GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: מיכל, בבקשה, רצית לדבר?
מיכל בירן: דבר ראשון, גילוי נאות – גם אני נפגשתי עם תנובה ולא כי יש לי יחס מועדף.
מיכל בירן: הם הראשונים שביקשו וכשה
מיכל בירן: בנתי מה זה הולך להיות - - -
אלי אלאלוף: אני יכול לגלות, אני לא אוכל תנובה.
מיכל בירן: אני לא אוכלת את הגבינה הצהובה שלהם.
מיכל בירן: כשהבנתי איזה עליהום הולך להיות קראתי את דפי העמדה של אחרים ולא לבלות את השבועות והחודשים האלה באין סוף פגישות.
מיכל בירן: אותי מטריד דבר אחד, ראשית, נראה לי שהכיוון שעלה גם מהדיון הקודם הוא שאנחנו מאשרים דברים שהם ממש לא טבעיים כי אין בהם לכאורה רכיבים מזיקים.
מיכל בירן: מצד שני, גם אין בהם כלום.
מיכל בירן: לעומת מוצר כמו גבינה צהובה, שנראה שיש בו הרבה תועלת וגם אני מפחדת שאנחנו נהיה חתומים על משהו שמרתיע אנשים מלצרוך.
מיכל בירן: האחיין שלי בגן של אלרגים ויש ילדה באמת מסכנה שאלרגית לחלב.
מיכל בירן: אימא שלה הסבירה להורים אחרים בגן שיש הרבה מאוד חלופות לשים בסנדביץ'.
מיכל בירן: הם יכולים להכין ממרח עדשים.
מיכל בירן: ההורים הבינו שכל החלופות דורשות יותר מאמץ, והלוואי שאנשים היו עושים אותם.
מיכל בירן: מצד שני, אני מציעה לא לשפוך את התינוק עם המים.
מיכל בירן: אגב, אני אשמח לשמוע האם הנתונים שקיבלתי מתנובה פשוט לא נכונים ואשמח לשמוע את הדעות של אנשי המקצוע, לגבי המוצר עצמו.
מיכל בירן: על פניו, נראה שיש בו הרבה מאוד תועלת ואני כן חוששת מזה שנרתיע מלהשתמש בו.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני ממליץ שיקבלו את רשות הדיבור אלה שלא במערכות, המומחים שלא במערכות.
אלי אלאלוף: אחרי חברת הכנסת רחל עזריה אני מבקש מד"ר לוין וממי שמומחה לנושא להתייחס.
רחל עזריה: ככל שאני שומעת יותר, יש לי הרגשה שאנחנו כאילו נבחנים בגבינה הצהובה.
רחל עזריה: מה זה גבינה צהובה?
רחל עזריה: זה משהו שחשבנו שהוא בריא, אנחנו מגלים שהוא לא בריא וזה נורא נורא מבאס אותנו.
מירב בן ארי: זה בריא.
רחל עזריה: בואו פשוט לא נסמן אותו ואז הוא כאילו ממשיך להיות בריא.
רחל עזריה: אני אספר לכם שאצלי בבית אימא שלי תמיד אמרה לנו שגבינה צהובה זה מוצר לא בריא.
רחל עזריה: ידענו את זה מגיל צעיר, ידענו שאסור להפריז והייתה כמות קטנה.
רחל עזריה: עודדו אותנו לאכול גבינה לבנה שבה יש פחות נתרן, גם מקוטג', וזה לא בריא.
רחל עזריה: גבינה צהובה זה לא מאכל בריא.
רחל עזריה: פיצה זה לא בריא וגם בארצות הברית, כשניסו לומר, אנחנו נותנים לאסירים פיצה ואז יש להם גם חלבון – הגבינה, גם פחמימה – הבצק, ורסק העגבניות – הירק, כולם התפוצצו מצחוק והבינו שזה לא אוכל בריא.
רחל עזריה: אין מה לעשות, גבינה צהובה זה לא דבר שהוא בריא.
רחל עזריה: אף אחד לא הולך לאסור על אף אחד.
רחל עזריה: הורים שירצו לשלוח נוטלה או ממרח שוקולד גם בטיולים של החבר'ה, יוכלו להמשיך לשלוח.
רחל עזריה: אף אחד לא אמר שזה אסור.
רחל עזריה: הם פשוט יידעו מה בריא ומה לא בריא.
רחל עזריה: ואנחנו לא נבלבל אותם.
רחל עזריה: אם מישהו דואג לסידן, אני יכולה להתחיל להציע חלופות כמו טחינה.
מירב בן ארי: כן, כל הילדים אוכלים טחינה.
מירב בן ארי: הוא קם בבוקר ואומר לעצמו: היום אני אוכל טחינה.
יעל כהן-פארן: ברור, זה עניין של חינוך.
מירב בן ארי: זה החלום שלי.
רחל עזריה: לא הפרעתי לך ואני רוצה לומר עוד משהו.
רחל עזריה: חלק ממה שאנחנו עושים עכשיו זה שינוי עומק באופן שבו ילדים אוכלים מגיל צעיר.
רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, אלי אלאלוף, אתה היית שותף וגם מנכ"ל משרד הבריאות – היה שם גם משרד החינוך – הייתם שותפים נלהבים לנושא של האוכל הבריא בצהרונים וידענו שיכול להיות שההתחלה תהיה קצת מורכבת, אבל ידענו שכאשר ילדים בישראל סובלים מהשמנת יתר, אין מה לעשות וזה התהליך שאנחנו צריכים לעשות.
