקל.
<אריק הררי: חבילת - - - עולה 300 שקל.
אלי אלאלוף: גברת, פעם אחרונה שאני מזהיר אותך.
<קריאה: די - - - מזהיר.
<קריאה: 300 שקל זו לא עלייה - - -
אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר, ואחר כך ניתן את רשות הדיבור לחברים פה ולפי סדר הישיבה, בסדר?
אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר.
קארין אלהרר: אל החברים שנמצאים כאן, אנחנו שבוע לפני חנוכה, ובעניין הזה באמת שהחיינו וקיימנו שאנחנו דנים בהצעה הזו.
קארין אלהרר: זו הצעה שהיא כבר בת שנה.
קארין אלהרר: אני רוצה להודות קודם כל לכל השותפים שמעורבים.
קארין אלהרר: אני יודעת שהייתה דרך ארוכה.
קארין אלהרר: אני אומר שהיה רגע מאוד-מאוד עצוב עבורי שהזעקות הקשות היו דווקא כלפי חבר כנסת שעושה הכול, כולל הכול, כדי לקדם את ההצעה הזו.
קארין אלהרר: אין מישהו בכנסת הזאת שעושה כמו חבר הכנסת אילן גילאון, והדברים שאתם אמרתם כאן הם מזעזעים.
<קריאה: תזדעזעי.
קארין אלהרר: מזעזעים.
אילן גילאון: אני מקבל את זה באהבה, זה לא נורא.
קארין אלהרר: אבל אני אגיד לכם:
קארין אלהרר: אם יש משהו שמחרב את הקידום של הזכויות, זה הפילוג בינינו.
קארין אלהרר: תפסיקו עם זה.
<קריאה: מישהו פה צריך לתפוס יוזמה.
אלי אלאלוף: לא פונים אליך, אדוני.
אלי אלאלוף: לא פונים אליך.
קארין אלהרר: המטרה היא משותפת.
קארין אלהרר: אתם רואים כאן מישהו מסביב לשולחן שלא רוצה להעלות את הקצבה?
<עופר סופר: כן.
<קריאה: כן, אתם.
<קריאה: וארבע פעימות זה רוצים?
<אריק הררי: מה זה ארבע פעימות?
אלי אלאלוף: חבר'ה, אני אמרתי משהו, אני מזהיר.
אלי אלאלוף: אני בשלב האזהרות, אבל עוד מעט זה ייגמר.
קארין אלהרר: אני רוצה להגיד לכם שאין מישהו כאן שזאת הייתה משאת הנפש שלו – פעימות.
קארין אלהרר: אין מישהו כאן שלא היה רוצה לנפנף בהישג – גדול, משמעותי, לשנות חיים של אנשים.
קארין אלהרר: שזה יהיה בגובה שכר המינימום אתמול.
קארין אלהרר: לא היום, אתמול או לפני שנה.
קארין אלהרר: אבל יש את הרצונות ויש את המציאות, והמציאות אומרת שמתחילים תהליך: ארוך, מייגע, אבל תהליך, ויש פה מחויבות.
קארין אלהרר: תהיו חלק מהדבר הזה.
<קריאה: אין למדינה כסף.
<קריאה: אין למדינה כסף, מסכנה.
קארין אלהרר: יש למדינה כסף והיא צריכה להוציא אותו, - -
<קריאה: נו, אז למה בארבע פעימות?
<קריאה: אז למה ארבע פעימות?
קארין אלהרר: - - והיא צריכה להוציא אותו בדיוק עבור האוכלוסייה הזו.
קארין אלהרר: בדיוק עבורם.
<אריק הררי: למה משתמשים במיליארדים של המוסד לביטוח לאומי לדברים אחרים ולא לנכים?
קארין אלהרר: גם לדברים האלה.
<קריאה: למה מעבירים 20 מיליון שקל להסתדרות מתוך הכסף הזה?
קארין אלהרר: אדוני יושב הראש, לפני שאני אבקש מכל חברי הכנסת להמשיך ולהיות רתומים באותה מידה גם הלאה, אני קוראת לכל ארגוני הנכים, שהם החברים שלי: בואו נעבוד ביחד.
