GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: ראינו הממשלה ניסתה, והתגייסה ונתנה פתרון, אבל לא קיבלו את זה.
אברהם נגוסה: אם כך, הפתרון הוא ללכת לבית משפט.
איתן כבל: חאג', בבקשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה לשני יושב-הראש.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא דיון ראשון שאני משתתף בו בנושא הזה, היה דיון קודם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנתונים אומרים ש"נגב קרמיקה" היא לא מפסידה, המפעל כנראה שתוכנן להפסיד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי לא יכול להיות בתקופה של פחות משישה חודשים מגיעים למסקנות שצריך לסגור את המפעל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שקנה "נגב קרמיקה" הוא קנה את השם כדי להמשיך לייבא ולסגור את המפעל, זה התכנית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: השם של המעשה הזה נקרא רמאות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא באו לקנות את המפעל בידיים נקיות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני חושב שבית-המשפט צריך להעלות את הנושא, את התביעה נגד הבעלים האלה שהם באו כאשמים, והם צריכים להיות מואשמים ברמאות, שהם לקחו דברים ברמאות שהם לא שלהם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לפחות שבית-המשפט צריך לראות במסגרת המשפטית איך להגיע לזה שיחייב אותם לסגור.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה קנית מפעל ברמאות, בצורה לא נכונה, אז אתה לא יכול לבוא ולסגור אותו, יש קונים אחרים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, שיבואו ולא ידברו על תכנית הבראה, צריך לבוא עם תכנית הפעלה, כי תכנית ההבראה, השם שלה – כמה נפטר ולמה נפטר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: צריכה להיות תכנית הפעלה כי יש קווי ייצור שהם קיימים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש את המשחק הזה שהשאירו את התוצרת בתוך המחסנים ולא מכרו אותה החוצה כדי להגיד שאין, כאילו אין דרישה, אין אנשים שרוצים לקנות אותה, ואז מכרו אותה בכמה שקלים, שמונה שקלים או עשרה שקלים למטר רבוע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מכרו למקומות אחרים כדי לבוא ולהגיד תשמעו, זה לא רווחי, אז הכוונה הייתה בכוונה תחילה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר ככה – הם קנו את השם "נגב קרמיקה" אם ירצו לסגור את המפעל, משרד הכלכלה צריך לבדוק את הדרך איך להוציא אותם גם משם "נגב קרמיקה", כי השם הזה התחיל עם המפעל ולא עם החנויות, והחנויות הן מרוויחות דיי טוב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר את הענף ואני מכיר את המחירים שלהם, והמחירים שלהם גבוהים מאוד.
איתן כבל: ביקשנו מאופק נגאוקר בן 21 בנו של דוד.
<אופק נגאוקר: מכובדיי, אני חייב לציין שאני לא אחד שיודע לדבר כל כך, אבל אני חייב קודם כל להיגד תודה רבה לגברת לאה ורון, לחבר הכנסת איתן כבל, לחבר הכנסת אלי אלאלוף, ובראש ובראשונה לירון מזוז שנתן לי את הזכות לדבר.
<אופק נגאוקר: יש לי קודם כל שאלה לבנק ישראל.
<אופק נגאוקר: אתם אומרים שאתם לא יודעים, הפקדתם כסף כדי לפתוח את המפעל, נכון?
<אופק נגאוקר: אם נתתם את הכסף, מה היה לגבי העובדים?
<אופק נגאוקר: מה היה ההסכם?
<אופק נגאוקר: האם שהמפעל ימשיך לעבוד?
<אופק נגאוקר: ואם לא, איך זה הגיוני שנתתם למפעל לעבוד בלי להבטיח לעובדים שהמפעל ימשיך לעבוד?
<אופק נגאוקר: יש לי שאלה אליכם תעני לי.
<אופק נגאוקר: איך המדינה מסכימה לחברה שאפילו היא לא באה לפה לראות את העובדים.
<אופק נגאוקר: אני הייתי חייל, אני צריך להביא את הכסף לאבא שלי, את המענק שלי – לא נורא, נפצעתי בשרות, הכול בסדר.
<אופק נגאוקר: נפצעתי בשרות ואני צריך את הכסף שלי לאבא שלי כי אין לו כסף לאכול בבית.
<אופק נגאוקר: איפה פה הכנסת?
<אופק נגאוקר: העובדים?
<אופק נגאוקר: איפה כל מי שאחראי פה שמוכן להסתכל בעיניים לעובדים?
<אופק נגאוקר: מוכן פה להסתכל לי בעיניים ולהגיד שהוא עשה באמת מה שצריך בשביל העובדים?
<אופק נגאוקר: זו השאלה שלי, איפה המדינה פה בראש ובראשונה לפני הכול.
איתן כבל: תודה לך על הדברים שבאו מן הלב.
<יעקב צרפתי: קשה לי לדבר אחרי שאני שמעתי אותו, אבל אני אנסה.
<יעקב צרפתי: "נגב קרמיקה" זה מפעל היי-טק לכל דבר.
<יעקב צרפתי: אנחנו לא מסכנים.
<יעקב צרפתי: המפעל הכי טוב בארץ, תקשיבו, זה מפעל שהוקם – אני מאמין שיש פה כמה שהיו במפעל הזה.
<יעקב צרפתי: זה מפעל שאין דברים כאלה בכל אירופה.