רחל עזריה: נכון, זה מבאס אותנו לגלות שגבינה צהובה זה לא בריא והאמת היא שהיו גם כאלה שחשבו שנוטלה זה בריא, וזה ביאס אותם לגלות שזה לא בריא.
רחל עזריה: אבל זאת המציאות ואנחנו כמדינה לא צריכים ללכת עם מה שמבאס אותנו אלא עם המציאות.
רחל עזריה: זאת המציאות ואני לא מבינה.
רחל עזריה: להחריג את הגבינה הצהובה זה בעיניי ממש תיאטרון האבסורד.
רחל עזריה: אי אפשר לעשות את זה כי אם הורים ירצו לתת לילדים שלהם, זאת החלטה שלהם.
רחל עזריה: אני רק מזכירה שאנחנו לא מכריחים אף אחד לאכול או לא לאכול משהו.
רחל עזריה: אנחנו רק דואגים שהמידע יהיה כמו שצריך.
רחל עזריה: זה מידע שחשוב שיהיה לציבור.
אלי אלאלוף: ברור, תודה רבה.
אלי אלאלוף: בבקשה, ד"ר לוין ואחריו שרית עטיה.
<חגי לוין: שמענו בבוקר, בכנס של הקרן לבריאות הסביבה, את פרופ' גרוטו מדבר על כך שלמזלנו בישראל עוד אפשר לעשותevidence based public health בניגוד להנחיה שניתנה ב-CDC בארצות הברית.
<חגי לוין: ואנחנו מדברים פה על עובדות.
<חגי לוין: קודם כל, חברת הכנסת מירב בן ארי, 80% מהציבור בישראל לא צורך גבינה צהובה על בסיס יום-יומי לפי נתוני משרד הבריאות.
<חגי לוין: פחות מ-10% מצריכת הסידן שלנו, הישראלים, מגיעה מהגבינה הצהובה.
<חגי לוין: יש הרבה מאוד חלופות בריאות יותר.
<חגי לוין: זה לא מוצר שהוא בהכרח בריא.
<חגי לוין: הכול במידה, הכול במידה ואנחנו צריכים לזכור שאנחנו לא מתקנים עוול בעוול.
<חגי לוין: מה שנאמר בדיון הקודם, ואנחנו מסכימים לחלוטין עם הגישה של המנכ"ל ושל משרד הבריאות, הוא שחוק הסימון התזונתי עוסק ברכיבים מסוימים.
<חגי לוין: גם אותם מוצרים אחרים, כמו דיאט קולה, שהוא לא בריא ולא מומלץ לצרוך אותו וכל מיני מוצרים אחרים, יטופלו בדרכים אחרות.
מירב בן ארי: איך תטפל בדיאט קולה?
מירב בן ארי: מה תעשה?
<חגי לוין: כרגע אנחנו עוסקים בתקנות החשובות האלה ברכיבים מסוימים ואסור לתת לתקנות האלה להיות מחוררות כמו גבינה שווייצרית בכל מיני מוצרים למיניהם, ובגלל שיש להם לובי מאוד חזק הם יקבלו פטור.
<חגי לוין: אין לזה שום הצדקה מקצועית.
<חגי לוין: המוצרים האלה, יש בהם רכיבים תזונתיים מזיקים ולכן ראוי שהם יסומנו והציבור יבחר.
<חגי לוין: כל אחד יבחר כמה ואיך ויהיה לו המידע להחליט.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, גב' עטיה.
<שרית עטיה: אני דיאטנית קלינית ממועצת החלב ואני גם דיאטנית ילדים במשך שני עשורים וחוקרת באוניברסיטת תל אביב בתחום תזונת ילדים.
<שרית עטיה: אני חושבת שהשאלה שאנחנו צריכים להתייחס אליה, ואותי היא מטרידה, היא מה ייכנס באמת לצלחת ולכריך של הילדים במקום הגבינה הצהובה שיוצאת.
<שרית עטיה: אם אני לוקחת בחשבון את הכמות ואת אחוז הספיגה בגוף, ילד צריך לאכול שלוש כוסות ברוקולי כדי לקבל את כמות הסידן שנספגת לגוף שלו מפרוסת גבינה צהובה.
אלי אלאלוף: ברוקולי יגיע לכוסות?
מירב בן ארי: תטחן לו את זה.
<שרית עטיה: ילד צריך לאכול שלוש כוסות של כרוב כדי לקבל את כמות הסידן הנספגת.
<שרית עטיה: לא רק חשוב להסתכל על כמה שיש אלא גם על כמה נספג.
<שרית עטיה: 100 שקדים ילד צריך לאכול כדי לקבל את כמות הסידן שיש בכוס חלב.
<שרית עטיה: וגם אם אני מסתכלת היום, לפני המדבקות האדומות המתריעות האלה, סקר מבט האחרון של נתונים בישראל, נתונים שהתפרסמו ב-2016, כמעט 80% מהילדים בישראל, נכון להיום, לא צורכים מספיק סידן בתקופה הקריטית לצבירת מסת עצם.
אלי אלאלוף: מי פרסם את זה?
<שרית עטיה: סקר מבט.
<שרית עטיה: אלה נתונים גם של משרד הבריאות.
<שרית עטיה: סקר מבט שהתפרסם ב-2017.
<שרית עטיה: 77% מהילדים בישראל לא צורכים מספיק סידן כבר עכשיו.
