GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דורון יהודה: אני יצאתי נגד הנושא הזה להפגנה.
<דורון יהודה: יתר חבריי לא הצטרפו אלי אבל אני יצאתי להפגנה ואמרתי שמה שמתחילים ואומרים שזה רק לשנה, זה יהיה לכל הזמן וזה מה שבאמת קרה.
<דורון יהודה: קרה מה שאמרתי אז.
<קריאה: לא אמרת את זה בחיים.
<דורון יהודה: אני לא רוצה לומר שהייתה הסכמה של מטה המאבק.
<דורון יהודה: אז אל תוציא ממני דברים שלא רציתי לומר.
<קריאה: אתה משקר כל הזמן.
אילן גילאון: תפסיקו את הדיאלוג ביניכם.
אלי אלאלוף: אני מבקש בלי הערות אישיות.
<דורון יהודה: בשנת 2000, עת הייתה ההפגנה הגדולה, הייתה הפגנה מוצלחת מאוד ואז ביבי ביקש מאותו ארגון שעשה את המאבק הזה ואמר להם, חבר'ה, אני רוצה להקפיא לשנתיים ונתנו לו את ההסכמה וההסכמה התקבלה ומאז אנחנו סובלים בגללה.
<דורון יהודה: אני אומר שמה שהיום רוצים להגדיל, זה את הסכום שהיה חייב להיות עם ההגדלה.
<דורון יהודה: אל תשכחו שהנכים צורכים מזון אותו דבר כמו כל בן אדם והכול עלה.
<דורון יהודה: הם צורכים מים, חשמל, כל הדברים הם צורכים יותר מאשר צורך אדם רגיל.
<דורון יהודה: אם אנחנו מסתכלים על כל ההוצאות של הנכים, אנחנו רואים שהם לא יכולים להתקיים.
<דורון יהודה: אתם מדברים היום על מיליון ו-800 אלף אנשים שנמצאים בקו העוני.
<דורון יהודה: ילדים ובוגרים.
<דורון יהודה: ביניהם יש הרבה ילדים של הנכים שמתחילים לחיות בקו העוני כי אלה הסכומים שאתם מקציבים להם.
<דורון יהודה: לכן, בואו נעשה פעם אחת חשיבה אמיתית.
<דורון יהודה: צריך להעלות את השכר לנכים היום ל-5,300 שקלים ולא שקל אחד פחות, להשוות אותם לעובדים בדרגה הנמוכה.
<דורון יהודה: מה שקורה זה שאתם היום העליתם את שכר המינימום בארבע פעימות.
<דורון יהודה: בעוד חודש תהיה הפעם הרביעית.
<דורון יהודה: הנכים לא קיבלו את התוספות האלה.
<דורון יהודה: מצד שני, הם צריכים לשלם לעובדים שלהם את זה ולא שואלים אותם אם כן או לא כי אתם בבית הזה חוקקתם חוקים לפיהם אתם מחייבים אותנו לשלם ואין לי איך לשלם אבל אני חייב לשלם כי אתם חוקקתם חוקי עבודה שחלים על העובדים הזרים.
<דורון יהודה: אני צריך לתת לעובד את הכסף מהיכן שאין לי.
<דורון יהודה: אתם רוצים עכשיו גם להגיד שאתם נותנים לנו 300 שקלים, 300-400 שקלים בפעימה הראשונה, ואתם כבר לקחתם לנו 900 שקלים בהגדלה של שכר המינימום.
<דורון יהודה: לקחתם לנו 900 שקלים שלא קיבלנו עליהם כיסוי.
<דורון יהודה: פעם אחת קיבלנו כיסוי כי אבי ניסנקורן העמיד את זה במצב שאמר שאם לא יהיה, הוא משבית את המשק.
<דורון יהודה: פעם ראשונה היה טוב אבל מה קרה לשלוש הפעימות הבאות?
<דורון יהודה: אתם תגדילו בעוד 900 שקלים ועדיין לא הגדלתם כלום.
<דורון יהודה: לא הגדלתם.
<דורון יהודה: פשוט עבודה בעיניים.
<דורון יהודה: ישראבלוף.
<דורון יהודה: הם נשארים באותה קצבה כי אתם לא מעלים.
אילן גילאון: הפתרון יהיה כשהנכים יפסיקו להיות מעסיקים.
<דורון יהודה: עזוב עכשיו פתרון.
<דורון יהודה: אנחנו עכשיו מדברים על מה שקיים היום ולא על מה שאתה מתכנן.
<דורון יהודה: אנחנו מדברים על כך שהנכים היום, מה שלא תיתן להם, עדיין אתה לקחת יותר ואתה לא נותן להם פתרון.
<דורון יהודה: אם אתה תוריד ותעשה פעימות, אתה גומר את הנכה לגמרי.
<דורון יהודה: אני מלווה את הנכים לבית הדין לעבודה כשהעובד נוטש אותו ועוזב והוא הולך עם קו לעובד ותובע את הנכה במאות אלפי שקלים.
<דורון יהודה: נכים מוכרים את הבתים שלהם.
אילן גילאון: אנחנו לא זקוקים לשכנועים.
<דורון יהודה: הנכים מוכרים את הבתים.
<דורון יהודה: באים למשרד השיכון ואומרים להם לחכות ועכשיו יקבלו עזרה בשכירות ובעוד שנה-שנתיים ייתנו להם דירה.
