GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דורון רז: זאת אומרת שאם קשיש שיש לו מטפלת לקח את התרופות בזמן, הייתה לו היגיינה, הייתה לו תזונה נכונה, ברור שמצבו ישתפר ממה שהיה בהערכה הנכונה.
<דורון רז: ברגע שעושים לו הערכה מחודשת ולוקחים לו את הזכאות, מצבו מידרדר מהר יותר למצב יותר גרוע מהמצב הקודם שהוא היה בו.
<דורון רז: לכן אני חושב שהתיקון הזה הוא תיקון מבורך וברכה לביטוח לאומי שהוא מתקן את העיוות הזה שנעשה, כי גם אנשים שהידרדר מצבם פחדו להגיש בקשה להחמרה בגלל החשש שאולי ייקחו להם את מה שהיה להם.
<דורון רז: בגלל שזה לא מספר גדול של אנשים, אני חושב שהצדק כאן מוחלט בתיקון הזה.
אלי אלאלוף: אם מסתכלים על האזרח או על הקשיש הסובל, זה תיקון מצוין.
<יעל אגמון: לא אמרנו כלום לתוכן הדברים.
אלי אלאלוף: את שמת לב שאני לא הפרעתי לך.
<יעל אגמון: אני מתנצלת.
אלי אלאלוף: אני מכבד את תפקידך, אבל תפקידנו כנבחרי ציבור, האינטרס שלנו זה האדם.
אלי אלאלוף: פה ברור שזה תיקון נכון וגם פחות חשדני.
אלי אלאלוף: הפסטיבל שעושים סביב לזקנים, שכאילו הגיעו לגיל הזה כדי לרמות את המערכת, מסכנים, זה נורא.
אלי אלאלוף: הייתי מוכן לוותר.
אלי אלאלוף: הלוואי שיוכל כל אחד מאתנו לוותר על כל העזרה הזאת.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שמצד אחד ביטוח לאומי אמור לשפר את השירות שלו לאזרחים והקביעה שלו מאוד נכונה.
אלי אלאלוף: היות ואתם באים עם הנימוק הכספי-התקציבי בלבד, אני חושב שיש לנו פה דילמה.
אלי אלאלוף: מצד אחד, אנחנו עם הביטוח הלאומי באקט ההומניטרי שלו, ומצד שני, האוצר.
אלי אלאלוף: הייתם צריכים להתכונן לפני כן.
אלי אלאלוף: רק אתמול בלילה אני שומע שאתם לא מרוצים מהחוק.
אלי אלאלוף: באחת עשרה בלילה, בזמן שאני אוהב לישון.
אלי אלאלוף: למה פתאום?
אלי אלאלוף: מה, אתם לא יודעים שהגישו?
אלי אלאלוף: ידעתם.
אלי אלאלוף: אתמול בערב מישהו אומר לי שזה היה בדיון.
אלי אלאלוף: למה לא קיימתם דיון ביניכם?
אלי אלאלוף: גם המחלוקת הזאת – האם זה של הרגולטור או לא של הרגולטור?
אלי אלאלוף: למה אתם לא עושים את הבדיקה היסודית הזאת אחת ולתמיד?
אלי אלאלוף: אני מכיר אותם לא רק אישית, גם מקצועית.
אלי אלאלוף: אלה אנשים ברמה מדהימה, נציגי הביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: הם אומרים את הדברים עם נתונים וניתוח נכון.
אלי אלאלוף: יש בקשה, מאיר, אם זה מקובל עליך.
אלי אלאלוף: אני מוכן לדחות בשבועיים את ההחלטה שלי, כשהנטייה שלנו – שמעתם את מאיר וגם אני אומר לכם בהסברים – בעד.
אלי אלאלוף: תעשו ביניכם את הדיון ותבואו חזרה בעוד שבועיים.
אלי אלאלוף: תגידו מה סיכמתם.
מאיר כהן: עד כמה אפשר לצאת מתוך המרובעות למקרה כזה?
<יעל אגמון: זאת שאלה משפטית שצריך לדון בה.
מאיר כהן: אתם תתייחסו לזה רק כאל שאלה משפטית?
אלי אלאלוף: רועי?