קארין אלהרר: הפילוג הורס – אני אמרתי את זה בכמה הזדמנויות ואני אומרת את זה גם עכשיו.
קארין אלהרר: אפשר לקדם את זה ברבע מהזמן, אבל ביחד.
קארין אלהרר: והיום הזה, שהוא יום הנכה הבינלאומי שמצוין כאן, בכנסת, הוא יום מצוין להתחיל את הביחד.
<עופר סופר: יום האבל הבינלאומי.
<עופר סופר: יום אבל בינלאומי.
אלי אלאלוף: אני אחזור עוד מעט לדוברים האחרים, אבל חברת הכנסת נורית קורן רוצה לעזוב, אין לה ברירה.
אלי אלאלוף: רק כמה מילים, בבקשה, ואחר כך נלך לפי סדר הישיבה שלך ונחזור מידי פעם לחברי הכנסת.
נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך שביום החשוב הזה שארגנו, השדולה למען אנשים עם מוגבלות, עם חבר הכנסת אילן גילאון וחברת הכנסת קארין אלהרר, שהם יושבי ראש משותפים יחד איתי; דווקא היום, להניח את ההצעה שעוסקת בהעלאת הקצבאות ולהתחיל לדון בה.
נורית קורן: אני רוצה להודות לשר חיים כץ ולהודות למר אבי ניסנקורן וליושב ראש - - -
<שמחה בניטה: אוי ואבוי.
<קריאה: לא לניסנקורן - - -
נורית קורן: וליושב ראש הקואליציה שלנו - - -
<קריאה: רק לא לו.
נורית קורן: וליושב ראש הקואליציה שלנו ולחברים שהגישו את הצעות החוק.
<אריק הררי: איך הגעת אליו בכלל?
<קריאה: כמה מעליב - - -?
<קריאה: 20 מיליון שקל עוברים להסתדרות.
<עופר סופר: 20 מיליון שקל – הוא - - - את הקופון שלנו.
<עופר סופר: 20 מיליון שקל.
<עופר סופר: בשביל המשכורות - - -
אלי אלאלוף: הגברת שמחה בניטה, הגברת שמחה בניטה היקרה, את יודעת כמה אני מעריך אותך, תראי מה שגרמת.
אלי אלאלוף: בפעם הבאה מי שמתחיל – תשלימו את המשפט לבד.
נורית קורן: אנחנו היינו רוצים, כל חברי הכנסת, אבל כל חברי הכנסת, לא אחד מאיתנו, שמחר בבוקר תקבלו שכר מינימום.
נורית קורן: כולנו היינו רוצים.
נורית קורן: הלוואי שזה היה יכול להיות.
נורית קורן: אבל יש אילוצים, יש אילוצים.
<קריאה: אז כמה מקבלים - - - לחודש?
נורית קורן: והדבר החמור, כמו שאמרה חברת הכנסת קארין אלהרר: הפיצול ביניכם, הפיצול בין כל הארגונים.
נורית קורן: אתם צריכים להבין שאנחנו רוצים את טובתכם.
נורית קורן: אנחנו חושבים ואנחנו יודעים ויש רבים מאיתנו שגם להם בבית יש אנשים עם מוגבלות.
נורית קורן: אז תפסיקו להגיד לנו שאנחנו לא יודעים.
נורית קורן: תפסיקו להגיד לנו.
נורית קורן: אנחנו - - -
<קריאה: אבל למה את קובעת שאנחנו מפוצלים?
<קריאה: אנחנו לא מפוצלים.
<אריק הררי: סליחה, אל תרימי את הקול סתם.
<עופר סופר: - - - מורידים 20 מיליון שקל - - -
<אריק הררי: תקשיבי, כל הפיצול מתחיל מכם.
נורית קורן: תודה רבה, אדוני, ואנחנו נעשה הכול על מנת שזה יגיע בזמן.
נורית קורן: תודה רבה ותודה רבה גם לשר האוצר שהקצה את הכסף ולראש הממשלה שהעביר את הדברים האלה לידי - - - תודה.
<הילית שמואלי: לי קוראים הילית שמואלי.
<עופר סופר: למה את לא בוכה היום?