אלי אלאלוף: אני חייב הערה מרכזית.
אלי אלאלוף: אני חושב שקצת מתחילים להתבלבל.
אלי אלאלוף: כאן אנחנו דנים לא על מצב הנכים בארץ שהוא קשה.
<דורון יהודה: זה קשור אחד בשני.
אלי אלאלוף: שמת לב שאני לא הפרעתי לך.
<דורון יהודה: עוד לא סיימתי את דבריי.
אלי אלאלוף: אני רוצה שתתחשב באחרים.
<דורון יהודה: אני אגע עכשיו בנקודות נוספות.
אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר לכולם.
אלי אלאלוף: אני מכיר את יהודה מספיק טוב.
<קריאה: באוזן אחת הוא לא שומע.
אלי אלאלוף: תאמינו לי שהוא שומע.
אלי אלאלוף: התכנסנו כאן לתיקון הקצבאות בלבד.
אלי אלאלוף: זאת לא ועדת חקירה על כל הבעיות של הנכים.
אלי אלאלוף: יש מקום לזה אבל כרגע אל תבקשו מאתנו לתקן את העולם.
אלי אלאלוף: תישארו בנושא של הקצבאות.
קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, הערה.
קארין אלהרר: זה נכון שהדיונים בוועדה כאן כנראה לא יתקנו את המצב כולו.
קארין אלהרר: מצד שני, כשאנחנו מקיימים דיון בהצעות ממוזגות, כשאנחנו שמים באותה מסגרת גם את העלאת קצבת הנכות וגם את העלאת קצבת השר"ם, יש צדק בדברים האלה.
קארין אלהרר: תראו, אני בעד.
קארין אלהרר: אמרתי.
קארין אלהרר: אני רוצה להעלות את קצבת הנכות הכללית ואני חושבת שזה דבר חשוב.
קארין אלהרר: לא פחות חשוב מכך מצבם של אנשים עם מוגבלויות שצריכים להעסיק עובד זר.
קארין אלהרר: יש צדק גדול בעובדה – ואני מקבלת פניות, אני מכירה את המצב הזה – שאנשים עם מוגבלות מוצאים את עצמם מדי יום עושים חשבון, אני עובר על החוק, אני יודע שאני עובר על החוק, אבל אחרי שתובעים אותם בבית הדין לעבודה, מי יממן את זה?
קארין אלהרר: מי אחראי לחגיגה הזאת?
קארין אלהרר: הדבר הזה אמור לקבל מענה, אדוני היושב ראש, בהצעה שקשורה בעדכון קצבת השר"ם.
קארין אלהרר: לכן אני חושבת, אדוני היושב ראש, שלא נכון לעשות מיזוג של הדבר הזה.
קארין אלהרר: אני אבקש רביזיה על ההצבעה הזאת.
<דורון יהודה: הדבר הנוסף שאני אומר.
<דורון יהודה: במתווה שהוצע לא נגעו בנכים שעברו את גיל 62 ו-67.
<דורון יהודה: לכן אני אומר שהנכים האלה חיים עם אותו סכום וצריך להגדיל להם באותה מידה שאתה מגדיל לנכים הצעירים יותר.
<דורון יהודה: אתה חייב להגדיל את זה גם לנכים הבוגרים יותר כי אצלם נושא התרופות וכל הדברים האחרים, הוא הרבה יותר גדול.
<דורון יהודה: קצבה של 2,300 שקלים לבוגר ולצעיר, לשניהם צריכים להעלות באותה מידה.
<דורון יהודה: אני רוצה שיעלו את השכר הזה לשכר מינימום מלא, 5,300 שקלים.
<דורון יהודה: זה הסכום שצריך לתת לנכים.
<דורון יהודה: בנוסף לכך, אני מתנגד לחלוטין לעניין שיחלקו את זה לארבע פעימות.
<דורון יהודה: חייבים לתת את זה בפעימה אחת, מקסימום, אם לא תהיה ברירה, בשתי פעימות אבל לא יותר כדי שזה ייכנס במסגרת התקציב של 2018-2019 ושזה ייכנס לספר התקציב.
<דורון יהודה: כרגע דנים ב-450 מיליארד שקלים, תקציב המדינה.
<דורון יהודה: אני מבקש שזה ייכנס למסגרת.
<דורון יהודה: גם שם ניתן להפעיל קצת לחץ ולהגדיל את הסכום.
<דורון יהודה: זה לא טאבו.
אלי אלאלוף: יש עוד אנשים כאן.
<דורון יהודה: משפט נוסף.
<דורון יהודה: יש לאפשר לנכים לצאת לעבודה מבלי שאתה תוריד להם כל פעם ותגיד להם עד לכאן ועד לכאן.
<דורון יהודה: תן להם ללכת לעבודה.
אלי אלאלוף: אין שום דבר אישי.
אלי אלאלוף: לא אני מוריד ולא אני מעלה.
אלי אלאלוף: זאת הכנסת.
<דורון יהודה: אתה היושב ראש.
אלי אלאלוף: אני לא מעלה ולא מוריד.
<קריאה: זאת הממשלה.
אלי אלאלוף: אל תהפכו את זה לדיון אישי.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד, חברים.
אלי אלאלוף: יש כאן כמה חברי כנסת שמבקשים את רשות הדיבור בגלל לחץ הזמן.
אלי אלאלוף: ברשותכם, היות וכל אחד לקח את הזמן שרצה, אני מבקש מכם.