<יעל אגמון: נתחיל מלהתייחס אליה כאל שאלה משפטית ואז נראה אם יש פתרון יצירתי, אבל קודם כל את השאלה המשפטית העקרונית צריך לפתור.
מאיר כהן: צריך פה פתרון יצירתי.
<יעל אגמון: אבל קודם כל צריך לפתור את השאלה המשפטית העקרונית.
אלי אלאלוף: אוקיי, אז תפתרו את זה.
אלי אלאלוף: לדעתי, לא צריך סימפוזיון.
אלי אלאלוף: תשבו ביניכם, תבדקו, תביאו את היועצים המשפטיים הנדרשים ותפתרו את זה תוך שבועיים.
אלי אלאלוף: זה כל כך נראה לי מהותי האם שייך או לא שייך, ואני בטוח שתמצאו את זה בעוד מקומות.
אלי אלאלוף: תסגרו את זה אחת ולתמיד ותוך שבועיים נזמן דיון ונסגור.
אלי אלאלוף: בפעם הבאה, מי שרוצה להפריע לי, לא באחת עשרה בלילה.
<אלכסנדר ברבשב: אני מנהל תחום גריאטריה וטיפול בקשישים בקופת חולים מאוחדת ואני דווקא רוצה לעודד ולברך את הביטוח הלאומי על היוזמה.
<אלכסנדר ברבשב: בתור מומחה פנימית-גריאטריה, פסיכו-גריאטריה, אני רוצה להגיד מתוך הוותק שלי בתחום שאין כמו מערכת תומכת חזקה במטופלים הקשישים.
<אלכסנדר ברבשב: אין.
<אלכסנדר ברבשב: ושום טיפול לא שווה לשום דבר אם אין תמיכה בבית, איפה שהקשיש נמצא.
<אלכסנדר ברבשב: אנחנו בפיגור משמעותי מבחינת השעות שאנחנו נותנים לאוכלוסייה הקשישה מטעם חוק סיעוד.
<אלכסנדר ברבשב: יותר מזה, מה שחשוב בחוק זה לא שינוי במספר רמות, משלוש לשש, אלא הדגש הוא שלא השתנה הרבה אצל המטופלים התשושים.
<אלכסנדר ברבשב: הדגש הוא דווקא על האוכלוסייה היותר קשה, זאת אומרת מטופלים סיעודיים.
<אלכסנדר ברבשב: כל ההגדרה קיימת בעיקר ברוב הרמות למטופלים הסיעודיים.
<אלכסנדר ברבשב: רציתי לחדד כמה דברים.
<אלכסנדר ברבשב: קודם כל, החלוקה לשש רמות מצוינת.
אלי אלאלוף: תרשה לי, אנחנו לא ניכנס לזה, ברשותך.
אלי אלאלוף: אנחנו דנו בשתי נקודות מרכזיות ובשאר הדברים אנחנו סומכים על שיקול הדעת המקצועי שלכם.
אלי אלאלוף: תעשו את זה, אבל זה לא לדיון הזה.
אלי אלאלוף: תודה רבה שבאת בכל מקרה.
מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, אני אחליף את יושב-ראש הוועדה לשעה הקרובה.
מירב בן ארי: הבנתי שיש אנשים שקצת לחוצים מזה, אפשר להירגע.
מירב בן ארי: אני יודעת, יש לי אג'נדה, אבל אני גם יודעת לנהל ועדה בצורה אובייקטיבית לחלוטין.
מירב בן ארי: אני מבקשת מכל מי שחושש, להירגע.
מירב בן ארי: אנחנו נמשיך בקריאת התקנות בדיוק היכן שעצרנו ובדברים שבהם יש לי אג'נדה, אני אעבור לצד הזה ויושב-ראש הוועדה ינהל את הוועדה.
מירב בן ארי: ככה זה יעבוד.
מירב בן ארי: מקובל על אדוני המנכ"ל?
מירב בן ארי: הוא גם חבר שלי.
מירב בן ארי: להפך, אמרתי שאני חברה של גרוטו, של פרסי ושל גורדון אז בכלל אני אמורה להיות בצד השני.
מירב בן ארי: בקיצור, הכול בסדר ואנחנו ממשיכים בקריאת התקנות.