<שרית עטיה: אליי למרפאה נכנסות אימהות ששומעות את ההפחדות האלה על החלב ונותנות לילדים שלהן דיאט קולה כי אין בו את כל מה שיש בחלב.
<שרית עטיה: אני יכולה לספר על זה ממקור ראשון.
רחל עזריה: טוב, באמת.
אלי אלאלוף: שימי לב כמה דיאט קולה יש פה בשולחן.
<שרית עטיה: אנחנו אנשים מבוגרים וזה קצת אחרת.
רחל עזריה: האמת היא שאין הרבה.
<שרית עטיה: זה לא שלי אלא של מי שישב כאן לפניי.
<שרית עטיה: הקרן הלאומית לאוסטאופרוזיס פרסמה ב-2016 נייר עמדה, מבוסס על כל המדע שאנחנו יודעים היום, כל מה שהצטבר עד היום.
<שרית עטיה: הם שמו את הסידן כרכיב עיקרי שמשפיע על בריאות העצם.
<שרית עטיה: הם דירגו את המזונות ומוצרי החלב קיבלו את הציון הגבוה ביותר כמשפיע על בריאות העצם.
<שרית עטיה: זה נייר עמדה בלתי תלוי של ארגון מאוד נחשב בעולם.
<נעה בן שבת: אגב, החלב כמוצר של רכיב אחד יהיה פטור מהסמל האדום, אז אני לא מבינה מה הבעיה.
<שרית עטיה: אני יכולה לענות?
אלי אלאלוף: לא, לא, זה ברור.
אלי אלאלוף: התשובה ברורה.
אלי אלאלוף: אי אפשר לנחש אצלך משהו אחר ממה שאת הולכת להגיד.
<שרית עטיה: רגע, אולי אפתיע אותך.
אלי אלאלוף: אני לא מדען, אבל כשזה מגיע לנקודה שאני לא מצליח לישון – פתאום הגבינה הצהובה בראש שלי באמצע הלילה – חבר'ה, קצת התלבטויות.
אלי אלאלוף: תביאו התלבטויות.
אלי אלאלוף: זה לא או שחור או לבן.
אלי אלאלוף: זה לא רק ככה או ככה.
אלי אלאלוף: אתם רוצים רק אדום או ירוק.
אלי אלאלוף: תתלבטו.
אלי אלאלוף: אתם אנשי המדע – ד"ר לוין, אני מאוד מעריך אותך ואני אומר את זה בגלוי – תיתנו גם את ההתלבטויות שיש לכם בהחלטה שהיא חדה, או שמאל או ימין.
איתן ברושי: יש פה את שאלת המינון.
אלי אלאלוף: לא חשוב מה יוחלט ואני לא יודע.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם מראש שאני לא יודע מה יוחלט, עם או בלי.
אלי אלאלוף: אני באתי עם ראש פתוח לאור זה שאני לא מבין כלום.
אלי אלאלוף: כולם מדברים אתי ורק לפי עמדותיהם.
אלי אלאלוף: בדברים כאלה, תיתנו קצת התלבטויות.
אלי אלאלוף: מי עוד רצה לדבר?
<איתי ברק: אני משנה למנכ"ל מחלבות גד.
אלי אלאלוף: תתנהגו אחרת כשאתם מדברים אתנו.
<איתי ברק: סליחה?
אלי אלאלוף: כן, אתם לא צריכים להיות תוקפניים כדי לשכנע.
אלי אלאלוף: תדעו לכם.
<איתי ברק: מחלבות גד?
<איתי ברק: אני אשמח לשמוע אחרי זה על מה כבודו מדבר.
אלי אלאלוף: אחר כך תיגשו ליועצת שלי.
<איתי ברק: אני אשמח לשמוע.
<איתי ברק: אני נמצא פה בכובע של מי ששלח אותי, מחלבות גד, וגם מחלבות קטנות נוספות שדיברו אתי לפני שהגעתי כדי שאייצג את עמדתם כי להם יותר קשה להגיע לכאן מגופים אחרים.
<איתי ברק: אני מבקש להגיד שאנחנו לא בעד, כמו שאנחנו לא נגד הנושא של גבינה צהובה וזה פתוח להחלטה, כמובן.
<איתי ברק: כל מה שתחליטו יהיה מקובל ואני רוצה לציין נקודה נוספת שגם היועצת המשפטית תצטרך לתת עליה את הדעת.
<איתי ברק: אני חושב שצריכה להיות גזרה שווה למוצרים עם ערך תזונתי דומה.
<איתי ברק: זאת אומרת שאם הסידן כל כך חשוב ועל בסיסו אנחנו מחליטים להחריג את נושא הגבינה הצהובה, יש עוד גבינות קשות נוספות רבות שיש בהן כמות סידן דומה, אם לא גדולה יותר מכמות הסידן שיש בגבינה צהובה.
<איתי ברק: לא נכון למקד את הדיון במוצר שנקרא גבינה צהובה.
<איתי ברק: יש מוצרים נוספים ורבים עם ערך תזונתי לא פחות טוב וגבוה.
<נעה בן שבת: אלא אם כן יש להם מאפיינים אחרים שמצדיקים את ההבחנה.
אלי אלאלוף: אני מבקש שאנשי משרד הבריאות ייתנו לך את התשובה, אבל יותר מאוחר.
<זאב פיקובסקי: אני מדען ראשי בקבוצת תנובה ואיגוד תעשיות המזון.