אילן גילאון: דווקא זה מעניין.
אלי אלאלוף: אני מעדיף אבל יש לחץ של חברי הכנסת.
<קריאה: שיישארו וישמעו את כולנו.
אלי אלאלוף: לי אין בעיה.
<קריאה: יש נכים שעוד לא נשמעו.
אלי אלאלוף: אנחנו כאן עד 13:45.
אלי אלאלוף: חברים, תהיו סבלנים.
<אלכסנדר סיגלוב: אני מארגון כנף.
<אלכסנדר סיגלוב: חברים שלי אמרו דברים נכונים.
<אלכסנדר סיגלוב: אתה אדוני היושב ראש אמרת שאף אחד לא מופתע מהדברים האלה.
<אלכסנדר סיגלוב: אני רוצה להסביר למה אנשים צריכים לתמוך בנו.
<אלכסנדר סיגלוב: אני בחיים השחורים לא ראיתי שאני אהפוך לנכה ופתאום בשנייה אחת הפכתי לנכה.
<אלכסנדר סיגלוב: מי שתומך בנו היום, צריך לחשוב שאולי הוא תומך בעצמו בעתיד.
<שרון גור: יושבת ראש עמותת אסף.
<שרון גור: לדעתי בציבור יש התייחסות צינית ועוינת לנכים ולמאבק.
<שרון גור: אני שמחה שיש הירתמות נפלאה כזאת שבכל זאת מישהו ראה את המצוקה שלנו והגיע הזמן שנתקן את הדברים.
<שרון גור: הערה קטנה.
<שרון גור: יש קושי משמעותי לקבל קצבאות נכות.
<שרון גור: זה נראה כאילו כל מי שיושב כאן אלה נכים שנורא קל לקבל קצבאות נכות אבל נכים עוברים ויה דולורוזה כדי לקבל את קצבאות הנכות.
<שרון גור: הרבה מהחולים מדירים את רגליהם מהמוסד הזה בגלל הקשיים שמערים ביטוח לאומי על הנכים.
<שרון גור: ועדות על גבי ועדות, קושי משמעותי ובסוף מקבלים קצבאות מאוד נמוכות.
<שרון גור: יש אוכלוסיות בציבור שהמקסימום, הרף לקבל קצבה, הוא מאוד נמוך, נגיד ארבעים אחוזים, מה שלא מאפשר לקבל את הקצבה המלאה.
<שרון גור: לפי הנתונים עשרים אחוזים מקבלים פחות מהקצבה המלאה, כלומר, שברירי קצבה כאשר היום הסכום עומד על משהו כמו 1,400 שקלים ועם זה בטח שאי אפשר להתקיים למרות שבאמת הנכות שלהם היא קשה ומשמעותית והם לא יוצאים לעבודה.
<שרון גור: אני מניחה שזאת נגזרת מהסכום הבסיסי אבל אם 1,400 שקלים זה קצת יותר מחצי מ-2,300, אז אי אפשר שזה יהיה פחות משכר מינימום כדי לאפשר איזושהי התנהלות מינימלית בחיים האלה וצריך לבדוק מה קורה עם אנשים שמקבלים פחות אחוזי נכות יחסית נמוכים ובכל זאת הם צריכים למצוא איזושהי דרך להשתלב בחברה וזה מאוד קשה.
<שרון גור: המון אנשים לא מגיעים לוועדות בגלל הקושי שביטוח לאומי מערים עליהם.
<גיל גולדרייך: ארגון אחווה, ארגון רב תחומי לאנשים עם מוגבלויות.
<גיל גולדרייך: אני לא רוצה להאריך אבל אני הייתי רוצה ברשותך אדוני היושב ראש לדבר על נושא הדיסריגרד, על הנושא שאני חושב שאנחנו קצת מפספסים אותו.
<גיל גולדרייך: זה בהחלט נושא שהוא כן בסמכות הוועדה, הוא נושא שלא אמור להשפיע תקציבית.
<גיל גולדרייך: נכון להיום, לפי דיווחי המוסד לביטוח לאומי, סך הכול רק 5,000 נכים עוברים את הדיסריגרד של היום, שזה כ-2,800 שקלים.
<גיל גולדרייך: אני חושב שלא יקרה שום דבר אם יאפשרו לתת כאן מרווח.
<גיל גולדרייך: לא מדובר כאן בעומס תקציבי ולאפשר את הדיסריגרד לשכר הממוצע במשק.
<גיל גולדרייך: לא צריך לעשות אותו כשכר מינימום.
<גיל גולדרייך: לא יקרה שום דבר.
<גיל גולדרייך: אפשר לבדוק את זה עם משרד האוצר.
<גיל גולדרייך: אני חושב שזה באמת לא עומס תקציבי.
<גיל גולדרייך: הנקודה הנוספת שאני רוצה לדבר עליה.
<גיל גולדרייך: אני מצטרף לדעתם של כל חבריי בנוגע לפעימות.
<גיל גולדרייך: אותו מתווה שהושג בזמנו, שהוא אמנם שנוי במחלוקת, אבל אני חייב להגיד שבאותה תקופה בה הושג המתווה, עוד לא היה ידוע על עודפי התקציב המדהימים שיש היום במדינה.
<גיל גולדרייך: אני חושב שהמספר 4,2 מיליארד שקלים הוא לא מספר מקודש.