<עופר סופר: מה קרה?
<קריאה: לבכות, לבכות.
<עופר סופר: למה את לא בוכה?
<הילית שמואלי: הם לא רוצים לתת לי לדבר בכוונה - - -
<קריאה: תתחילי לבכות, לא - - -
<הילית שמואלי: אז אני אתחיל כי הם בכוונה לא רוצים שאני - - -
<אריק הררי: תתחילי לבכות.
אלי אלאלוף: חבר'ה, חברי הכנסת, תהיו רגועים.
<הילית שמואלי: זה לא חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: תאפשרו לה.
אלי אלאלוף: הגברת הילית שמואלי, בבקשה, ואל תפריעו לה, בבקשה.
<אריק הררי: למה לא?
אלי אלאלוף: מי שרוצה להפריע לה שייצא עכשיו, בלי בדיחות.
אלי אלאלוף: אין לי מצב - - -
<אריק הררי: אני לא רוצה בדיחות, אבל יש פה השגות לגבי דברים שהיא אומרת.
<אריק הררי: אתם אומרים - - -
<עופר סופר: - - -
אלי אלאלוף: היא תדבר קודם כל ואני מזהיר אותך.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, הגברת הילית שמואלי.
<הילית שמואלי: לי קוראים הילית שמואלי, אני אימא לילדה בעלת צרכים מיוחדים, סיעודית לחלוטין, ואני לפני שנתיים חליתי וגם אני על כיסא גלגלים.
<הילית שמואלי: עכשיו שתינו בבית.
<הילית שמואלי: ואני חייבת לציין שאני כן הולכת בראש מאוד מורם עם הרצון לקצבת נכות בגובה שכר המינימום – עכשיו, מצדי.
<הילית שמואלי: אני מאוד רוצה אותה עכשיו.
<קריאה: היא עוד לא התחילה לבכות - - -
<הילית שמואלי: ואני רוצה לומר שאחד הדברים הכי קשים שאפשר לחיות מהם לאורך שנים זה להיות אדם - - -
<הילית שמואלי: אחד הדברים הכי קשים לאורך שנים זה לחיות בעוני, באמת בעוני.
<הילית שמואלי: אנשים מכירים אותי.
<הילית שמואלי: והעוני הוא דבר נוראי, כי הוא לא נותן לך את היכולת גם לפתח את הילדים הבריאים שלך בבית, ולי יש עוד ילדה בריאה.
<הילית שמואלי: ועכשיו כשאני נכה, אז העוני ממש מורגש.
<הילית שמואלי: ואני יכולה לומר במאה אחוז שגם אם אני נורא רוצה קצבת נכות בגובה שכר המינימום היום, אני לא יכולה להרשות לעצמי לחכות יותר זמן, כמו שאמרת חבר הכנסת אילן גילאון וכמו שאמרת חבר הכנסת דוד ביטן ומר אבי ניסנקורן וכולכם פה.
<הילית שמואלי: אני, אישית, לא יכולה להרשות לעצמי לחכות: החובות תופחים, התרופות תופחות - -
<קריאה: 300 שקל יעזרו לך?
<עופר סופר: 340 שקל יעזרו בחודש?
<עופר סופר: איזה יעזרו - - -
<הילית שמואלי: - - הדברים מאוד-מאוד קשים, ואני לא יכולה להמתין ולקבץ נדבות בין עמותות לבין עזרה של אנשים.
<הילית שמואלי: זה כל שקל - -
<קריאה: בצומת.
<הילית שמואלי: - - בשבילי הוא הון תועפות.
אלי אלאלוף: הגברת נעמי מורביה, בבקשה.
<קריאה: - - - בצומת - - -
<קריאה: כל הכבוד, לא - - -
<קריאה: אז את ישבת בצומת - - -
<הילית שמואלי: מי שאמר את זה - - -
<הילית שמואלי: - - -
אילן גילאון: מי אמר "בצומת"?
<הילית שמואלי: לא.
<הילית שמואלי: אלה, פה.
אילן גילאון: תוציא אותם.
<הילית שמואלי: פה, פה.
אילן גילאון: צא החוצה.