<זאב פיקובסקי: אני עוסק כבר הרבה מאוד זמן בנושא הזה ואנחנו גם נפגשנו עם אנשים.
<זאב פיקובסקי: אני חושב שיש כאן איזושהי תקלה מאוד גדולה והגבינה הצהובה נופלת קורבן.
אלי אלאלוף: סליחה, יש פה צעירות שבאו עם מורה?
מיכל בירן: אלה אורחים שלי.
אלי אלאלוף: אני תמיד אוהב לברך אותם.
אלי אלאלוף: תודה שבאתם, גם אם זה בזכות מיכל.
מיכל בירן: אתה יכול לשאול אותם מה דעתם על הגבינה הצהובה.
מיכל בירן: לא בדקתי לפני כן אז אני לא יודעת.
<זאב פיקובסקי: אני רוצה להדגיש כמה דברים והיו פה כמה דברים שלכאורה הם דיס-אינפורמציה לדעתי.
<זאב פיקובסקי: אני חושב שכתוצאה מהכללת הגבינה הצהובה בתוך המסגרת של מוצרים מוצקים או נוזליים, אנחנו מגיעים למצב שבו מסווגים את הגבינה הצהובה כמוצר – ברור שהיא מוצר – אבל יחד עם מוצרים אחרים, כמו חטיפים, לדוגמה, שוקולד או מוצרים אחרים.
<זאב פיקובסקי: הם באותה קטגוריה, טוב או רע.
<זאב פיקובסקי: זה כמו שעושים עם חלב ואני לא בא בטענות.
<זאב פיקובסקי: אני לא תוקף את השיטה ולא אומר שום דבר.
<זאב פיקובסקי: זאת השיטה, היא נבחרה ואנחנו מסכימים.
<זאב פיקובסקי: גם רונית דיברה קודם לגבי מוצרים שהםNutrient Dense - עתירים תזונתית, בהקשר לפטור אחר שניתן.
<זאב פיקובסקי: הגבינה הצהובה היא בדיוק אותו מוצר, ותכף נפרט גם למה.
<זאב פיקובסקי: יש בה שני רכיבים שהם מעל הגבולות לצורך הסימון האדום – שומן ונתרן, אבל מצד שני זהו המוצר היחיד, לדעתי, מבין כל המוצרים, שהוא גם טבעי והוא Nutrient Dense.
<זאב פיקובסקי: יש בו גם חלבון, גם סידן, גם ויטמינים ומינרלים שנכללים במוצר באופן טבעי והוא לא מוצר שמיוצר בצורות אחרות.
רחל עזריה: גם מיץ תפוחים-לימון שעלה פה.
<זאב פיקובסקי: הוא לא Nutrient Dense.
<זאב פיקובסקי: זה לא נקרא Nutrient Dense.
<זאב פיקובסקי: נאמר כאן קודם ש-80% מהציבור לא צורך גבינה צהובה.
<זאב פיקובסקי: לדעתי הייתה פה טעות.
<זאב פיקובסקי: 80% מהציבור והילדים אין להם מספיק סידן.
<זאב פיקובסקי: אני מחזיק פה אצלי את הכתבה שפורסמה ביום שישי האחרון, כתבה מצוינת ב-7 ימים של ידיעות אחרונות, שבה משרד הבריאות אומר שאין מספיק צריכה של סידן באוכלוסייה.
<זאב פיקובסקי: איך מציע משרד הבריאות לפתור את הבעיה?
<זאב פיקובסקי: על ידי העשרת לחם בסידן.
<זאב פיקובסקי: אז אם זה הפתרון, להעשיר לחם בסידן במקום מוצר טבעי, אני באמת באמת חרד וחרד, כמו שאמרה חברת הכנסת מירב בן ארי, חרד לגורל הילדים, מה שיהיה בעוד 10 או 15 שנה.
<זאב פיקובסקי: הצריכה של גבינה צהובה בישראל היא 5.3 קילו לנפש בשנה.
<זאב פיקובסקי: דהיינו, פחות מ-4 פרוסות בשבוע.
<זאב פיקובסקי: אם הצריכה הזאת תרד עכשיו בגלל שאימא תעמוד מול המדף ותראה לפניה שני רמזורים אדומים ותגיד: זה מסוכן, אני קובע שבעוד 10 שנים נצטער על ההחלטה הזאת.
<זאב פיקובסקי: אני שוב חוזר למה שאמרה חברת הכנסת מירב בן ארי, אנחנו נצטער ונצטרך לחזור בנו, אבל כבר לא יהיה לאן לחזור.
<זאב פיקובסקי: אני חושב שזה המוצר היחיד שמחייב ושווה החרגה.
<זאב פיקובסקי: אנחנו לא מבקשים לעשות שום שינוי בתקנות ולא אמרנו שום דבר.
<זאב פיקובסקי: לכן המוצר הזה חייב להיות מוחרג.
<זאב פיקובסקי: בפרוסת גבינה צהובה, 27 גרם, יש יותר סידן מכל מוצר חלב אחר ובוודאי מכל מוצר צמחי או תחליפי ובוודאי שלא על בסיס העשרה חיצונית של סידן או דברים אחרים.
<זאב פיקובסקי: אנחנו יודעים שהמינרלים האלה, קלציום קרבונט או קלציום לקטט, או מה שלא יוסיפו למזון, לא נקלטים.
<זאב פיקובסקי: הם לא available למזון.