<גיל גולדרייך: אפשר בהחלט, אתם חברי הכנסת, תפעילו קצת לחץ על משרד האוצר.
<גיל גולדרייך: אני לא בטוח שנצא עם מלוא תאוותנו בידינו, אבל בהחלט זה לא מספר מקודש ובהחלט אפשר לתת קצבאות בגובה של שכר מינימום.
<גיל גולדרייך: הנקודה שהיא מאוד מאוד חשובה - וכאן אני כרגע לא נכנס לנקודה, האם מדובר בפעימה אחת או בשתי פעימות - היא שהכול חייב להיכנס למסגרת החקיקה ולמסגרת התקציב.
<גיל גולדרייך: אנחנו כארגוני נכים, ובנושא הזה אני חושב שיש תמימות דעים מקיר לקיר בקרב כל ארגוני הנכים, לא מאמינים בפעימות שלא ייכנסו לחקיקה מכיוון שהבטחות, שבענו מהן.
<גיל גולדרייך: אנחנו מאמינים רק בחקיקה.
<גיל גולדרייך: תודה רבה.
<נתנאל מיכאלי: אני מדבר בשם המטה הארגוני לחיים ברווחה ובכבוד.
<נתנאל מיכאלי: רציתי לדבר על שני נושאים.
<נתנאל מיכאלי: הנושא האחד הוא הדיסריגרד, בהמשך למה שאמר גיל, והשני הוא נושא הסכום הסופי.
<נתנאל מיכאלי: לגבי הדיסריגרד, אני אחדש כאן לאנשים שלא יודעים, זה לא אמור לעלות שקל אחד למדינה ואני גם אסביר למה.
<נתנאל מיכאלי: אם אתה מבטל את הדיסריגרד לגמרי, אתה מבטל את זה לאנשים שגם כך מקבלים קצבאות.
<נתנאל מיכאלי: זאת אומרת, אם הם לא יעבדו, הם יקבלו קצבה מלאה.
<נתנאל מיכאלי: זה אומר שהם חלק מהתקציב.
<נתנאל מיכאלי: זה אומר שהתקציב לא יצא והם כבר קיבלו את הכסף שלהם.
<נתנאל מיכאלי: בעצם העובדה שהם יקבלו כסף ממקור שכר אחר, לא מעלה למדינה בשקל אחד את העלות לגבי הנכה.
<נתנאל מיכאלי: לכן אני דורש ומבקש לבטל את הדיסריגרד לגמרי.
<נתנאל מיכאלי: אני נכה שעובד וויתרתי על עבודה שהשכר שלה קרוב ל-12 אלף שקלים בגלל הדיסריגרד.
<נתנאל מיכאלי: לדעתי זה לא עולה שקל אחד והסברתי לכם למה.
<נתנאל מיכאלי: בנושא קצבאות הנכות.
<נתנאל מיכאלי: לא יכול להיות שאפשר לחיות מ-2,100 שקלים או מ-2,400 שקלים או מ-3,200 שקלים או מ-4,000 שקלים או מ-4,050 שקלים.
<נתנאל מיכאלי: המינימום הוא 5,300 שקלים שזה השכר המינימלי למחיה ולא לפי מה שאני קבעתי אלא לפי מה שהמדינה קבעה.
<נתנאל מיכאלי: לדעתי זה הסכום שניתן להגיע אליו גם אם תהיה עוד פעימה אחת של עוד חצי שנה למשל.
<עמיחי תמיר: ארגון הנכים.
<עמיחי תמיר: מכניסים כאן יותר מדי דברים למשוואה מאוד צרה אבל בנושא השר"ם אני מתחבר לחלוטין לעמדתה של חברת הכנסת קארין אלהרר.
<עמיחי תמיר: זו קצבה ייעודית וצריך לדון בהצעת החוק בנפרד כמו שזה היה במקור.
<עמיחי תמיר: לגבי הדיסריגרד, צריך לאפשר לאנשים לעבוד ללא מגבלה.
<עמיחי תמיר: את חוק לרון צריך לתקן בצורה יסודית ולא לזרוק מספרים חסרי אחריות.
<עמיחי תמיר: אני אתמקד בנושא לשמו הגעתי והוא קצבת הנכות.
<עמיחי תמיר: יש הצעת חוק פשוטה של אילן גילאון, קארין אלהרר, דב חנין ויעל גרמן ואותה צריך להעביר הלאה מכיוון שהיא עברה בקריאה טרומית.
<עמיחי תמיר: אין לנו שום תיקון בשלב זה ואני מקווה שהוועדה תאשר את זה.
<עמיחי תמיר: כל דבר אחר, אנחנו נתנגד לו ונמשיך להיאבק כדי שהנכים במדינת ישראל יוכלו לחיות בכבוד.
<עמיחי תמיר: תודה.
<זאב קראוטהמר: פעיל המשמר החברתי אבל היום הגעתי לכאן כנציג נכי ומתמודדי הנפש.
<זאב קראוטהמר: רציתי לציין את העובדה שהקיפוח של מתמודדי ונכי הנפש מתחיל החל מוועדות הביטוח הלאומי, שם אנחנו מוכרים עם אחוזי נכות רפואיים.
<זאב קראוטהמר: משם זה ממשיך בדיור בקהילה שאנחנו משלמים עבורו מהקצבאות שלנו.