<יעקב צרפתי: אתה נכנס לשם, אתה רואה מפעל שמייצר שש מיליון מטר בשנה, ויכול לייצר את המוצרים הכי טובים בעולם.
<יעקב צרפתי: באו החבר'ה האלה, אני לא יודע איך לקרוא להם.
<יעקב צרפתי: תשמע, אני לא אתפלא, תאמין לי, אתמול אמרתי את זה בשביל השר.
<יעקב צרפתי: היה אצלנו שר החקלאות, אמרתי לו, כל מיני מחשבות עולים בראש, לך תדע, עשו איזה עסקה עם תורכיה עם סין.
<יעקב צרפתי: אנחנו נסגור פה את המפעל, אתם תייבאו לנו במחיר הכי מוזל בשוק, ואנחנו נסגור את המפעל ואתם תזרקו את האנשים לכלבים – תאמין לי, גם זה יכול להיות.
<יעקב צרפתי: המפעל הזה, אתה יודע, כשהקימו אותו, אני אומר לך, כולם פה בכו, המשפחות, הילדים, הייתה חגיגה אחת שלמה.
<יעקב צרפתי: האנשים האלה באו להרוס אותו.
<יעקב צרפתי: אנחנו התחלנו ב-32 שקל למטר, היינו עובדים, הייצור שלנו היה על 32 שקל, כולם ידעו מזה.
<יעקב צרפתי: הם באו, בחמישה חודשים, הם הקפיצו אותו לכמעט 50 שקל בערך.
<יעקב צרפתי: הביאו לנו יועצת, היא רק הורסת, אתה לא מאמין.
<יעקב צרפתי: אתה נגנב.
<יעקב צרפתי: אתה אומר לה, מה את עושה?
<יעקב צרפתי: לא, אני יודעת מה אני עושה, אני הייתי בטבע, נתנה לנו שורה של מפעלים שהיא עבדה, אמרתי לה, אני לא אתפלא אם הם יסגרו יום אחד.
<יעקב צרפתי: אני אומר דבר כזה.
<יעקב צרפתי: אתם לא צריכים לשתוק, מצדי, אני אומר לכם, צריך לעשות חוק בזה הרגע.
<יעקב צרפתי: אנשים בירוחם צריכים לעבוד.
<יעקב צרפתי: אני לא מסכן, אני רוצה לעבוד.
מאיר כהן: זה נכון שהם מכרו את המחסנים לרשות הפלסטינית?
<יעקב צרפתי: באמת, אני רוצה להגיד לכם.
<יעקב צרפתי: היה לנו מחסן 800 אלף מטר, תקשיבו, אתם לא מאמינים באיזה מהירות הם רוקנו אותו.
<יעקב צרפתי: אתה יודע, לא האמנתי למלגזן.
<יעקב צרפתי: הוא אמר לי, כן, קונים בשמונה שקל, אמרתי לו מה, שמונה שקל?
<יעקב צרפתי: הוא אומר לי לא, זה כמו ביצת קינדר – בעל הבית אומר, לא יודעים מה יש בפנים.
<יעקב צרפתי: אמרתי לו מה זה מה יש בפנים?
<יעקב צרפתי: אנחנו מיינו אותם, זה סוג אל"ף, למה אתה מוכר בשמונה שקל?
מאיר כהן: למי הם מכרו?
<יעקב צרפתי: לרמאללה, לכל מיני.
<יעקב צרפתי: היא עשתה דלת מסתובבת, והיא חזרה לארץ.
<יעקב צרפתי: בן-אדם בתוך המפעל קנה ב-30 שקל מאותו ערבי, תקשיבו.
<יעקב צרפתי: חבל על הזמן.
<יעקב צרפתי: אני אומר לך, בן-אדם גונב, נכנס לבית הסוהר.
<יעקב צרפתי: אלה, האנשים האלה יושבים על גג העולם.
<יעקב צרפתי: אני אומר לכם, אי אפשר לעבור על זה לסדר היום.
<אופק נגאוקר: אני נראה לך עבריין, תסתכלו לי בעיניים פה, תגידו לי אם אני נראה עבריין.
<מיכאל ביטון: שוב, אני שמחה שהתכנסנו לכאן, למרות הנסיבות, אני אהיה מאוד קצרה ותכליתית.
<מיכאל ביטון: אני, למרות שאני מגיעה באמת לעזור, כל קבוצת עובדים שמגיעה לכנסת, אני לא מאמינה שצריך בכוח להחזיק מפעלים שלא רווחיים, זה לא יכול להחזיק לאורך זמן.
<מיכאל ביטון: אבל, זה לא המצב כאן.
<מיכאל ביטון: המפעל הזה מרוויח, יכול להרוויח, אולי לא כמו שהם רצו.
<מיכאל ביטון: אולי לא בקופה, אולי לא בחזירות, אבל מרוויח.
<מיכאל ביטון: לא הייתי באה לכאן להתעקש על מפעל שלא מצליח להחזיק את עצמו, ולא הייתי מבקשת מהמדינה להתערב על משהו שאין לו פוטנציאל עסקי.
<מיכאל ביטון: מבחינת הפתרונות, יש כאן סדר עדיפות מאוד ברור.
<מיכאל ביטון: נראה לי שעם הבעלים האלה, אין אפילו מה למרוח, זה לא יעבוד, ואם זה יעבוד עכשיו, זה יעבוד לעוד חודשיים, ונהיה שוב בדיוק באותה נקודה.