<זאב פיקובסקי: לכן אנחנו קוראים לוועדה ולחברי הכנסת להחריג את הגבינה הצהובה מהסימון האדום.
אלי אלאלוף: בבקשה, ד"ר אדלר.
<דורית אדלר: ברשותך, תן לי 120 שניות כי יש כאן הרבה מאוד נציגים.
אלי אלאלוף: אני מתחיל לספור.
<דורית אדלר: אני מדברת מהר.
<דורית אדלר: בשנות השבעים של המאה הקודמת הובילה פינלנד בתמותה ממחלות לב.
<דורית אדלר: אנשים בגיל 50-40 הלכו לרקוד ומתו.
<דורית אדלר: הם פנו לממשלה ואמרו: תצילו אותנו.
<דורית אדלר: האזור הזה, שנקרא צפון קרליה, היה אזור שבו אנשים אכלו הרבה מאוד מוצרים מן החי, כולל שומן רווי מן החי וכל מה שקשור אליו.
<דורית אדלר: גם בשרים וגם מוצרי חלב, כולל גבינה צהובה, גבינות שמנות, חלב שמן וחמאה וכל הדברים האלה.
<דורית אדלר: הם עשו כמה דברים מאוד מהותיים וכולם שיתפו פעולה.
<דורית אדלר: ראשית, הם הורידו את כמות המלח.
<דורית אדלר: הם סימנו כל מזון שהיה מעל רמה מסוימת של נתרן באדום.
<דורית אדלר: שנית, הם אמרו לאוכלוסייה להפחית את כל המוצרים העשירים בשומן רווי.
<דורית אדלר: ממצב של 90% צריכה של חמאה הם ירדו ל-10%, למרות שהם גידלו את המוצרים האלה.
<דורית אדלר: אותו דבר לגבי גבינות צהובות וכיוצא באלה דברים.
<דורית אדלר: אנא, אנחנו ממש מבקשים.
<דורית אדלר: הרבה מאוד אנשים שנמצאים פה, והם לא אנשי מקצוע, מדברים על סידן וכולי.
<דורית אדלר: גבינה צהובה היא Nutrient Dense והיא גם Calorie Dense.
<דורית אדלר: אנחנו מדברים פה על מגיפות השמנה וברור שאם האוכלוסייה תרבה בגבינה צהובה, זה יתרום לעלייה במשקל.
<דורית אדלר: אנחנו לא מאשרים סידן ואנחנו לא מאשרים חלבון.
<דורית אדלר: לידיעת כבוד חברת הכנסת, ילדי ישראל צורכים עודף חלבון ויש כבר עדויות שיכול להיות שזה אחד המנועים למגיפת ההשמנה.
מירב בן ארי: סידן, דיברתי על סידן.
<דורית אדלר: סליחה, גם על חלבון ואני עונה על החלבון.
מירב בן ארי: תעני על הסידן.
<דורית אדלר: אני אענה על הסידן, ברשותך.
<דורית אדלר: הסידן הוא לא issue בפני עצמו.
<דורית אדלר: התזונה המערבית, זאת שעשירה בחלבון, גורמת להפרשה של סידן מהעצמות.
מירב בן ארי: דברי על הסידן.
<דורית אדלר: אני מדברת על הסידן.
רחל עזריה: היא דיברה על הסידן.
רחל עזריה: תכבדי אותה.
מירב בן ארי: שתדבר על מה שאני דיברתי.
<דורית אדלר: אני מדברת על סידן.
יעל כהן-פארן: את דיברת על חלבון, אולי בטעות, אבל אמרת חלבון.
מירב בן ארי: איך את פותרת את בעיית הסידן?
מירב בן ארי: גם אצל ילדים.
<דורית אדלר: אני עונה על סידן.
<דורית אדלר: התזונה המערבית גורמת לזה שאנחנו צריכים רמות יותר גבוהות של סידן.
<דורית אדלר: אם אנחנו נאכל תזונה שהיא בעיקרה plant based diet, תזונה שמבוססת בעיקר על מזון מהצומח, אנחנו צריכים פחות סידן.
מירב בן ארי: איזה ילד אוכל מזון מהצומח?
<דורית אדלר: אני אסביר לך.
<דורית אדלר: ככל שאנחנו אוכלים יותר חלבון, העצמות מפרישות סידן והוא מופרש בשתן.
<דורית אדלר: זאת אומרת, אותם מזונות שהם עשירים בחלבון, הם לא בהכרח אותם מזונות שיהיו התרומה לסידן.
<דורית אדלר: אנחנו מדברים לא על סידן ולא על חלבון.
<דורית אדלר: אנחנו מדברים על אותה תזונה שבסופו של דבר תקטין את מגיפות ההשמנה, הסוכרת, השבץ המוחי וכל התחלואים של הדור הצעיר ושל כלל האוכלוסייה.
<דורית אדלר: שני דברים, מאחר וכבודו לא היה פה בדיון הקודם.
<דורית אדלר: גבינות צהובות הן גם מקור למלח.
<דורית אדלר: גם אבקות המרק.
<דורית אדלר: השילוב של שני הדברים האלה, אם אנחנו מחריגים אותם, האוכלוסייה תעבור את כמות הנתרן המומלצת ליום.
<דורית אדלר: אנחנו מדברים על 2,300 מ"ג ליום.
<דורית אדלר: גם אבקות המרק הן נזק שאסור להשאיר אותו פה והגבינות הצהובות, לצערי הרב, למרות שהן באמת יותר מזון מאותם מזונות מעובדים, אבל מאחר וזאת שיטת הסימון, צריכות לשאת את הסימון הזה.