<זאב קראוטהמר: זה ממשיך גם במסגרות של מפעלים מוגנים שהשכר הממוצע שאתם קוראים לו דמי שיקום, מגיע ל-300 שקלים בממוצע כל חודש.
<זאב קראוטהמר: אין תנאי עובד-מעביד, אין תנאים סוציאליים ואני בגיל 32 נאלץ לחיות בבית של ההורים שלי, ואבא שלי חולה סרטן, אימא שלי חולת אסטמה ואני בזמן שאני צריך לטפל בעצמי, אני גם צריך לטפל בהם.
<זאב קראוטהמר: עד היום תשע פעמים ניסיתי להתאבד.
<זאב קראוטהמר: גם בתקופה האחרונה נכנסתי לדיכאון קשה מאוד בגלל המצב של ההורים שלי.
אלי אלאלוף: באיזה ישוב אתה גר?
<זאב קראוטהמר: אני מנהריה.
<זאב קראוטהמר: אני יצאתי ב-4:30 בבוקר כדי להגיע לכאן כי היה חשוב לי לייצג את נכי הנפש שאף אחד לא מייצג אותם כאן.
<זאב קראוטהמר: אף אחד.
<זאב קראוטהמר: יכולים להגיד לי שיש כאן אנשים שמייצגים אותם, אבל אף אחד באמת לא משמיע את הקול שלהם.
<זאב קראוטהמר: אני הגעתי לכאן כי חשוב לי להשמיע את הקול שלהם כי אתם לא רואים אותם.
<זאב קראוטהמר: אלה הנכים השקופים שלא נמצאים על כיסאות גלגלים אבל המצב שלהם לא פחות קשה משל שאר הנכים.
<זאב קראוטהמר: בהעברת המתווה הזה אתם רק מנציחים את העוני ואת הקיפוח של נכי ומתמודדי הנפש כי זה לא מאפשר לנו קיום בכבוד כי אנחנו עדיין חיים בהלוואות.
<זאב קראוטהמר: אני בעצמי חייב חמישים אלף שקלים למרות שאני גר אצל ההורים שלי כי אין לי את האפשרות לצאת לחיים עצמאיים גם אם אני ארצה.
<זאב קראוטהמר: מבחינתי רק קצבת שכר מינימום, זה מה שיאפשר לי ולשאר נכי ומתמודדי הנפש לצאת לחיים עצמאיים.
<זאב קראוטהמר: כשאתם מעבירים את המתווה הזה, אתם רק מנציחים את המשך הקיפוח והעוני של נכי ומתמודדי הנפש.
אלי אלאלוף: באמת, תודה שבאת.
<אבי אורן: מאותו עניין לאותו עניין.
<אבי אורן: אני עובד סוציאלי ואני מייצג את עמותת לשמ"ה, עמותה לשילוב מתמודדים.
<אבי אורן: אני עובד סוציאלי ומתמודד עם מגבלה פסיכיאטרית.
<אבי אורן: אני שייך לעמותת לשמ"ה, שילוב מתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית.
<אבי אורן: אני מזדהה עם כל מילה ומילה שאמר קודמי.
<אבי אורן: לנו, המתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית, אין שר"ם ואין ניידות ואין עובדים זרים.
<אבי אורן: בדרך כלל אנחנו מבלים את ימינו, רבים מאתנו, בבית הורינו או במוסדות או במקומות בהם העצמאות נלקחת מאתנו ולא מבחירה.
<אבי אורן: אני חייב להגיד שאולי חלק מהדברים שאני אומר כאן לא יהיו פופולריים.
<אבי אורן: אני הייתי חלק מהמתווה של ה-28 בספטמבר.
<אבי אורן: הבטן שלי, כמו של רבים מחבריי, התהפכה עת הסכמנו למתווה הזה.
<אבי אורן: אבל כמו שאני מצפה מנבחרי ציבור לכבד מתווים, אני מצפה מאתנו האנשים עם מוגבלות – ואני רואה את עצמי חלק מקהילה של אנשים עם מוגבלות – לכבד מתווים, לכבד פשרות ולכבד מלים שאומרים בחדר ולכבד אותן גם אחרי שיוצאים מהחדר.
<אבי אורן: גם אם יש לי מחשבות שניות וגם אם יש לי חרטות, אבל הגענו לאיזשהו הסכם.
<קריאה: אף אחד לא חתם על זה.
<אבי אורן: אמרתי שהדברים לא יהיו פופולריים.
<אבי אורן: אני אומר את דבריי שלי.
<קריאה: אל תגיד.
<קריאה: בגדת בכולם.
אילן גילאון: כל אחד יגיד מה שהוא רוצה.
<קריאה: בכולם בגדת.
אלי אלאלוף: חברים, תאפשרו לכל אחד להתבטא.
<אבי אורן: אני מבין מה שחברי הכנסת אומרים, שיש כאן איזשהו מתווה והאירוע הזה של היום הוא איזשהו תוצאה של משא ומתן.
<אבי אורן: זה לא אומר שכל ענייני הנכים נפתרו.
<אבי אורן: ממש ממש לא.
<אבי אורן: יש כאן את הנושא של הדיור.
<אבי אורן: 760 שקלים סיוע בשכר דירה במציאות של היום, לא מאפשר לאף אחד חיים עצמאיים.
<אבי אורן: על הדבר הזה לא דיברנו.
<אבי אורן: יש עוד הרבה נושאים.