מירב בן ארי: אנחנו נשמע את הדעות לכאן ולכאן בדיוק כמו שיושב-ראש הוועדה מנהל.
מירב בן ארי: היום יום שני, 18 בדצמבר 2017, ל' בכסלו תשע"ח.
מירב בן ארי: השעה עשר ואנחנו פותחים את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא:
מירב בן ארי: תקנות הגנה על בריאות הציבור (מזון) (סימון תזונתי), התשע"ח–2017.
מירב בן ארי: אני רק מבקשת להזכיר לכל מי שלא מגיע לכאן באופן קבוע, שכל מי שמדבר שיציג שם ותפקיד לפרוטוקול.
מירב בן ארי: גברתי היועצת המשפטית, אפשר להמשיך היכן שעצרנו.
מירב בן ארי: חברי הכנסת, יש לכם את התקנות?
<נעה בן שבת: קראנו עד תקנה 4(א).
<נעה בן שבת: אחרי הישיבה הקודמת קיימנו פגישה עם נציגים שונים מהתעשייה, מי שביקש להשתתף והגיע.
<נעה בן שבת: קיימנו פגישה די ממושכת ועלו כל מיני הערות.
<נעה בן שבת: ניסינו לתת ביטוי בנוסח לכל מיני הערות שנשמעו.
<נעה בן שבת: בעמוד 2 יש תיקון בהגדרה למזון ארוז מראש.
<נעה בן שבת: ההגדרה היא "מזון שהוכן בעסק הסעדה (קייטרינג) לצורך הספקתו לצריכה מחוץ למקום הכנתו ולמעט מזון ארוז מראש לשיווק קמעונאי".
<נעה בן שבת: זה תיקון אחד שנעשה והוא מסומן בצורה בולטת כדי לענות על ההערה שהעירו פה מי הוא הצרכן.
<נעה בן שבת: עשינו פה שילוב של הדברים כדי שהדברים יהיו ברורים.
<נעה בן שבת: נושא נוסף הוא ההגדרה של סימון תזונתי.
<נעה בן שבת: הייתה טענה שלא ברור מה זה סימון תזונתי, האם זה רק הערכים התזונתיים או שזה סימון בכלל, יותר רחב, מכל הסימון שקבוע בתקנות.
<נעה בן שבת: יש פה הבהרה שאומרת שכאשר אנחנו אומרים סימון תזונתי, כפי ששם התקנות מעיד עליהן - תקנות הגנה על בריאות הציבור (מזון) (סימון תזונתי), כל הסימונים שקבועים בתקנות האלה נחשבים סימון תזונתי.
<נעה בן שבת: "סימון תזונתי – סימון לפי תקנות אלה, ובכלל זה סימון ערכים תזונתיים, סימון מספר כפיות הסוכר וסימון סמל מזון אדום".
<נעה בן שבת: קדמת האריזה – הייתה בקשה להבהיר שיש צד אחד מצדדי האריזה שהוא קדמת האריזה, כי אמרו שיכולים להיות שני צדדים ומי שמסדר את הדברים בחנות או משווק, יכול לבחור צד שהוא לא הצד הטבעי של הדברים, ולא רוצים שזה לבדו יגרום לכך שיעברו על הוראות התקנות.
<נעה בן שבת: לכן אנחנו אומרים שקדמת האריזה זה "צד מצדדי האריזה שמיועד להיות גלוי לעין הצרכן בעת הצגת המזון למכירה".
<נעה בן שבת: אנחנו מבינים שלא אמורים להיות ארבעה צדדים כאלה, זה אמור להיות צד אחד שנועד להיות קדמת האריזה.
מירב בן ארי: זה כמו היום וגם היום יש מוצרים שיש צד אחד בסימון.
<נעה בן שבת: זה הצד המיועד לכך.
<נעה בן שבת: נתנו לנו דוגמה של גלידות שמסודרות בסופר, מהי קדמת האריזה.
<נעה בן שבת: יכול להיות שהן מסודרות במקפיא ואז רואים רק את הראש שלהן.
<נעה בן שבת: זה הצד שנועד להיות גלוי לעין הצרכן, אותו צד שמטבעו, מבחינת האפיונים שלו.