אלי אלאלוף: 130 שניות.
<שבי גטניו: לחברי הכנסת, כאן יושבת בחורה שאין לה אינטרס מסחרי להגיד את מה שהיא אומרת.
<שבי גטניו: שמענו קודם, וזה בסדר, אנשים שאמרו את האינטרס המסחרי שלהם.
מירב בן ארי: מה הבעיה שלך, אבל?
מירב בן ארי: מה, אין לנו שכל?
מירב בן ארי: אנחנו לא יכולים להבדיל?
<שבי גטניו: אני בסך הכול רוצה להדגיש משהו.
<שבי גטניו: למה את כל הזמן מתנפלת?
מירב בן ארי: כי מדהים אותי הזלזול שלך בחברי הכנסת.
<שבי גטניו: לא, את מזלזלת.
מירב בן ארי: אנחנו יודעים לשמוע דעות ולהחריג מה שאנחנו חושבים.
<שבי גטניו: את הדעות של מי שמעת?
<שבי גטניו: בואי תגלי לנו.
מירב בן ארי: יושב-ראש הוועדה עושה את זה כל הזמן.
<שבי גטניו: את הדעה שלה שמעת לפני הדיון?
רחל עזריה: מה קרה?
מירב בן ארי: אני מדברת אתו.
מירב בן ארי: אנחנו חברי כנסת יודעים להתנהל בשקיפות.
<שבי גטניו: אני מבקש רק שקיפות.
<שבי גטניו: עם מי ישבת?
מירב בן ארי: אמרתי לך גם עם מי ישבתי.
<שבי גטניו: עם מי?
<שבי גטניו: עם אבוט ישבת?
מירב בן ארי: מה אני חייבת לך בכלל?
<שבי גטניו: את חייבת שקיפות.
מירב בן ארי: מה זה שקיפות?
מירב בן ארי: אני יושבת-ראש כחול-לבן.
מירב בן ארי: אין מפעל במדינה שאני לא אשב אתו.
<שבי גטניו: לא אמרתי עליה כלום, רק שקיפות, אדוני היושב-ראש.
מירב בן ארי: תבין, אני יודעת להבדיל.
מירב בן ארי: יושב לי שם, מטרחן פה את הוועדה.
<שבי גטניו: רק שקיפות ביקשתי, לא אמרתי שום דבר אחר.
<שבי גטניו: תסתכל איזה שיח.
מירב בן ארי: גם כשאני ניהלתי הוא דיבר.
<שבי גטניו: ממש לא.
מירב בן ארי: ואמר מה שהוא חושב.
<שבי גטניו: לא נכון.
מירב בן ארי: ומשרד הבריאות דיברו.
מירב בן ארי: אנחנו חברי כנסת.
מירב בן ארי: יש לנו את הסוברניות לבוא ולהגיד מה שאנחנו חושבים ולהתלבט.
<שבי גטניו: וחובה לשקיפות.
מירב בן ארי: ושמעתי.
מירב בן ארי: גם אותך שמעתי.
מירב בן ארי: מספיק, כאילו אנחנו לא יודעים להבדיל.
אלי אלאלוף: יש לי הערה ואני אגיד אותה בצורה קצת יותר עדינה כי אני מרוקאי, אז אני מתאפק.
אלי אלאלוף: היא לא מפה, היא מקדאפי.
אלי אלאלוף: אבל אני אגיד לך, אתה לא יכול להטיל דופי בנו.
<שבי גטניו: לא הטלתי.
מירב בן ארי: זה מה שהוא עושה.
אלי אלאלוף: אין סיכוי.
מירב בן ארי: זה מה שאתה עושה.
<שבי גטניו: היא הטילה, אני לא הטלתי.
אלי אלאלוף: אין סיכוי, לא תצליח.
מירב בן ארי: ישבת אתם, לא ישבת אתם.
מירב בן ארי: נו.
אלי אלאלוף: אז דבר כמו שאני לא אטיל דופי בך.
אלי אלאלוף: אני לא הולך לבדוק מאיפה אתה.
<שבי גטניו: אלי, איפה הטלתי דופי?
מירב בן ארי: במה שאתה עושה.
<שבי גטניו: ביקשתי רק שקיפות.
אלי אלאלוף: זה סימן רע שאתה לא שם לב.
<שבי גטניו: שקיפות זה להטיל דופי?
<שבי גטניו: לבקש שקיפות זה להטיל דופי?
אלי אלאלוף: אתה תבקש ממני שקיפות?
אלי אלאלוף: לפני ששאלת אני אמרתי עם מי נפגשתי.
מירב בן ארי: נכון, גם אני אמרתי לו.
<שבי גטניו: בסדר גמור, זה הכול.
אלי אלאלוף: איפה אני נפגש ומי מציע קפה לשני?
אלי אלאלוף: אני מציע קפה.
<שבי גטניו: אלי, אני רק מבקש משהו אחד, אל תקשיב למה שהיא אומרת שאמרתי.
<שבי גטניו: לא אמרתי שום דבר אחר.
<שבי גטניו: יש הקלטה של הדיון.
אלי אלאלוף: אתם חיים יותר מדי מרס"ר שמועתי שאנחנו כולנו, חס ושלום.
<שבי גטניו: גם לא ביקשתי דבר כזה.
אלי אלאלוף: תגיע לדברים שלך.