<מיכאל ביטון: צריך לפעול בכל הכוח למציאת רוכש חלופי.
<מיכאל ביטון: צריך לראות שבינתיים לא מפטרים את העובדים, ולא גורמים לנזקים בלתי הפיכים, כדי שלא להפוך את המפעל למפעל שלא אטרקטיבי לרוכשים.
<מיכאל ביטון: ואם זה לא עובד, אני מקווה שזה יעבוד, ומאמינה שזה יעבוד - החוק כבר קיים.
<מיכאל ביטון: הקרן קיימת מ-2016, יש אפשרות לתת את המפעל הזה לעובדים בנסיבות מסוימות.
<מיכאל ביטון: זה כבר קיים בחוק, לא צריך חוק חדש.
<מיכאל ביטון: אני מבקשת שאם לא מוצאים רוכש חלופי, הגיע הזמן להפעיל את האופציה הזאת.
<מיכאל ביטון: מלה אחרונה, וזה כן על עניין הענישה.
<מיכאל ביטון: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, הרוכש הזה ויולה ולרנר קיבלו הנחה של כ-400 מיליון שקל כשהם קנו את המפעל הזה.
<מיכאל ביטון: לא יכול להיות שהם יקבלו אותו וימשיכו הלאה כאילו לא קרה כלום, צריכה להיות לפחות נקודה שחורה שמדינת ישראל והבנקים לא יתנו להם שוב לעשות סיבוב - - -
נחמן שי: אני עכבתי אחרי כל הדיון, ואני לא יודע אם אני יכול להוסיף פה איזה תובנות שלא נאמרו קודם.
נחמן שי: אני חושב שנגענו בכל המרכיבים של המשבר הזה.
נחמן שי: יש פה דעה מוחלטת שצריך לסייע ל"נגב קרמיקה", אין פה בכלל גוונים.
נחמן שי: לא שמעתי דובר אחד שאמר, תשכירו את המפעל הזה ונעבור הלאה.
נחמן שי: זה נכון שמרכז השקעות מציע פיתוי מסוים, אבל אמרת יפה - זה לא יכול להיות שיסגרו מפעלים כדי שיפתחו חדשים - זה לא נראה לי פתרון.
נחמן שי: קודם כל, צריך לשמור על הקיים.
נחמן שי: אם יקומו חדשים, אדרבא.
נחמן שי: חוץ מזה, אנחנו רוצים לראות פיתוח והתקדמות, אנחנו לא רוצים לראות דריכה במקום, או הליכה אחורה.
נחמן שי: אני חושב שהמדינה, ירון, ידידי, לא עשתה את שלה בעניין הזה.
נחמן שי: יפה דיברת, אבל יותר כנציג של האופוזיציה כמו שציין אילן, ולא כמי שמייצג את הממשלה.
נחמן שי: הממשלה צריכה להיכנס לעובי הקורה, ולהתייחס אחרת לגמרי למפעלים שפועלים בפריפריה, אחרת לגמרי.
נחמן שי: אילו זה היה בתל-אביב, או באזורים שהם משופעי אפשרויות, היו 140 איש הולכים לבתיהם ורובם היו מוצאים ודאי תעסוקה – זה לא המקרה בדרום.
נחמן שי: לכן הממשלה לא יכולה להישאר אדישה.
נחמן שי: היא צריכה להיכנס לעובי הקורה ולפעול.
נחמן שי: כך אנחנו מצפים מממשלה לנהוג, לא פחות ולא יותר.
ירון מזוז: הממשלה לא נשארה אדישה.
ירון מזוז: ברגע שאתה רואה את השר אלי כהן שהוא שר הכלכלה, ונתן פתרונות, אתה לא יכול להגיד - - -
נחמן שי: יש לנו אחריות קולקטיבית למפעל הזה.
ג'מעה אזברגה: קודם כל, המפעל הזה הוא כזה - - - הבעלים קיבלו כסף מקופת המדינה.
ג'מעה אזברגה: הכספים האלה שקיבלו בהנחות שמעודדים מפעלים על מנת לפתוח בפריפריה, במיוחד בדרום.
ג'מעה אזברגה: קיבלו את הכסף הזה, הם צריכים להחזיר אותו לקופת המדינה, קודם כל אם הוא מתכוון להמשיך ולמכור את המפעל.
ג'מעה אזברגה: אם אני הבנתי נכון, גם אותו בעל המפעל הוא גם יבואן של קרמיקה על מנת להוזיל את המחיר.
ג'מעה אזברגה: למה שהעובדים לא יקנו את המפעל וגמרנו את העניין.
ג'מעה אזברגה: העובדים מוכנים לעבוד קשה.
איתן כבל: אני מציע הצעות קצת יותר - - - תבינו הכללים של הכנסת, העובדים צריכים פשוט לקום ולהשאיר אותנו כאן.
איתן כבל: אני לא רוצה שנגיע למצב הזה.
עמיר פרץ: אני אקצר.
עמיר פרץ: קודם כל, אני חושב שהעובדים צריכים להבין, שהעובדה שיושבים כאן שתי ועדות, זה לא דבר של מה בכך.
עמיר פרץ: זה גם ועדת העבודה והרווחה, וגם ועדת הכלכלה.