<אבי אורן: יש את הנושא של השר"ם ויש את הנושא של הניידות.
<אבי אורן: יש הרבה נושאים שלא דיברנו עליהם אבל התכנסנו לדבר על קצבת הנכות.
<אבי אורן: אי אפשר לחיות מ-2,400 שקלים.
<אבי אורן: הלכנו למתווה שהוא כואב.
<קריאה: ב-4,000 שקלים אתה יכול לחיות?
<אבי אורן: שלושה עקרונות היו במתווה הזה.
<אבי אורן: או ארבעה עקרונות והם היו מבחינתי חידוש.
<אבי אורן: הראשון, האוניברסליות שלו.
<אבי אורן: בפעם הראשונה המתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית, כמו האוטיסטים, כמו לקויי שמיעה, קיבלו את אותה העלאה בקצבת הנכות.
<אבי אורן: זה אף פעם לא היה.
<אבי אורן: כל הזמן חשבתם שר"ם, ניידות.
<אבי אורן: בפעם הראשונה יש כאן העלאה של 1,300 שקלים בקצבת הנכות.
<אבי אורן: העיקרון השני, עיקרון ההצמדה לשכר הממוצע הוא כל כך חשוב.
<אבי אורן: הוא פריצת דרך.
<אבי אורן: העיקרון השלישי שאני מבחינתי רציתי לוותר באותו רגע הוא הנושא של הדיסריגרד שמונע בעיקר ממתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית אפילו את הסיכוי להשתלב בשוק העבודה והוא קריטי.
<אבי אורן: הוא קרדינלי.
<אבי אורן: הוא חייב להגיע ל-5,300 שקלים כדי לבטל את המחסום הפסיכולוגי.
<אבי אורן: העיקרון הרביעי הוא הנושא של הכול כחבילה.
<אבי אורן: אי אפשר להבטיח לנו פעימה אחת ונראה מה יהיה בעוד שנה ובעוד שנתיים.
<אבי אורן: אנחנו הסכמנו בחדר, ואני חושב שמר ניסנקורן יודע את זה, על חבילה קשה מבחינתנו, לא נעימה מבחינתנו, של שלוש שנים, להגיע ל-4,000-4,200 שקלים.
<אבי אורן: הסכמנו על זה בהצעת חוק.
<אבי אורן: זאת הצעת החוק ולא להכניס עכשיו כל מיני דברים אחרים כמו שר"ם ואני לא יודע מה עוד.
<אבי אורן: שר"ם הוא חשוב ואני מוכן להיאבק למען השר"ם אבל זה לא קשור.
<קריאה: אל תיאבק.
<קריאה: תקלקל עוד יותר.
<קריאה: שב בצד בשקט.
אלי אלאלוף: מה שאתה עושה, זה לא פייר.
<אבי אורן: הדבר האחרון שאני רוצה לומר.
<אבי אורן: אני יודע, ואני אומר עוד פעם, זה לא היה קל לנו הלילה הזה, לאף אחד, לא לנעמי, לא לאלכס, לא ליהודה ולא למישהו אחר, אבל בסוף הערב חמישה אנשים תמכו במתווה הזה ואיש אחד התנגד ועל זה הלכנו.
<אבי אורן: אם אנחנו רואים את עצמנו כציבור, בואו נלך עם ההסכמה הזאת.
<ריבי צוק: ארגון עוצמה, עמותה של משפחות של נפגעי נפש.
<ריבי צוק: אני אדבר בנקודות.
<ריבי צוק: אני רוצה לומר שאנחנו תומכים במתווה שהוסדר ובלבד שהוא יעבור כמקשה אחת מיידית.
<ריבי צוק: תזכיר החוק לצערי לא מגלם אף אחד מהעקרונות שהם עקרונות היסוד שלו.
<ריבי צוק: כלומר, תזכיר החוק שפורסם על ידי משרד המשפטים, אין בו יותר מפעימה אחת, אין בו הצמדה לשכר הממוצע במשק.
אלי אלאלוף: הוא לא על השולחן.
<ריבי צוק: זה מאוד חשוב שקודם מדברים ובמסמכים רואים עולם אחר.
<ריבי צוק: אם כל הדברים האלה מתקיימים, אנחנו חושבים שגם הנכים צריכים לגלות את האחריות והממשלה צריכה לגלות את האחריות לעמוד מאחורי המילה ולהתחיל להניע את העגלה הזאת.
<ריבי צוק: יש נושא אחד שאני חייבת להעלות אותו שקשור לעולם של בריאות הנפש.
<ריבי צוק: הדיור בבריאות הנפש ואחריו עולם השיקום בבריאות הנפש קורסים.
<ריבי צוק: עולם השיקום בבריאות הנפש בנוי על כך שאנשים צריכים לגור באיזשהו מקום ואז הם מקבלים לפי חוק שיקום נכי נפש בקהילה שירותי תמיכה וליווי של אנשי מקצוע.
<ריבי צוק: אין מימון של הדיור.
<ריבי צוק: היזם שמפעיל את ההוסטל, אומרים לו לקחת את ההשתתפות של משרד השיכון.
<ריבי צוק: הילדים שלנו שגרים אצלנו בבתים, אומרים להם שישכרו דירה.
<ריבי צוק: סכום ההשתתפות של משרד השיכון בשכר דירה למי שאינו רתוק לכיסא גלגלים עומד על 770 שקלים.