אלי אלאלוף: מה אתה רוצה להגיד?
מירב בן ארי: מה אתה רוצה, בקיצור?
<שבי גטניו: אני פה בשביל הנושא של השקיפות.
אלי אלאלוף: אז תעשה את זה בכל דיון, גם שלא קשור לזה.
<שבי גטניו: אני משתדל.
אלי אלאלוף: אדוני, החבר האיטלקי, בבקשה.
<Raffaele De Lutio: שתיים-שלוש הערות קטנות, אנחנו מדברים על רכיבים שהם לא מסוכנים כשלעצמם.
<Raffaele De Lutio: הבעיה, כמובן, היא כשיש חריגה, כשיש הגזמה בהרכב התזונתי.
<Raffaele De Lutio: הדיאטה הפינית הייתה אחת הדיאטות הגרועות ביותר בתבל.
<Raffaele De Lutio: אני בן 64 ואני זוכר מה קרה בדרום איטליה עד שנות החמישים מבחינת התזונה.
<Raffaele De Lutio: אנחנו בדרום איטליה נהגנו לכלול בתזונתנו כמויות גדולות של שעועית, של עדשים והדבר פשוט הביא למחלות, בין היתר לרככת, לזפקת.
<Raffaele De Lutio: הדבר בא על פתרונו אחר כך בשימוש במוצרי חלב, בחלבון.
<Raffaele De Lutio: הרעיון הוא פשוט למנוע קיצוניות ואם ילד, למשל, אוכל 10 גרם גבינת פרמז'ן, זה בהחלט בריא ולא מזיק.
<Raffaele De Lutio: לגבי הסידן, למשל, אם אנחנו צורכים אותו מכימיקלים במקום מהגבינה, מתחליפים כימיים, הרי שזה מזיק.
<Raffaele De Lutio: אפשר לצרוך את זה מעדשים, משעועית ומגבינה.
<Raffaele De Lutio: העניין הוא לא להיות קיצוני.
אלי אלאלוף: האדון בכחול שעוד לא דיבר, בבקשה.
<רמי בן יהודה: שאלתי את האורח איפה בן אדם מקבל את המידע.
<רמי בן יהודה: הוא אמר שהכול כתלות בכמות, וזה העניין, הכול צריך להיות במידה.
<רמי בן יהודה: אנחנו צריכים להנגיש את המידע לאזרח.
<רמי בן יהודה: האזרח צריך לדעת כמה הוא אוכל, כמה הוא צורך ומה יהיה מסוכן בשבילו.
<רמי בן יהודה: לשם גילוי נאות, שמו אותי פה בין מועצת החלב לבין תנובה.
<רמי בן יהודה: בתפקידי הקודם עבדתי במשרד הבריאות והיה לנו קשר עם תנובה.
אלי אלאלוף: לא שמו אותך.
אלי אלאלוף: יצא לך לשבת כך.
<רמי בן יהודה: אין לי בעיה.
מירב בן ארי: גם על זה אחרי זה הוא יטרחן.
אלי אלאלוף: אחר כך הוא יחשוב שעשינו את זה בכוונה.
<רמי בן יהודה: אני מזמין אתכם לבוא מחר לשדולה לאורח חיים בריא.
<רמי בן יהודה: שם באמת אנחנו מטפלים בדברים שמשנים.
<רמי בן יהודה: אנחנו מטפלים במה שהילדים אוכלים בבית הספר.
מירב בן ארי: מה אתה רוצה שהם יאכלו?
<רמי בן יהודה: אני רוצה שהם יאכלו אוכל בריא.
<רמי בן יהודה: אין פה משהו אחד והכול שילוב.
<רמי בן יהודה: כמו שאמר האורח, הכול שילוב, בסופו של דבר.
אלי אלאלוף: הייתי אחראי על זה.
אלי אלאלוף: בהתחלה חשבתי לפנק את הילדים והמלצתי להביא להם מיץ.
אלי אלאלוף: באו ואמרו לי: לא, תוריד את המיץ.
אלי אלאלוף: אני מסכים אתך, תמשיך להילחם על זה.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה לעשות סיבוב שני, ברשותכם.
אלי אלאלוף: אני חושב ששמענו מספיק את כל הדברים.
אלי אלאלוף: השיטה שהומצאה היא באמת לא השיטה האופטימלית, אבל היא המעשית ביותר.
אלי אלאלוף: זאת השיטה כרגע.
אלי אלאלוף: אני הייתי מעדיף לקרוא במוצר: מומלץ, אל תיקח יותר מפרוסה אחת, למשל.
סימן טוב: מה שמתאים לך לא בהכרח מתאים לילדים או לנשים וכולי.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו לא נחליט היום בנושא הגבינה הצהובה.
אלי אלאלוף: אני אבקש התייעצות עם מנכ"ל המשרד ואחר כך אנחנו נחליט בעניין הזה, ברשותכם.
אלי אלאלוף: ברור שמבחינת הבריאות עדיף בלי.
אלי אלאלוף: ברור שזה פוגע גם בחלק העסקי וגם בחופש הבחירה של כל אחד מאתנו.
אלי אלאלוף: לכן, ברשותכם, אני לא אביא ובסוף חברי הכנסת יצטרכו להצביע לפי מצפונם.
רחל עזריה: יש גם את אבקות המרק והתיבוליות.
מירב בן ארי: אני אעדכן אותו.
אלי אלאלוף: לגבי זה, סיכמתי עם מירב שהיא תיתן לי עדכון.