עמיר פרץ: זה אומר שפה מביטים על העניין כעניין לאומי, גם ההיבטים הכלכליים וגם ההיבטים החברתיים שלה.
עמיר פרץ: לצערי הרב, יושבי הראש, אני את העובדים האלה מכיר, מה שנקרא, בתהליך כמעט אני מכיר כל בן שנולד כאן, נדמה לי שהילד הזה נולד במאבק הקודם ב-2002, כאשר פעם אחת כבר המפעל הזה נסגר.
עמיר פרץ: אני מכיר אותם, ואני חושב שהעובדים האלה היו ראויים לקבל פה לא תעודה של מפוטר, אלא תעודת כבוד למה מדינת ישראל צריכה.
עמיר פרץ: איך אנשים שנלחמים על פת לחמם.
עמיר פרץ: אני אומר לך, אופק, אתה צריך להיות גאה.
עמיר פרץ: בכל הפגנה כשאני בא לעובדים, הדבר הראשון שאני מבקש מהם - לכו לילדים שלהם, תגידו להם שיהיו גאים כשהם רואים את ההורים שלהם נלחמים ברחובות כדי להתפרנס בכבוד, ולא כדי לקבל דמי אבטלה.
עמיר פרץ: ולכן, כך אתה צריך לשדר את זה – לאחים שלך, לחברים שלך.
עמיר פרץ: זה שהם נלחמים כדי להמשיך לעבוד, זה תעודת כבוד לנו, לכולם, לכל מי שעוסק בעניין.
עמיר פרץ: אני חושב שמה שההסתדרות עושה היום זה דבר חשוב.
עמיר פרץ: ידידנו, ארמונד לנקרי, אני פונה אליך.
עמיר פרץ: תגייס פה את כל הרוח הטובה.
עמיר פרץ: יש פה הרבה מאוד הצעות, אני בטוח שירכזו אותם ויהפכו אותם לתכנית עבודה של ממש.
עמיר פרץ: אני מבקש ממך, אדוני היושב ראש, להבין שהשיטה הזאת יכולה להפוך למגפה.
עמיר פרץ: אני זוכר שבפעם הראשונה כשהטייקון הראשון עשה תספורת בפנסיה כולנו הזדעקנו, אבל ראו לא קרה כלום.
עמיר פרץ: אז השני בא, ועשה גם תספורת.
עמיר פרץ: השלישי אמר, רגע, אם ההוא לקח מיליארד, אני מבקש שניים.
עמיר פרץ: למה לא אם זה הולך.
עמיר פרץ: השיטה הזו שיבואו בעלי הון שיש להם שליטה בענף מסוים ויקנו את מי שמייצר בישראל, וימצאו את עצמם לבד, אנחנו נהפוך בסוף למדינה של סוחרים וספסרים, ולא יישאר פה מפעל ייצור אחד.
עמיר פרץ: לכן, אדוני היושב ראש, אני מבקש להתמקד אולי בשני שינויי חקיקה.
עמיר פרץ: מה שבנק ישראל אמרו כאן, אני מבין את המגבלות.
עמיר פרץ: אנחנו צריכים מהיום והלאה לחוקק חוק שמסכום מסוים שבה יש מחיקת חובות, בנק ישראל צריך אישור מיוחד לתת, זה לא יכול להיות, זה כסף שלנו.
עמיר פרץ: אם מחר האוצר היה נותן להם 425 מיליון, כל המדינה הייתה עומדת על הרגליים.
איתן כבל: זה חלק מהמסקנות של ועדת החקירה.
עמיר פרץ: של מי הכסף הזה?
עמיר פרץ: זה לא אנחנו אותם פציינטים של הבנקים, אותם קליינטים של הבנקים שמשלמים בסוף על אותו כסף עצמו.
עמיר פרץ: לכן, בעניין הזה חייבים להסיק את המסקנות.
עמיר פרץ: הדבר האחרון שאני אומר, אין ספק צריכים להבין, היבוא הולך לקחת מאתנו את הכול.
עמיר פרץ: אני זוכר את המאבק - אתה היית איתן מול בייגה על ענף הלבידים.
עמיר פרץ: כולם אמרו מפעל אחד בלבידים בצפון, אין יותר לבידים בארץ, לא מייצרים יותר.
עמיר פרץ: לכן, העניין הזה גם לא יכול לעבור לסדר-היום.
עמיר פרץ: אני שוב פעם פונה גם לארמונד, גם פונה לאחרים, לראשי הערים שנמצאים כאן.
עמיר פרץ: חייבים להקים מטה מאבק.
עמיר פרץ: אני מוכן להיות שותף למטה הזה, לפעול גם ברשתות החברתיות מצד אחד כדי שהאיש הזה לא יוכל להסתובב במדינת ישראל, ומצד שני, לגייס את כל הכוחות כדי לשנות את רוע הגזרה.
עמיר פרץ: אסור לוותר.
יוסי יונה: באנו לכאן כדי להזדהות עם המאבק הזה, ולהיות שותפים לכל מאמץ שיש בידו כדי להבטיח את מקום התעסוקה של העובדים.
יוסי יונה: דבר נוסף, אדוני היושב-ראש, אנחנו רואים כאן איזושהי בעיה שהיא משקפת בעיה מבנית בדרום.
יוסי יונה: אני מעז לומר, דובר כאן, קואליציה ואופוזיציה.