<נעה בן שבת: נושא נוסף הוא האריזות שארוזות יחד.
מירב בן ארי: כאשר אורזים עשר יחידות ביחד?
<נעה בן שבת: כן, רק שזה לא נמכר בנפרד.
מירב בן ארי: הם אומרים שזה נמכר גם בבודד.
סימן טוב: זה כבודד פטור בגלל הגודל שלו.
סימן טוב: זה מתחת ל-25 סנטימטר.
מירב בן ארי: הם אמרו שזה 25 סנטימטר.
מירב בן ארי: במקרה זה 26 סנטימטר, אז זה על הגבול.
<נעה בן שבת: נזכיר שאחד הפטורים אומר שתקנת משנה א' לא תחול.
<נעה בן שבת: זאת אומרת שהחובה לסמן לפי תקנות אלה לא חלה לגבי יחידות מזון ארוזות מראש, שהיצרן ארז אותן יחדיו באריזה כוללת בטרם שיווקן, והן מיועדות לשיווק קמעונאי באריזה הכוללת.
<נעה בן שבת: אם האריזה סגורה ומסומנת יכול להיות שהיחידות הקטנות לא יסומנו כי המכירה היא באריזה כוללת בלבד.
<נעה בן שבת: הייתה בקשה של התעשייה שבאה לדבר גם על אותן אריזות שקופות שאורזים בהן כמה יחידות.
<נעה בן שבת: בעניין הזה הסכים משרד הבריאות להיענות לדרישה, אבל הוא רצה לוודא כמה דברים.
<נעה בן שבת: דבר ראשון, הוא רצה לוודא שאו שהאריזה מסומנת או שהפרטים בתוך האריזה מסומנים.
מירב בן ארי: אחד משניהם חייב להיות מסומן.
מירב בן ארי: על מה הסכמתם?
<נעה בן שבת: לא יכול להיות ששני הדברים יהיו לא מסומנים.
מירב בן ארי: זה ברור, זה ברור.
<נעה בן שבת: ההצעה של משרד הבריאות הייתה להגיד בסעיף קטן (ד) ש"ארז יצרן", הכוונה היא שארז בעת הייצור, זה חלק מתהליך הייצור "מספר יחידות מזון ארוזות מראש, שחלה עליהן חובת סימון לפי תקנות עליהן", זאת אומרת שחלה חובת סימון לפי תקנות אלה וזה לא משהו שהוא פטור באיזושהי צורה.
<נעה בן שבת: הוא לא פטור משום פרט סימון לפי תקנות אלה "ואשר סומנו בהתאם באריזה אחת שקופה באופן שניתן לראות בעדה בנקל ובאופן ברור את הסימונים הנדרשים לפי תקנות אלה, לא יהיה חייב בסימון נוסף של האריזה השקופה".
<נעה בן שבת: ויש פה עוד הבהרה, וזה רק לצרכי הבהרה, ש"על אף האמור בפסקה (11) בתקנת משנה 3(ב), יחידות מזון ארוזות מראש ששטח קדמת האריזה שלהן אינו גדול מ-25 סמ"ר, ונארזו כאמור באריזה שקופה, יסומנו בפרטי הסימון התזונתי לפי תקנות אלה".
<נעה בן שבת: זאת אומרת, גם הפטור של הגודל.
<נעה בן שבת: לא יכול להיות שרק בגלל שלקחו מספר חפיסות של שוקולד מריר וארזו אותן באריזה אחת שקופה, וכל אחת מהן קטנה מ-25 סמ"ר, הן יכולות להימכר – יכול להיות שאתם צריכים כן לחייב את התנאי הזה.
<נעה בן שבת: צריך להיות או זה או זה מסומן.
<רוית ארבל: הסיפה מטעה כי גם אם סימנתי את האריזה השקופה, אני עדיין אהיה חייבת לסמן את האריזות הקטנות.
מירב בן ארי: רגע, תסיימי ואחרי זה תגידי מה שיש לך להגיד.
מירב בן ארי: גם לא יודעים בפרוטוקול מי את.
<נעה בן שבת: חשוב לי להבהיר שאם אנחנו מדברים על אריזה שקופה, אולי צריך להכניס פה את התנאי הזה, שגם זה אמור לא להימכר כאריזה בודדת.