<הילית שמואלי: אמר לי ללכת לצומת.
<הילית שמואלי: כן, זו הדרך של אנשים להגיד - - - (אחד הנכים מכה נכה אחר.
<הילית שמואלי: צעקות והמולה בחדר הוועדה.
<הילית שמואלי: סדרנים מפרידים בקטטה)
<הילית שמואלי: שמחה - - -
<קריאה: וואו, מה זה?
<אריק הררי: זוז.
<קריאה: אריק, אריק, אריק, אריק, די, די, אריק, אריק - - -
<אריק הררי: אני אדקור אותו, אני אדקור אותו.
אלי אלאלוף: תוציא אותו, בבקשה.
<קריאה: אריק, אריק, אריק, אריק - - -
אלי אלאלוף: תוציאו אותו, בבקשה, ותעצרו אותו.
אלי אלאלוף: לעצור אותו.
<קריאה: גם הסדרן.
<קריאה: כי הסדרן גם נפגע.
אלי אלאלוף: תוציאו אותו ותעצרו אותו.
<קריאה: אריק, אריק - - -
<קריאה: אריק - - -
<אריק הררי: מי אתה?
<אריק הררי: כל רגע אתה סותם לנו את הפה?
<עופר סופר: - - - מי אתה - - - את הפה?
<אריק הררי: למה אתה - - -?
<עופר סופר: מי אתה - - -?
<עופר סופר: מי אתם?
<עופר סופר: - - - מי אתם?
<עופר סופר: אין לכם לב בכלל.
<אריק הררי: וואלק, אל תסתום את הפה כל היום.
<אריק הררי: אתה מדבר - - - ואני סותם את הפה.
אילן גילאון: כבר קיבלת את השואו שלך לטלוויזיה, אתה יכול לצאת עכשיו.
<אריק הררי: מה זה?
אלי אלאלוף: טוב, חברים.
אלי אלאלוף: אדוני, אתה יוצא?
<אריק הררי: ניסנקורן, אתה - - - 100 מיליון שקל בפעימה הראשונה - - -
אלי אלאלוף: רגע, אתה לא יוצא?
אלי אלאלוף: טוב, חברים, הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: בפעם הבאה אנחנו נתכנס רק בין חברי כנסת.
<קריאה: לא, לא, לא, לא - - -
<קריאה: אתה לא סוגר את הישיבה.
<עופר סופר: - - - לא יהיה ולא תצאו היום מהכנסת.
<עופר סופר: היום יהיה פה - - -.
<עופר סופר: היום יהיה פה טרור.
<עופר סופר: זה מה אתם רוצים, זה מה יהיה.
<עופר סופר: - - -.
<עופר סופר: לך, לך, תצא - - - תצאו.
<קריאה: איפה המשטרה?
אילן גילאון: עזרתם - - -.
אילן גילאון: קידמתם את הנושא בצורה יוצאת מן הכלל.
אילן גילאון: חבורה של אנשים אנוכיים, אגואיסטים.
אילן גילאון: שאתם רוצים פרסום, זה הכול.
אילן גילאון: - - - פרסום - - -
<עופר סופר: יש לך עשרה פרצופים, אתה.
<עופר סופר: עשרה פרצופים – פעם איתם, פעם איתנו.
<עופר סופר: כשאתה מדבר איתנו - - -
<עופר סופר: תתבייש.
<עופר סופר: - - - אנשים לכלא.
סאלח סעד: - - -
<עופר סופר: תתביישו לכם.
<עופר סופר: אל תעשה לי ככה עם האצבע.
<עופר סופר: תתביישו.
<עופר סופר: מגעילים.
<עופר סופר: מי אתם בכלל?
סאלח סעד: - - - נזק לנכים.
סאלח סעד: אתם עושים נזק לנכים.
<עופר סופר: אנחנו עושים בשביל שההסתדרות תרוויח 20 מיליון שקל.
<קריאה: הם גונבים את הכסף ואנחנו - - -
<עופר סופר: זה מה אתם רוצים – שיהיה להם עוד מהכיס שלהם.
<עופר סופר: בשביל לתת עוד משרות.
<עופר סופר: מגעיל.