יוסי יונה: אבל ודאי שיש כאן כישלון מהדהד של הממשלה כדי להבטיח מקורות תעסוקה בנות קיימא בדרום.
מיקי לוי: יש מהלך של השתלטות עוינת של השוק התורכי, ואני כבר שנה וחצי מדבר על כך.
מיקי לוי: השתלטות עוינת של השוק התורכי על מפעלים במדינת ישראל.
איתן ברושי: האוצר מכניס אותם.
מיקי לוי: ניסו להשתלט על מפעל המתכת בשתולה שפשט את הרגל והצלנו אותו פה בוועדות האלה.
מיקי לוי: ניסו להשתלט על פניציה – עכשיו פותחים את השוק התורכי ליבוא זכוכית.
מיקי לוי: מפעל הנחושת בשדרות, מתוך עשרה קווים, עובד קו אחד מפעל סנרג'י.
מיקי לוי: אני רוצה להיות ריאלי, אני מדבר במספרים, אני איש כלכלה.
מיקי לוי: אם לא נעשה מאמץ יחד עם ההסתדרות, משרד הכלכלה, למצוא קונה פוטנציאלי, להעביר כסף מהקרן שנמצאת בוועדת הכלכלה, לא נציל את המפעל.
<דוד פנקר: אני עובד במפעל 32 שנה.
<דוד פנקר: אני מכיר את הנתונים.
<דוד פנקר: המפעל לא מפסיד שקל.
<דוד פנקר: הסחורה שלנו נמכרת בין 10 ל-20 שקל יותר מהיבוא, קבלנים משלמים את זה, ויש לנו ביקוש לסחורה שלנו.
<דוד פנקר: מה שבעל הבית רוצה, זה לא את החנויות אפילו, הוא רוצה את המותג לוגו, כי על המותג לוגו הוא מקבל את הכסף.
<דוד פנקר: אנחנו רוצים ממנו את המותג לוגו להביא לנו אותו, אנחנו נתחרה, אנחנו מפעל שיודע להרוויח כסף.
איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם.
איתן כבל: אני אומר את הדברים בשמי ובשם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת אלי אלאלוף.
איתן כבל: תראו, קודם כל, שתי הוועדות האלה תלוונה מקרוב את כל העניין הזה.
איתן כבל: אם נידרש גם בשבוע הבא לקיים דיון נוסף, אנחנו נעשה זאת.
איתן כבל: יחד עם זאת אני רוצה להבהיר.
איתן כבל: למשרדי הממשלה חייב, אני אומר לכם את הדבר הבא – לא נסיים את הדיון הזה כאילו היה זה עוד דיון, עשינו וי והמשכנו.
איתן כבל: אני תובע, אני לא מבקש, אנחנו בשמנו כאן
איתן כבל: הוועדה תובעת שיוקם צוות לאלתר שמורכב ממנכ"ל משרד הכלכלה, מנכ"ל משרד האוצר, יושב-ראש האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות, נציג מטעם הכנסת שיהיה חלק בלתי נפרד שנחליט עליו אם זה יהיה אחד משני יושבי הראש, או עמיר או מי שמקבל עליו את ההחלטה שילווה מקרוב.
איתן כבל: אני אומר את זה לכם, זה בידיים עוד לפני שהתעסקנו בויולה ובבעלים.
איתן כבל: קודם כל שניתן לנושא תחושת דחיפות בלי שיוקם צוות כזה לאלתר בתוך כמה שעות.
איתן כבל: כל הדיבור שלנו כאן סביב השולחן הזה, אלה דיבורים ריקים שיורדים עם המים, לא מעבר.
איתן כבל: לכן אני אומר את זה לך, אדוני, נחום איצקוביץ, ידידי, זאת המשימה, אני מניח את זה לפתחך כראש המערכת ברגע הזה.
איתן כבל: יש כאן נציג האוצר, זו התביעה שלנו.
איתן כבל: אני מבקש מנהלות הוועדה שייצא מכתב לאלתר לשרים מיד בסיום הדיון הזה על הסיכום של הישיבה הזאת.
איתן כבל: נקודה נוספת - בנק ישראל.
איתן כבל: אנחנו נוציא אליכם פנייה, סודי לא סודי, אנחנו יושבים בוועדות הכי סודיות.
איתן כבל: אני לא ביקשתי שנעשה לזה פומביות ונוציא את כל החומר החוצה.
איתן כבל: אבל אנחנו תובעים בדיקה של הבנקים שהמפקחת על הבנקים, אני אדבר איתה בסיום הדיון, היא חלק בלתי נפרד מוועדת הכלכלה במסגרת תשלומי הסדרי החוב.
איתן כבל: אנחנו נבקש לדעת בדיוק מה היה שם, מה נקבע שם, והאם כאן לעשות סיבוב ציני, וכל אחד כאן השתמש בסופרלטיב – במרכאות – סביב האופן שבו ויולה התנהגה.
איתן כבל: גברתי, המפקחת על הבנקים, אנחנו תובעים לדעת האם היה סעיף כזה?
איתן כבל: האם הייתה התניה כזאת?
איתן כבל: ואם כן, אנחנו תובעים לבדוק את האפשרות למרות מה שאומר בצלאל.