מירב בן ארי: תנאי לזה שאורזים ביחד, זה שהמוצר לא יכול להימכר לבד.
<נעה בן שבת: שוב, לחזור לתנאי הזה.
<נעה בן שבת: זה ששמתי את זה בשקית שקופה ואני רוצה שמבחוץ יהיה סגור ביחד ומאוגד ביחד, זה מאפשר לי לסמן על האריזה השקופה.
מירב בן ארי: יש את זה גם היום.
מירב בן ארי: כותבים על המוצר שהוא לא נמכר בבודד.
<נעה בן שבת: אז אני לא מבינה מה מפריע לך.
<רוית ארבל: אני מאיגוד המזון והתאחדות התעשיינים.
<רוית ארבל: אתם אומרים בדיוק מה שאנחנו מסכימים לו, רק שמה שכתוב זה הרבה יותר מזה.
<רוית ארבל: אני מבינה את ההיגיון שצריכים להיות מסומנים או האריזה הכוללת או הפרטים הקטנים, וזה מה שהסיפה באה להגיד.
מירב בן ארי: אני לא שומעת.
מירב בן ארי: מה את מנסה לומר?
מירב בן ארי: אנחנו אמרנו שאם אנחנו אורזים, המוצר לא יכול להימכר כבודד.
מירב בן ארי: כבר עושים את זה היום.
<רוית ארבל: נכון, כל מה שהוסבר לך וכל מה שהזכרת, הכול נכון, רק שמה שכתוב פה בפועל, בסיפה שהוסיפו, למעשה אמרו שגם אם אני מסמנת את האריזה השקופה, אני עדיין צריכה לסמן את האריזות הקטנות.
<נעה בן שבת: אלא אם כן אמרת שאת מוכרת את זה רק באריזה הזאת.
מירב בן ארי: חבל על הזמן כי התעסקנו בזה חצי שעה והבטחתי ליושב-ראש שאני מתקדמת.
מירב בן ארי: עסקנו בזה בדיון הקודם.
מירב בן ארי: הרי בסוף צריכה להיות הסכמה בתקנות שאם המוצר מסומן רק באריזה הגדולה, הוא לא נמכר כבודד.
מירב בן ארי: אם אתם מוכרים אותו כבודד, יהיה כפל רישום, גם על האריזה הגדולה וגם על הקטנה.
מירב בן ארי: זה מקובל עלייך, נכון?
מירב בן ארי: זה ברור בחוק?
<רוית ארבל: אבל זה לא מה שכתוב.
<נעה בן שבת: המטרה היא למנוע מצב שבו, כדי להימנע מחובת הסימון, נקטין את האריזות הקטנות, נמכור כמה ביחד.
<נעה בן שבת: כל אחת מהן לא תהיה חייבת בסימון, האריזה הכוללת לא חייבת בסימון כי זה הפטור שניתן פה ואז אני יכולה למכור בשקית שקופה מוצרים שלא מסומנים.
מירב בן ארי: האם בסיפה של הדברים הוא מחויב גם וגם?
<נעה בן שבת: לא, הסיפה של הדברים אומרת שגם מוצר שהוא קטן, אם הוא נמכר לבד הוא מחויב בסימון.
<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר שהמטרה היא שלא ייווצר מצב שבו הקטינו את האריזות ומוכרים את המוצרים באריזה שקופה שאין עליה סימון, האריזות הקטנות לא חייבות בסימון ואז המוצר יוצא לשוק לא מסומן.
<נעה בן שבת: למרות שקניתי הרבה פריטים של אותו מוצר הוא לא מסומן פה והוא לא מסומן שם.
<רוית ארבל: הסיפה אומרת שזה גם וגם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנוסח צריך תיקון.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על אריזה שקופה שלא חייבת להיות מסומנת.
<נעה בן שבת: שימו לב, לא יכול להיות שאתם תיתנו ליחידות הקטנות האלה פטור רק בגלל הגודל שלהן.
עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא לתת להן פטור?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אני מוכר את האריזה, אנשים אוכלים את כל האריזה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים אוכלים בבודדים.