<עופר סופר: גנבת באשדוד את העירייה - - - אילן גילאון.
<עופר סופר: גילאון המגעיל.
<עופר סופר: אתם נגד הנכים.
<עופר סופר: - - - אתם נגד הנכים.
<עופר סופר: אבל היום יהיה טרור.
<הילית שמואלי: עופר סופר - - -.
<הילית שמואלי: עופר, צא החוצה.
<קריאה: עופר סופר, צא החוצה.
<הילית שמואלי: עופר, עופר סופר, צא החוצה.
<קריאה: עופר, תצא החוצה.
<הילית שמואלי: עופר - - -.
<הילית שמואלי: עופר - - -
מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, אני אפתח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית.
מירב בן ארי: היום ה-25.12, ז' בטבת תשע"ח.
מירב בן ארי: הועדת משנה תדון בשני נושאים: 1.
מירב בן ארי: אנחנו נעקוב אחרי התכנית הלאומית ונשמע דיווחים של הרשויות ולאחר מכן נעסוק בנושא של מדיניות המשטרה, המשרד לביטחון פנים, במפגש עם צעירים חסרי בית.
מירב בן ארי: אני קודם כל רוצה לברך את הנוכחים, הרבה זמן לא התכנסנו, שלום לכולם, לכל מי שהגיע, גם למשרדים, רשויות וכמובן לחבר'ה מהעמותות.
מירב בן ארי: אנחנו לא התכנסנו גם בגלל העניינים האישיים שלי אבל גם בעיקר בגלל שרצינו לתת לתכנית להתגלגל.
מירב בן ארי: יש מקומות שאנחנו באמת התקדמנו יפה ויש מקומות שעדיין אנחנו תקועים.
מירב בן ארי: יצא ככה שיש חורף כזה, כמו שאומרים, חצי כוח, אבל זה לא סיבה כמובן לא למצוא את התנאים מה גם שבאמת באמת תקצבנו לזה הרבה כסף שרובו, לצערי, לא בוזבז, ולכן ביקשתי לכנס.
מירב בן ארי: אז אנחנו קודם כל נתחיל מהמצב ברשויות ולאחר מכן נעסוק בנושא של המשרד.
מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל עם עיריית ירושלים, בבקשה.
<יהודית גבאי: אני מנהלת מחלקת נוער וצעירים בעיריית ירושלים, אגף הרווחה.
<יהודית גבאי: ההתפתחות המשמעותית והאחרונה היא פתיחת השלטר לצעירים והרחבת השלטר לצעירות.
<יהודית גבאי: אני מניחה שעלם ירחיבו ויפרטו אבל אנחנו פתחנו יחד עם עמותת עלם, הרחבנו את השטר ל-24/7 במבנה חדש מאוד מרשים.
<יהודית גבאי: היו לנו אתגרים בקיץ, מאוד מאוד, הגיעו גם לתקשורת, בגין השכנים - - -
מירב בן ארי: כן, אנחנו תיכף נתייחס לתופעה של מה שהיה בירושלים.
<יהודית גבאי: כן, אוקיי, אחר כך נדבר אבל בעיקרון כן התחילה ההרחבה של ה-24/7 ובעצם באוגוסט פתחנו את השלטר לצעירים בנים .
מירב בן ארי: לקחתם את המבנה של גלגל פיזית?
<יהודית גבאי: זה מבנה חדש - -
מירב בן ארי: של הבנים?
<יהודית גבאי: - - הבנים, כן.
מירב בן ארי: קודם כל בוא נדבר על הבנים כי הבנים זה הפעלה של הרשות.
<יהודית גבאי: נכון, אנחנו מפעילים את זה, לקחנו את המבנה של גלגל באופן זמני.
<יהודית גבאי: אנחנו לקראת סיום שיפוצים של המבנה קבע שהוא נמצא בבית תלפיות.
מירב בן ארי: לקראת סיום השיפוץ.
<יהודית גבאי: ממש לקראת סיום השיפוץ - - -
מירב בן ארי: זאת אומרת שכניסה משוערת של החסרי בית?