איתן כבל: בצלאל, חייבים לבחון את כל האפשרויות, יכול להיות שחלקן לא תתממשנה, אבל שהם יידעו שאנחנו לא מתכוונים לעבור לסדר היום בשום שלב של העניין.
איתן כבל: נקודה נוספת – יש משקיעים ליולה.
איתן כבל: יש בנקים שנותנים כסף לויולה.
איתן כבל: אנחנו נסיר את המסך.
איתן כבל: אנחנו נברר מי המשקיעים ומי אלה שנותנים את ההשקעות ואת הכסף להפעלת ויולה.
איתן כבל: אנחנו נפנה אליהם, כי בסופו של עניין שיהיה ברור, הכנסת לא תיהפך למרמס.
איתן כבל: נדמה שכל אחת ואחד יכול לבוא ולזרוק אבנים על הבית הזה ולבזות אותו.
איתן כבל: זה מבחן לכולנו, ולא לחינם נמצאים מכל סיעות הבית.
איתן כבל: כל סיעות הבית נמצאות כאן.
איתן כבל: אני אומר את זה, לא ניתן שניהפך למרמס, לא בעניין כבוד, אלא זאת חובתנו.
איתן כבל: זאת העבודה שלנו.
איתן כבל: דבר אחרון, האופן שבו הציונות המנוולת, לפחות ממה שעולה כאן, בהתנהגות של הבעלים היא דבר שצריך להוקיע אותו בכל מקום, ולהעלות אותו בכל מקום שאנחנו יכולים להעלות אותו ולהציג אותו כדבר שאסור שייעשה.
איתן כבל: אתם באוצר חייבים לקבוע כללי משחק ברורים שאירועים מן הסוג הזה לא ישובו ויקרו.
איתן כבל: דבר אחרון – כחול לבן.
איתן כבל: השבוע אני גם מקיים בוועדת הכלכלה, ולא בפעם הראשונה, דיונים סביב כחול לבן של מרכז השלטון המקומי, יש כאן ראשי רשויות.
איתן כבל: אתם הכי בעייתיים, ואני אומר את זה בעדינות כלפיכם, ואין כמעט כוחות גדולים בחברה הישראלית שלא משתפים פעולה בעקיפין, ולעתים במודע בכך בעובדה שלא רוכשים כחול לבן.
איתן כבל: אני מדבר על מוצרים שהם זהים באיכות וזהים מחיר.
איתן כבל: לא ביקשתי שתהיה רכישה של דבר שהוא לא זהה באיכות.
איתן כבל: אנחנו נלווה מקרוב.
איתן כבל: ובעזרת השם אני מקווה שנעשה ונצליח.
אלי אלאלוף: במקביל יש דיון בוועדה הלאומית לנושא הקשישים והדיון היה מאוד חשוב.
אלי אלאלוף: יש לנו שלוש הצעות חוק ובהסכמת שלושת המציעים אנחנו רוצים לאחד אותן.
<נעה בן שבת: אם אפשר, בהמשך הדרך, אנחנו רוצים לראות לאיזה כיוון נלך כי שתי הצעות מדברות על הצמדת קצבת השירותים המיוחדים ויש את ההצעה של חבר הכנסת אילן גילאון.
אילן גילאון: אני מבחינה מתודית כמובן בעד לאחד את כל הצעות החוק.
אילן גילאון: לדעתי צריך קודם כל לעסוק בקצבה.
אילן גילאון: שאר האלמנטים שהוכנסו לתוך הסל הזה, נוצר איזשהו מצב שהוא מאוד מאוד קשה ובלתי אפשרי.
אילן גילאון: להזכיר לכולנו, לפני כניסת הפרופסורים לתמונה, אנחנו דנו בקצבה ובקצבה בלבד.
אילן גילאון: הצעת החוק הייתה פשוטה, בהירה וברורה כשמש.
אילן גילאון: דובר על כך שהקצבה שהיא היום 2,342 שקלים תהפוך ל-5,300 שקלים בפעימה אחת.
אילן גילאון: אני אומר מה היה.
אלי אלאלוף: השאלה אם מאחדים את ההצעות עכשיו או בהמשך.
אילן גילאון: אני רוצה להציע לסדר הדיון.
אלי אלאלוף: אני העליתי נקודה ואני רוצה שנתייחס לנקודה.
אילן גילאון: אני מציע שנדון בקצבה תחילה על פי הפשרות שעשינו ולא על פי החוק.
אילן גילאון: זאת אומרת, להכניס את כל האלמנטים לתוך חוק הקצבה על פי הפשרות שנעשו כאן ואז נוכל להמשיך להתקדם.
<קריאה: האם אפשר להתייחס?
אלי אלאלוף: תרשו לי לנהל את הישיבה וללכת על פי הסדר שקבענו מראש.
אלי אלאלוף: כרגע אני ממליץ למזג את שלושת ההצעות שקיימות כדי שנעבוד על כל הדברים, כולל מה שאמרת, אילן.
אלי אלאלוף: אנחנו נעבוד על זה לפי כל סעיף וסעיף שאנחנו יודעים לדון בו.
אלי אלאלוף: את זה נעשה.
אלי אלאלוף: כרגע עדיף שנדבר אחרי שהצלחנו למזג את שלושת ההצעות שונות כי אחרת כל אחד יתחיל לדבר על ההצעה הנפרדת שלו או החברים לא יתייחסו לדבר המאוחד.