אלי אלאלוף: לא נעשה דיון חוזר כרגע וברשות
אלי אלאלוף: כם נמשיך ונתקדם.
<נעה בן שבת: רק רציתי לבקש, ואולי זה באמת בדיון כשנחזור לסוגיה הזאת הבהרה למה הגבינה הצהובה שונה בעניין הזה מגבינות אחרות.
<נעה בן שבת: נציג תנובה אמר כמה פעמים שזה המוצר היחיד, המוצר היחיד.
<נעה בן שבת: מה מייחד ומה מיוחד פה.
אלי אלאלוף: אנשי גד ביקשו אותו דבר.
<נעה בן שבת: היינו בסעיף שנוגע לפרופורציות ואמרתם שהנושא הזה נותן תשובה להערה שנשמעה מהנציג בתעשיות האיטלקיות.
<נעה בן שבת: רציתי לשאול אם הוא רצה להעיר על הנושא.
סימן טוב: נעשתה פה עבודה מאוד מעמיקה, עם הרבה מחשבה על גודל הסמל ביחס לגודל האריזה.
סימן טוב: שוב, נעשה צעד נוסף בוועדה שאנחנו חושבים שהוא מאוזן וראוי, וזה להעלות את המינימום מ-20 ל-25.
סימן טוב: בראייה שלנו, זה מה שנותן את המענה הכולל.
<נעה בן שבת: זאת אומרת שמתחת לקוטר סמל של 15 מ"מ אתם לא רואים מקום - - - אבל ממילא האריזה יותר קטנה והיא לא מחייבת.
<חגי לוין: אני לא רוצה להתעכב על זה, אבל בסעיף 9(2)(ב) נקבע 40%, למה לא 50%?
<חגי לוין: לא הבנתי למה 40%.
<שרון ברנע ספיבק: בקביעה הזאת אימצנו למעשה את התקנות של ה-FDA איך מחשבים את חזות האריזה.
<שרון ברנע ספיבק: שם קובעים 40% ממכפלת הגובה.
אלי אלאלוף: 50% היה יותר קריא, למי שהולך לחפש, במיוחד בגילי.
<רוית ארבל: לגבי סעיף (5)(א) באותו סעיף 9, הדרישה היא שהסמלים יהיו ברצף, מאוזן או מאונך.
<רוית ארבל: יש קושי עם האריזות היותר קטנות.
<רוית ארבל: מתחת ל-25 סמ"ר זה פטור, אבל גם בטווח של מתחת ל-100 סמ"ר יש לפעמים קושי שהם יהיו ברצף.
<רוית ארבל: יש איזהו פתרון בנוסח הקיים לגבי האפשרות לסמן פינתי באריזות קטנות, אבל זה לא מספיק.
<רוית ארבל: אנחנו מבקשים שבנוסף תהיה גמישות שתאפשר שהסימנים לפעמים לא יהיו ברצף באריזות שלא מאפשרות את זה.
<רוית ארבל: שיהיה שיקול דעת לפי האילוצים של האריזה.
<שרון ברנע ספיבק: הרעיון הוא שבמבט אחד אפשר יהיה לראות את כל הסימון בבת אחת.
<שרון ברנע ספיבק: ברגע שנפתח את זה לכל מיני פרשנויות, אנחנו לא יודעים איך זה ייראה.
סימן טוב: אני אוסיף משהו.
סימן טוב: שום מוצר שאני מכיר, ואני מאוד מאוד אופתע, לא אמור להכיל שלושה סימונים.
סימן טוב: אני מאוד מקווה שלא שמתם גם המון סוכר וגם המון מלח במוצר.
סימן טוב: ראיתי סוכר ושומן רווי וראיתי נתרן ושומן רווי.
סימן טוב: לא ראיתי את שלושתם ולכן אני חושב שזה דיון תיאורטי.
<רוית ארבל: מדברים על שני סימונים.
<גליה שגיא: אדוני, נוכל להביא דוגמה לדיון הבא.
<גליה שגיא: אנחנו מדברים על שני סמלים ולהגביל את זה לגודל מסוים.
<גליה שגיא: אני מבקשת שנוכל להביא דוגמה להראות את הבעיה כי לעתים, בגלל האריזה והמבנה שלה, צריך את הסמלים לדחוף קצת פנימה.
<גליה שגיא: אנחנו יודעים שברגע שמדובר ממש במילימטרים, אנחנו חוששים מהתובענות הייצוגיות שגם יגיעו.
אלי אלאלוף: אני מציע שתעבירו את הדוגמה שלכם למשרד הבריאות לפני הישיבה הבאה.
אלי אלאלוף: המדידות ייעשו שם.
<רוית ארבל: יש לנו הערה עקרונית.
<רוית ארבל: סעיף 9 דן בסימון האדום ואדוני דיבר על התלבטות.
<רוית ארבל: אנחנו רוצים להציף התלבטות להחלטת הוועדה לעניין הסימון הירוק והאסדרה שלו, או למעשה לאי-האסדרה שלו כרגע בתקנות.
<רוית ארבל: אני חושבת שזה המקום כי אנחנו מדברים על האדום וזה הסעיף המתאים ביותר, ברשותך.
אלי אלאלוף: אין בשלב זה הצעה לירוק, לא?
<רוית ארבל: אם אנחנו מבינים נכון את הדברים, וזה נאמר פה, הסימון הירוק הוא וולנטרי בשלב הראשון.