<יהודית גבאי: קודם כל אנחנו כבר, זה פעיל, זאת אומרת אנחנו באוגוסט פתחנו, באוקטובר גם פתחנו ללינה.
<יהודית גבאי: יש לנו כרגע כ-10 צעירים שישנים שם באופן קבוע.
<יהודית גבאי: סך הכל מאז שפתחנו עברו שם כ-50-60 צעירים.
<יהודית גבאי: למבנה קבע אנחנו אמורים לעבור בטווח של החודש.
מירב בן ארי: ואז המבנה קבע הזה בעצם יתן מענה 24/7 וכמה מיטות?
<יהודית גבאי: 15 מיטות.
מירב בן ארי: וזה רק בנים?
<יהודית גבאי: רק בנים.
מירב בן ארי: אוקיי, יפה.
מירב בן ארי: אז מבחינת המקום אתם מאורגנים.
מירב בן ארי: עכשיו בוא נדבר רגע על הבנות, גם נעשה התייחסות לאירועים שהיו שם בחוץ.
מירב בן ארי: אני גם דיברתי עם עמותת עלם ועם העיר, הבנתי שאתם מעורבים שם בצורה טובה מאוד.
מירב בן ארי: אז בואי נתייחס רגע לבנות, הבנות נפתח לפני חודשיים?
<הדס גול: אנחנו עברנו למבנה החדש בחודש יוני והרחבנו בהדרגה עד לעבודה 24/7 כבר מספטמבר.
<הדס גול: כמו שנאמר כאן היה לנו קצת אתגרים עם השכנים ומשהו כמו חודש-חודש וחצי שהיו שם קצת חיכוכים וחוסר הסכמות אבל אני חושבת שבחודשיים האחרונים הושג שם שקט.
<יהודית גבאי: הערכות מאוד מאוד רצינית - - -
מירב בן ארי: יחד עם המשטרה.
<יהודית גבאי: עם עיריית ירושלים, עם המשטרה, משרד הרווחה כמובן.
<יהודית גבאי: הגיע עד לכדי גיוס של שומר שנמצא שם בתוך המרחב.
<יהודית גבאי: יש לנו את האתגר למימון שלו, אתגר חיצוני, יש לנו בעיה עדיין עם זה, זה התנאי היחידי שאפשר לנו באמת להשאר שם במבנה.
<יהודית גבאי: כי הדיירים בשום צורה לא הסכימו באמת לאפשר את ההמשך של השהות של השלטר שם.
<יהודית גבאי: אני רק אגיד, אני אומרת שוב, היו אתגרים מאוד משמעותיים והשומר הוא כן פונקציה שהוא לצורך העניין יצר עכשיו את השקט, לא רק, נעשו פעולות בתוך - - -
מירב בן ארי: אני רוצה רגע שאת תתייחסי רגע למשרד הרווחה, אני רוצה רגע להבין משהו.
מירב בן ארי: אני הייתי שם, ביקרתי אחרי חודש שהמקום נפתח, עכשיו שמחתי לשמוע שזה עובר ל-24/7.
מירב בן ארי: הסיפור הזה עם השכנים והאירועים שראינו גם בטלוויזיה והנושא הזה של הזנות שהייתה שם מחוץ לשלטר, מעבר לעניין של השומר, הרי השומר הוא נמצא בכניסה, מה קורה מסביב, האם יש לנו איזה שליטה, האם המשטרה מעורבת שם.
מירב בן ארי: כי התלונות של השכנים היו שהם נכנסו להם לבניין.
<יהודית גבאי: אנחנו קיימנו בעיריית ירושלים, גייסנו את כל השירותים, גם מנהלי השירותים הרלוונטיים העירוניים, את הביטחון, המשטרה.
<יהודית גבאי: אנחנו קיימנו מפגשים עם הדיירים, ערכנו שם סיור, ביקרנו אצלם, נפגשנו איתם, יצרנו באמת, בנינו איתם והתחייבנו, העמותה והרשות, שאנחנו כן ננסה, יצרנו איזשהו מבנה, מערך כזה שבו אנחנו באמת מתייחסים - - -
מירב בן ארי: מה עשיתם ממש מפגש תושבים?