אלי אלאלוף: אם אתם רוצים כחברי כנסת - - -
אילן גילאון: אבל שלושתן דנות בקצבת הנכות?
<נעה בן שבת: אחת דנה בקצבת הנכות ושתי האחרות דנות בקצבת השר"ם.
<נעה בן שבת: כולן באותו נושא.
אלי אלאלוף: כולן קשורות לנכים.
אילן גילאון: זאת בדיוק הבעיה מבחינת הדיון של המסגרת של ה-4,2.
אלי אלאלוף: תתייחסו, בבקשה.
קארין אלהרר: קודם כל, תודה רבה על קיומו של הדיון בתכוף לישיבה הקודמת.
קארין אלהרר: אני אומר שאני כמובן בעד מיזוג כי בדרך כלל זה מפשט תהליכים.
קארין אלהרר: אבל אני אומר שבמקרה שאנחנו דנים בו היום, אני קצת מבולבלת.
קארין אלהרר: זאת אומרת, אני לא מבינה למה אני ממזגת.
קארין אלהרר: הצעת החוק שהוביל חבר הכנסת יגאל גילאון מדברת על קצבת נכות כללית והיא דין נפרד.
קארין אלהרר: קצבת נכות כללית מגיעה לכל אדם שיש לו אחוזי נכות בביטוח הלאומי וזה בכלל תנאי סף לקבלת קצבת שר"ם.
קארין אלהרר: קצבת שר"ם, אלה תנאים אחרים לגמרי.
קארין אלהרר: קצבת שר"ם מדברת על אנשים שהם סיעודיים וזקוקים לסיוע בפעולות היום יום ובכלל הקצבה הזאת לא אמורה להגיע למחייתם של האנשים אלא אמורה להגיע למימון מטפל סיעודי.
קארין אלהרר: צודק אדוני היושב ראש שאומר שבסוף אנחנו מאגמים משאבים כדי לממן את המחיה והמחיה כוללת גם העסקת מטפל.
קארין אלהרר: אבל אולי תוכלו להסביר לי בעצם למה אנחנו ממזגים.
קארין אלהרר: יש איזו הצעה ממשלתית?
קארין אלהרר: אני מבינה שיש מתווה ולהבנתי יש גם בעיות במתווה.
קארין אלהרר: אני רוצה להבין, הבקשה למזג – לאן?
אלי אלאלוף: ההצעה השלישית היא של חבר הכנסת קיש.
יואב קיש: אני כמובן תומך במיזוג.
יואב קיש: אני רק רוצה לומר שההצעה שלי וההצעה של קארין זהות מילה במילה.
יואב קיש: עצם קארין לקחה את ההצעה שלי והגישה אחרי, בדיוק את אותה הצעה.
יואב קיש: אני מסכים עם מה שאמרה קארין, שמדובר בשר"ם.
יואב קיש: אני רק חושב, מה שגם אז סוכם, כשזה עבר את הטרומית, שהתקציב של התיקון הנדרש בהצעת החוק שלנו יהיה חלק מכל תקציב רפורמת הנכים.
יואב קיש: זאת אומרת, כבר אז בהגדרה, המקורות הוגדרו כך שיהיו ביחד ואמרו שבמסגרת העלאת הקצבה, גם יטפלו בנושא הזה.
יואב קיש: אני חושב שכדי לפשט את העניינים, מן הסתם בגלל שקישרו את הכול ביחד, ראוי שנדון כאן על הצעת חוק אחת ואני חושב שהבסיס שלה בסופו של דבר, אנחנו נלך עם המתווה וננסה כמה שיותר להיות מסונכרנים גם עם השר כץ וגם עם השר כחלון כדי שנוכל להעביר את זה בהסכמת הקואליציה ובהסכמת השרים.
יואב קיש: לכן אני מציע לאחד את כל הדברים האלה כן להוסיף התייחסות גם לנושא שר"ם בהצעה של קצבאות הנכים.
יואב קיש: בעניין הזה אנחנו מפשטים את הכול.
יואב קיש: אני חושב שלא הגיוני לדון כאן על הצעות שונות.
יואב קיש: גם אין לנו את הפריבילגיה מבחינת הזמן לעשות את זה.
קארין אלהרר: אבל אלה תקנות שונות.
יואב קיש: ברגע שאתה עושה עכשיו תיקון - - -
אלי אלאלוף: ברשותך, תרשה לי להשלים.
אלי אלאלוף: אנחנו נתייחס גם לשר"ם בדיון הזה.
אלי אלאלוף: אני הקשבתי.
אלי אלאלוף: אנחנו נתייחס ותהיה לנו עמדה ברורה בעניין הזה.
אלי אלאלוף: אם אנחנו נתחיל עם שלוש הצעות, כל אחד ידבר על ההצעה שלו ולא נגמור.
אלי אלאלוף: אני, כמו אילן ובתיאום מלא אתו, אנחנו רוצים קודם כל לדבר על הקצבאות.
יואב קיש: וגם נדבר על השר"ם.
אלי אלאלוף: אנשים כבר בדיונים קודמים, כולל נציגות של הנכים, דיברו גם על הסיפור של השר"ם.
יואב קיש: גם אם אלה תיקונים שונים, מה הבעיה?
אלי אלאלוף: אין שום סיבה שנשאיר כרגע שלוש הצעות שונות ולא נוכל להתייחס בצורה מסודרת ובצורה אחידה לשלושת ההצעות.