מירב בן ארי: אבל אמרנו שאם זה נמכר בבודד, זה מחויב בסימון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם זה בודד, אז כן, מעל הגודל שסוכם, בין אם זה 25 סמ"ר ובין אם זה 30.
מירב בן ארי: סיכמנו בדיון הקודם על 25.
עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד לא הצבענו על זה.
מירב בן ארי: זה נכון, אבל סיכמנו.
יעל כהן-פארן: אתם מדברים פה על סימון מוצרים ויש פה עניין עקרוני של הכנסת שיש החלטה על סימון של לוביסטים.
יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר שהדוברת הקודמת לא עונדת את התג הכתום שלה והיא לוביסטית של התאחדות תעשייני המזון.
יעל כהן-פארן: אני מדברת על רוית ארבל וראוי שהיא תענוד את התג שלה.
מירב בן ארי: רוית היא לא לוביסטית.
<שבי גטניו: יש לך תג כתום, תענדי אותו.
יעל כהן-פארן: רצוי שהיא לא תשב בשולחן פנימי ותכתיב את הנקודות - - -
מירב בן ארי: סליחה, חברת הכנסת פארן, היא עובדת בהתאחדות.
מירב בן ארי: היא לא עובדת בחברת לובינג.
<שבי גטניו: יש לה תג כתום בכיס.
<שבי גטניו: את מתבקשת להוציא אותו ולענוד אותו.
<שבי גטניו: מתבקשת להוציא אותו ולענוד אותו.
מירב בן ארי: אדוני, אל תתערב לי בניהול הדיון, בסדר?
מירב בן ארי: אני מסתדרת גם בלעדיך.
מירב בן ארי: גברתי, האם את לוביסטית?
<רוית ארבל: אני לא יודעת אפילו מה זה לוביסטית.
<נעה בן שבת: איך את לא יודעת אבל את כן לוביסטית.
<נעה בן שבת: את עורכת דין שמייצגת - - -
<רוית ארבל: אני עורכת דין ואני יועצת משפטית של איגוד המזון.
<רוית ארבל: יועצת משפטית חיצונית לאיגוד המזון.
מירב בן ארי: אם את יועצת משפטית חיצונית, גברתי - - -
יעל כהן-פארן: לפי החלטה של הכנסת את צריכה לענוד את התג הכתום.
מירב בן ארי: תודה, יעל, התקדמנו.
מירב בן ארי: הסרט על צווארה.
מירב בן ארי: אפשר להתקדם?
מירב בן ארי: אני רוצה להתעסק בסוגיה החשובה שהיא המהות ועזבו אותי מהפרוצדורה.
<נעה בן שבת: אחרי זה נתקן את הנוסח, אם צריך.
מירב בן ארי: המהות עצמה ברורה?
מירב בן ארי: אם זה נארז בקטנים רק באריזה גדולה, זה צריך להיות על האריזה הגדולה.
מירב בן ארי: אם זה נמכר כבודדים, זה חייב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, הוא לא חייב אם הוא קטן מהגודל.
מירב בן ארי: את זה אנחנו יודעים, חאג' יחיא, את זה אנחנו יודעים.
<נעה בן שבת: מה קורה אם יש מוצרים קטנים, שלא חייבים בסימון ואז שמים אותם יחד באריזה שקופה.
<נעה בן שבת: לכאורה נתנו פה פטור גם מהאריזה השקופה ואנחנו רוצים להגיד שאם אנחנו מוכרים את זה בפטנט של האריזה השקופה, שהיא פטורה מסימון כאריזה שקופה, אנחנו צריכים לוודא שהיחידות מסומנות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו אם הן קטנות?
<נעה בן שבת: כן, אפילו אם הן קטנות.
יעל כהן-פארן: יצאתי מבולבלת.
<דורית אדלר: אני יושבת-ראש ועדת ההיגוי של הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא ותזונאית ראשית של המועצה הלאומית לביטחון תזונתי.
<דורית אדלר: אני רוצה להעיר למהות של הדבר.
<דורית אדלר: מבחינתנו אסור לתת פטור לשום גודל ואני רוצה לחדד את הנקודה הזאת בשישים שניות.
<דורית אדלר: יש כאן שתי נקודות: התעשייה תמיד תיצור מוצר בסנטימטר אחד יותר קטן.