<יהודית גבאי: מפגש תושבים, כן, עם הנציגים של התושבים, זה אזור מאוד יוקרתי ויש אנשים שקנו בתים במחירים מאוד מאוד - - -
מירב בן ארי: מעל המדרחוב.
<יהודית גבאי: מגדלי הנביאים זה נקרא.
<יהודית גבאי: בכל אופן, מה שעשינו בנינו רצף שבו גם העמותה מצדה עשתה סיורים, קידום נוער שזה אצלנו בעירייה, גם עשו, נכנסו.
<יהודית גבאי: זאת אומרת בנינו איזשהו לו"ז כזה שאנחנו בעצם עוטפים את המקום - - -
מירב בן ארי: כמה בנות יש עכשיו בשלטר?
<הדס גול: בעיקרון יש לנו 16 מיטות אבל התקופה האחרונה הייתה עמוסה מאוד, השלטר בתפוסה מלאה ואפילו יותר, היו לילות של גם 22 ו-23 צעירות.
מירב בן ארי: איפה אתם מלינות?
<הדס גול: על מזרנים.
מירב בן ארי: זאת אומרת שיש 16 מיטות אבל יש יותר מ-20 בנות - - -
<ר': מזרנים זה סבבה אבל אין מדריכות, יש מדריכה אחת על כל ה-30 בנות האלה.
<ר': נישן גם על הרצפה אבל שיהיה מדריכות, שיהיה מענה.
מירב בן ארי: תציגי את עצמך שיכירו, כי אני מכירה אותך.
<<ר': > אני ר' מהשלטר, כבר שנתיים ברצף והשלטר בתפוסה מלאה כרגע אבל אני יוצאת משם בקרוב כך שזה לא - - -
מירב בן ארי: את יוצאת לדירה?
<<ר': > כן, בזכותך כן.
מירב בן ארי: בסיוע בשכר דירה, בזכותך קודם כל.
<<ר': > נכון.
<יהודית גבאי: שזה באמת אחד האתגרים שלנו גם הפקק הזה או המעבר החוצה משני השלטר זה באמת העניין הזה של הסיוע בשכר דירה שאנחנו צריכים הרחבה של - - -
מירב בן ארי: הסיוע בשכר דירה הוא הורחב כבר.
מירב בן ארי: הבעיה זה מבחן התעסוקה שצריך - - -
<רעות גיא: לא רק מבחן התעסוקה אבל שיהיה רשום לפרוטוקול שמתוך 30 בקשות לסיוע בשכר דירה בירושלים היחידה שאושרה זאת ר'.
מירב בן ארי: שלכם- -
<רעות גיא: כן, בסדר אלה הצעירים - - -
מירב בן ארי: - - אבל לשמחתי כל הכסף חוסל על ידי עוד עמותות שנמצאות כאן.
<רעות גיא: שזה מצויין אבל לקהל היעד שבעצם משתמש - - -
מירב בן ארי: שהם קהל יעד של חסרי בית, הכל בסדר.
מירב בן ארי: שום שקל מהתכנית לסיוע בשכר דירה לא הלך למישהו שלא צריך.
<רעות גיא: מירב אני לא אומרת את זה בגלל זה אני אומרת אם אנחנו מסמנים את השלטר כפקק והמספרים רק עולים וצעירות רק יצרכו אותו יותר ויותר למעט ההערה החשובה של ר' שמדריכה אחת על 23 בנות זו בעיה אז אנחנו רק רוצים להגיד שזה מאוד משמח אותנו אבל היא הצעירה היחידה שהצליחה לממש את הסיוע.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד רגע משהו על התכנית לסיוע בשכר דירה.
מירב בן ארי: התכנית לסיוע בשכר דירה מוצתה עד תום.
מירב בן ארי: נשארו לנו על השולחן של ציפי 30 בקשות, נכון, אני יודעת, אני בעניינים.
<קריאה: מירב את מדברת על ה-2.5 מיליון ₪ שאת גייסת או תקציב אחר?
מירב בן ארי: את התכנית הזאת של 2.5 הגדלנו בעוד 2 מיליון לסיוע בשכר דירה, 1000 ₪ פעם בחודש לצעירים שיצאו מהשלטר וכבר עובדים.