<ריבי צוק: ב-770 שקלים אי אפשר לשכור חדר ובטוח שלא דירה.
<ריבי צוק: הנכים שהם רתוקים לכיסאות גלגלים והם חסרי דיור, זכאים לדיור ציבורי ובהיעדרו של דיור ציבורי במדינת ישראל, להשתתפות בשכר דירה בסכום של 3,900 שקלים.
<קריאה: מאיפה הבאת את הסכום הזה?
<ריבי צוק: על פי הדברים של משרד השיכון.
<ריבי צוק: מי שאינו רתוק לכיסא גלגלים, ודאי שמה שהוא זכאי לו, הוא 770 שקלים.
אלי אלאלוף: זה קשור לקצבה?
אלי אלאלוף: חברים, עם כל הכבוד, כל הדברים שאת אומרת הם קשים ונכונים אבל כרגע תתמקדי בנושא.
<ריבי צוק: כבודו, אם החוק הזה יעבור כמו שסוכם, אנחנו על זה ניאבק בנפרד.
אלי אלאלוף: אני מודיע מראש שכל מי רוצה להיאבק, שלא יחכה עד לסיום הצעת החוק.
אלי אלאלוף: הצעת החוק היחידה היא זאת שתצא מכאן, מהשולחן הזה בנוכחותכם אבל באחריות חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: אני רק מזכיר, מי שרוצה, זה היופי של המדינה והדמוקרטיה, אתם יכולים להיאבק גם היום.
אלי אלאלוף: אל תציגו את זה בצורה של איום.
אלי אלאלוף: זה לא איום.
אלי אלאלוף: זאת זכותכם להיאבק.
<ריבי צוק: עוד מילה אחת בעניין.
<ריבי צוק: דוח ועדת זליכה, ההמלצה היחידה המהותית - - -
אלי אלאלוף: הוא לא קיים.
קארין אלהרר: איפה הדוח?
<קריאה: אפילו פרוטוקול לא היה.
<קריאה: אין דוח.
<ריבי צוק: יש דוח.
<ריבי צוק: אני יכולה להגיד שבעמוד 12 - - -
אלי אלאלוף: יש דוח אבל הוא לא קיים.
<ריבי צוק: בעמוד 12 ו-13, ההמלצה היחידה שלא זכתה להמשך דיון היא נושא הדיור הזה.
אלי אלאלוף: כרגע אנחנו לא דנים בזה.
אלי אלאלוף: אני מזכיר שיש לנו עוד שלושה נציגים.
<מלכי איציק: אלו"ט.
<מלכי איציק: אני מייצגת את אוכלוסיית האוטיסטים שכרגע רבים מהם נמצאים במוסדות כי הם לא יכולים לגור בקהילה.
<מלכי איציק: אני חושבת שאנחנו מצטרפים למתווה אבל אני רוצה לדעת שבמתווה הזה – כי לא יכולתי לקרוא את זה – אין אותיות קטנות כמו אחוז נכות רפואית או ששמעתי את השר שדיבר על קצבת ניידות.
<מלכי איציק: האוטיסטים, גם הסיעודיים ביותר, שמקבלים 188 אחוזים שירותים מיוחדים, הם מקבלים רק 65 אחוזים קצבת נכות רפואית כי אלה הם הכללים או שהם לא מקבלים ניידות.
<מלכי איציק: אני רוצה לדעת שאנחנו נמצאים שם, שהאוכלוסייה הזאת נמצאת ולא איכשהו פתאום לא תהיה באיזשהו סף קודם שנוצר כאשר האחוזים לא תמיד תואמים לכל הלקויות בצורה שווה.
אלי אלאלוף: אני רק אומר שלא יפצלו שום נזקק.
<מלכי איציק: אני לא יכולה לדעת.
<מלכי איציק: אני יודעת שלפעמים הקריטריון הוא למשל תשעים אחוזים רפואי.
<מלכי איציק: השר דיבר ואמר קריטריון של מי שיש לו קצבת ניידות אבל אין לנו קצבת ניידות שהם צריכים אותה.
<מלכי איציק: זה מלכוד.
<מלכי איציק: הייתי רוצה לדעת שאנחנו נמצאים שם.
<מלכי איציק: זאת אוכלוסייה שזקוקה לזה מאוד.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני מאוד רוצה להאריך בדבריי אבל אני אשתדל לקצר.
אילן גילאון: קח את הזמן שלך.
אילן גילאון: אנחנו כאן.
אלי אלאלוף: הוא רק מאיים.
אלי אלאלוף: הוא אף פעם לא עושה את זה.
אלי אלאלוף: תמיד הוא מדבר לעניין.
<נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, אנחנו הצטרפנו למאבק על קצבת הנכות משום שהיה מאוד פשוט וברור, הוא עסק בקצבת הנכות שהיא המכנה המשותף של כל האנשים שיושבים כאן בחדר.
<נתי ביאליסטוק כהן: ברגע שיוצאים ממנה, כמו שאמרה חברת הכנסת אלהרר, אם אנחנו אורזים באותו דיון גם את השר"ם, אנחנו מתחילים את הויכוחים והדבר הכי גרוע הוא שאנחנו מתחילים לדבר על ההבדל בין קצבת הנכות לבין קצבת השר"ם.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה מה שנעשה כל יום.
<נתי ביאליסטוק כהן: קצבת הנכות, זה נורא ברור.