יואב קיש: אתה צודק במאה אחוזים.
קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אני רוצה רק לחדד.
קארין אלהרר: אולי היועצת המשפטית יכולה לסייע.
קארין אלהרר: התיקון לתקנות הביטוח הלאומי בדבר שירותים מיוחדים הוא בכלל לא תיקון שמוסיף כסף כרגע אלא הוא תיקון שאומר שכל עלייה בשכר המינימום, תהיה דלתא זהה, עלייה בקצבת השר"ם.
קארין אלהרר: אלה תקנות שונות, תקנות השר"ם, מתקנות גמלת נכות כללית.
קארין אלהרר: אני מנסה להבין האם בכלל פרוצדורלית ניתן למזג את הדבר הזה.
<נעה בן שבת: פרוצדורלית, אם הצעות החוק בונות הצעה אחת וכולן עוסקות בנושא אחד, נניח נושא גמלאות הנכים, אפשר למזג אותן.
יואב קיש: בדקנו את זה.
יואב קיש: זה שונה אבל אפשר.
<נעה בן שבת: זה אפשרי אבל יש כאן באמת שאלה אם התקרה אותה מעלים, אלה קצבאות שונות, זה נכון, זאת קצבת נכות כללית וזאת קצבת שירותים מיוחדים והן לא בהכרח זהים באוכלוסיות.
אילן גילאון: זאת כוונת מכוון.
אילן גילאון: אתם לא מבינים את זה?
<נעה בן שבת: הן חופפות בחלקן.
אילן גילאון: מי שסיבך את זה, הייתה לו כוונה ששום דבר לא יצא.
יואב קיש: אבל אילן, אתה מפשט עכשיו.
יואב קיש: כשאתה עושה דיון אחד, אתה מפשט.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על מיזוג של שלוש הצעות חוק להביא אותן כהצעה אחת.
<נעה בן שבת: אפשר לעשות את המיזוג הזה גם כשרואים עד הסוף איך ההצעה נראית ואז לראות אם אפשר למזג אותן.
יואב קיש: לא, הרי התהליך ייראה אחרת.
יואב קיש: זאת לא חכמה להגיד שנחכה ונראה.
יואב קיש: התהליך ייראה אחרת אם אנחנו ממזגים עכשיו, כן או לא.
קארין אלהרר: מה ייראה אחרת?
יואב קיש: התהליך של הוועדה הזו וכמות התשומות והזמן והמיקוד ייראה אחרת.
קארין אלהרר: מה יש להגיד כל כך?
יואב קיש: שההצעה שלי תמוזג ושלך, אל תמזגי אותה.
יואב קיש: התקציב של השר"ם, התחייבו לנו, לי התחייבו, שהתקציב יהיה חלק מהרפורמה של הנכים.
יואב קיש: אם אני לא נכנס לרפורמה של הנכים, לא בטוח שנקבל את השר"ם.
קארין אלהרר: אבל איזה תקציב אתה מקבל?
אלי אלאלוף: יש כאן תשובה אחת ואני לא יודע אם היא תהיה חכמה.
אלי אלאלוף: אפשר להתייחס להצעה אחת, זאת של אילן ולהצעות שלכם נתייחס בהמשך.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה לא נכון לעשות את זה.
אילן גילאון: חבר'ה, בבקשה מכולם, הקשבה.
אילן גילאון: בואו נהיה טיפה יותר פרקטיים.
אילן גילאון: לסבך את כל העולם ואשתו בתוך הצעת החוק הזאת, מי שסיבך וכביכול כאילו עכשיו אנחנו נלחמים על העניין של האנשים המבוגרים שבכלל לא הייתה שאלה כזו מלכתחילה.
אילן גילאון: הרי אנחנו עסקנו בקצבת הנכות.
אילן גילאון: מה שקרה לה קודם עם 2,342 שקלים, אמור לקרות לה עכשיו על פי המסגרת החדשה שאנחנו קובעים אותה.
אילן גילאון: ברגע שאני מכניס גם אוכלוסיות חדשות, גם טיפול בדברים אחרים שכולם יקרים לליבנו והם חלק מתוך רפורמת הנכים, זה במגמה אחת.
אילן גילאון: מי שעשה את זה רצה לדפוק את היכולת שלנו לקיים את קצבת הנכות.
אילן גילאון: זה מה שקרה.
אילן גילאון: כי אז יבואו אלה, והעיוורים הם לא חשובים?
אילן גילאון: והילדים לא חשובים?
אילן גילאון: הכול חשוב אבל הנושא, להזכיר לכולם, התחיל בגלל המאבק על קצבת הנכות.
אילן גילאון: טענתנו בחוק המקורי הייתה שהיום היא 2,342 שקלים, נשחקה כתוצאה מהצמדת הקצבה למדד יוקר המחיה כאשר שר האוצר דאז, ראש הממשלה היום, הצמיד אותה, ואנחנו רוצים לתקן את העוול.
אילן גילאון: באתי אני ואמרתי גם לשר האוצר, גם לראש הממשלה שאני רוצה 5,300 שקלים בפעימה אחת וזה הכי צודק שיכול להיות וגם הצבעתי על מקורות המימון.
אילן גילאון: אמר שר האוצר, לא, אנחנו צריכים ללכת ולהתדיין.