מירב בן ארי: מה שרעות גיא אומרת שזה שיש הרבה חבר'ה שלא עובדים במבחן התעסוקה.
מירב בן ארי: אבל אחת ההתניות, עכשיו, אני אמרתי, שכל הכסף, 2.5 ועוד 2 ועוד הכסף שיגיע ל-2018 כולו מיועד לצעירים חסרי בית, כולו.
מירב בן ארי: מה שקרה זה שיש פה עמותות כמו אחות שנמצאים כאן והלל שנמצאים פה ואותות שהכסף כן הלך.
מירב בן ארי: נכון, צריך לחשוב איך לעשות את זה, מצד שני אתה נותן סיוע בשכר דירה אתה חייב שיהיה איזשהו מבחן תעסוקה כי בסוף זה לא רק השכר דירה, צריך גם כסף לחיות.
מירב בן ארי: רצית להעיר משהו, כן, משרד הרווחה.
<מורן מזרחי: מפקחת מחוז ירושלים, מחליפה את ציפי נחשון גליק, מנהלת השירות, היא לא יכולה הייתה להגיע.
<מורן מזרחי: אני רוצה להוסיף שלא רק סיוע בשכר דירה, יש עכשיו בכלל תכנית יתד והתקציבים הנוספים שקיבלנו אז אחד- - - וזה ממש על הקנה עם עיריית ירושלים להקים שתי דיוריות שאם אנחנו מדברים על רצף של מענים חוץ ביתיים ובקצה אחד של הרצף יש לנו את השלטר, את הלנת החירום ובקצה השנה יש לנו סיוע בשכר דירה - - -
מירב בן ארי: אני אסביר מה זה דיורית.
מירב בן ארי: תסבירי למי שלא מכיר.
מירב בן ארי: קודם כל יש כבר דיורית אחת של חרדיות בירושלים של אותות.
<מורן מזרחי: שבמרץ הקרוב זה היה בפיילוט עם ביטוח לאומי, הם יוצאים ועיריית ירושלים לוקחת על עצמה את ההפעלה והם הפעילו דיורית נוספת במגזר כללי לצעירות.
<מורן מזרחי: לכן זה מענה דיור נוסף שאנחנו נפתח בקרוב ודירת מעבר.
מירב בן ארי: תסבירי להם מה זה דיורית.
<מורן מזרחי: אם אנחנו מדברים על רצף של מענים חוץ ביתיים אז אמרנו שבקצה האחד זה הלנות החירום שעובדות ופועלות ובקצה השני זה סיוע לשכר דירה, צעירות עם תעסוקה ויכולת להחזיק את עצמן.
<מורן מזרחי: ברצף הזה יש לנו דיורית, היום אנחנו מקיימים כמה מודלים כאלה, אחד בירושלים במעונות אידלסון - -
מירב בן ארי: ובתל אביב במעונות אוניברסיטת תל אביב.
<מורן מזרחי: ובבאר שבע במעונות בבאר שבע.
<מורן מזרחי: שהרעיון הוא - - -
<קריאה: מה זה אומר קורת גג בעין?
מירב בן ארי: זה אומר שהיא באה מהשלטר עוברת לדיורית.
מירב בן ארי: שם מתחיל ממעסיק ידידותי שמוצאים לה, עד מדריכה אחת לכמות - -
<קריאה: שמלווה.
מירב בן ארי: - - נכון.
מירב בן ארי: ומי שעוברת - - - המטרה שלנו לשחרר את אותן צעירות וצעירים שמסתגלים ועובדים ולהעביר אותם לסיוע.
<מורן מזרחי: שיש להם - - - תפקוד.
<מורן מזרחי: באמצע יש לנו את ההוסטלים שיש את הנציגים שלהם, דירות המעבר אז ככה - - -
מירב בן ארי: אוקיי אז מבחינת ירושלים?
<מורן מזרחי: יש תשתית של מענים, יוצרים כרגע תשתית של מענים חוץ ביתיים לצעירים וצעירות.
<קריאה: ומה קורה למי שלא גר בירושלים.
מירב בן ארי: עכשיו אנחנו נעבור הלאה.