<נתי ביאליסטוק כהן: היא תחליף לשכר לאנשים שמפאת נכותם אינם מסוגלים לצאת לעבודה.
<נתי ביאליסטוק כהן: לכן היה כל כך ברור וכל כך פשוט להילחם על שכר המינימום.
<נתי ביאליסטוק כהן: עדיין אני מאמין שזה צודק.
<נתי ביאליסטוק כהן: השר"ם, לא אמור לממן את המחיה הבסיסית והמחיה הבסיסית זה חשבונות החשמל, חשבונות הטלפון, הפנאי.
<נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, כן, לאדם עם מוגבלות מותר לצאת לקולנוע פעם בחודש ומותר לאדם עם מוגבלות גם לצאת לחופשה מעת לעת, אם הוא מצליח לחסוך.
<נתי ביאליסטוק כהן: זאת קצבת הנכות.
<נתי ביאליסטוק כהן: השר"ם אלה הם אותם סכומים שניתנים לאנשים על מנת לסייע להם במה שהם לא יכולים.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה הפיצוי על המוגבלות לצורך העניין וזה צריך להיות כתוספת מכיוון שזאת הוצאה מהכיס.
<נתי ביאליסטוק כהן: כאשר מחברים את שני הסכומים האלה ביחד, פתאום כל האנשים סביב השולחן נהיים מיליונרים למרות שהכספים האלה הם רק צנרת.
<נתי ביאליסטוק כהן: צריך לקחת את זה בחשבון כשמנהלים את הדיון הזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: לפני ספטמבר בארלוזורוב ישבנו, לפני הלילה, כחמישים ארגונים והסמכנו קבוצה שתייצג אותנו במשא ומתן.
<נתי ביאליסטוק כהן: במקום שבו אני גדלתי, אם הם הגיעו לאיזושהי הסכמה, אני צריך לכוף את ראשי ולהתיישר.
<נתי ביאליסטוק כהן: אחרי שאמרתי את זה, אני רוצה ואני מאמין שחברי הכנסת שיקיימו את הדיון לגופו של עניין ויבינו את הסיטואציה, זאת הסמכות שלכם וזאת הריבונות שלכם לעשות את השינויים המתאימים.
<נתי ביאליסטוק כהן: בכל הכבוד, גם לי יש הערות להסכם ואני רוצה להשמיע אותן כאן למרות מה שאמרתי במשפט קודם משום שאתם בסופו של דבר, האחריות היא שלכם.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני ראיתי את חברי הכנסת וראיתי את ועדות הכנסת משנות מציאות.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה המקום היחיד בו אנחנו באמת נותנים לצורך העניין את יהבנו שיעשה שינוי.
<נתי ביאליסטוק כהן: כאשר באוצר אומרים לפרוס לפעימות, זה לא כי תקציב המדינה לא מסוגל לשאת בזה עכשיו אלא מה שאתה לא משלם היום, אתה פשוט לא מוציא ואולי גם לא תצטרך לשלם אותו מחר כי אתה יודע, או שהפריץ ימות או שהסוס ימות.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני לא יודע מי, אבל בסופו של דבר גם הממשלה עשויה להתפזר, הכנסת עשויה להתפזר, הדיון יתחיל מחדש, אז בוא ננסה לדחות כל דבר לאחר כך.
<נתי ביאליסטוק כהן: תקציב המדינה של היום, אדוני, אני עת הייתי נער אוצר, המצאתי את התרגיל הזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: תקציב המדינה של היום יודע לשאת בכל מה שהוסכם ובעוד דברים שלא הוסכם עליהם בפעימה אחת וזה בלי להרגיש.
<נתי ביאליסטוק כהן: ככה.
<נתי ביאליסטוק כהן: מכיוון שאם רשות המסים מודיעה לחברות הגדולות במשק שאספו מהן כבר יותר מדי, קחו מסים לשנה הבאה, סימן שתקציב המדינה היום יודע לשאת בזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: ומה יקרה בסוף 2018?
<נתי ביאליסטוק כהן: מה יקרה בתקציב הבא?
<נתי ביאליסטוק כהן: איזושהי המצאה חדשה שאז כן יהיה כסף?
<נתי ביאליסטוק כהן: רבותיי, כל העניין הוא לדחות, לשלם היום פחות.
<נתי ביאליסטוק כהן: נקודה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אולי אחר כך גם לא נצטרך לשלם בכלל.
<נתי ביאליסטוק כהן: הדבר הזה מלווה, לצערי, ברגע שהפרופסורים נכנסו לתמונה והאפולוגטיקה שמקוממת אותי מאוד, הנושא של בואו לא נעלה את הקצבאות כי זה לא מעודד אנשים לצאת לעבודה.
<נתי ביאליסטוק כהן: רבותיי, זה אולי נכון כשאתה מדבר על אדם שלא נתקל בבעיה, שמצליח למצוא עבודה וזה קל לו, שאין לו מגבלה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני לא מכיר אף אדם עם מוגבלות, אצלי בקהילה אף אדם עם עיוורון, שיש לו את הכלים, לא רוצה לשבת בבית ולא לעבוד ולקבל יותר קצבאות מכיוון שלעבודה וליציאה לעבודה יש ערך.
<נתי ביאליסטוק כהן: המשמעות של לשבת בבית ולחיות מקצבאות היא משמעות של לחיות בבדידות, מנותק מהחברה ולדרדר את המצב.