<דורית אדלר: עמדתי בראש ועדת המזון של האגודה הישראלית לסוכרת במשך שנים, תמיד הם ייצרו מוצר יותר קטן.
מירב בן ארי: אבל אני כבר אחרי 25, למה עכשיו את מחזירה אותי?
מירב בן ארי: הרי התקנות חשובות לך, נכון?
מירב בן ארי: אז תני לי להתקדם.
מירב בן ארי: למה עכשיו את מחזירה אותי לייצור?
מירב בן ארי: הרי את אחת הנשים שהכי צריכה לבוא ולהגיד: מירב, קדימה.
מירב בן ארי: גברתי, כבר התקדמנו.
מירב בן ארי: סיכמנו על 25.
<דורית אדלר: תרשמי את ההערה שלי לפרוטוקול.
מירב בן ארי: בדיון הקודם ישבתי פה שלוש שעות ואמר המנכ"ל שכל ההערות האלה, שהן לא רלוונטיות, פשוט מאטות את הדיון.
<דורית אדלר: זה מהותי.
מירב בן ארי: זה מהותי, גברת, התקבלה החלטה ואני מתקדמת.
יעל כהן-פארן: אני יצאתי מבולבלת.
יעל כהן-פארן: האריזה השקופה – נניח שיש בתוכה חמש אריזות ביסלי שהן גדולות מ-25 סמ"ר או במבה, וכל אחת מהן מסומנת.
יעל כהן-פארן: האם השקופה לא צריכה סימון?
יעל כהן-פארן: אבל אם כל האריזות בתוכה קטנות היא כן צריכה סימון?
מירב בן ארי: העיקר שיש סימון.
מירב בן ארי: לא להפריע, קדימה, גברתי היועצת המשפטית.
<רוית ארבל: הנוסח נשאר בעינו?
מירב בן ארי: תשבו עם היועצת המשפטית.
<נעה בן שבת: אבל הוא מדויק, גברתי.
<נעה בן שבת: האמירה היא שאם אנחנו בוחרים ליהנות מהפטור של השקית בשביל המוצרים, הם צריכים להיות מסומנים בפנים גם אם הגודל שלהם פחות מ-25 סמ"ר.
<נעה בן שבת: אם את רוצה, את יכולה לסמן את השקית השקופה ואז לא תצטרכי לסמן את היחידות בפנים.
מירב בן ארי: סליחה, אני מתקדמת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי הערה כי אני חושב שצריך לתקן את זה כך שייכתב שבמידה והאריזה קטנה מהגודל הקובע, שהוא פטור, נהיה חייבים לסמן על האריזה החיצונית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם היא יותר גדולה, אז לסמן.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא בדיוק מה שכתוב.
מירב בן ארי: חאג' יחיא, ההערה שלך התקבלה פה.
מירב בן ארי: תרשמי ונמשיך.
<נעה בן שבת: הגענו לתקנת משנה 4 (ב) "יצרן או יבואן לא יכלול בסימון המזון, למעט ברשימת הרכיבים שהוא חייב לסמן לפי ת"י 1145, התייחסות לסיבים תזונתיים אלא אם כן כמותם סומנה כמפורט בחלק א' בתוספת השנייה.
<נעה בן שבת: (ג) הסימון התזונתי של משקה משכר הוא בגדר רשות, למעט סימון הקלורי שלו, שיהיה ב-100 מיליליטר משקה, כמפורט בחלק א' בתוספת השנייה".
<נעה בן שבת: אנחנו רואים את הפטור למשקה המשכר, שעליו צריך לסמן רק את הערך הקלורי שלו, ולגבי סימון הסיבים התזונתיים, אנחנו רואים את החובה לסמן אותם בהתאם למה שכתוב בתוספת השנייה.
<נעה בן שבת: אם מסמנים סיבים תזונתיים, אי אפשר לסמן אותם בעלמא.
<נעה בן שבת: צריך לסמן אותם כפי שכתוב בחלק א' לתוספת השנייה.
<נעה בן שבת: אנחנו רואים בטבלה בתוספת השנייה התייחסות לסיבים תזונתיים.
<נעה בן שבת: יש פה שתי כוכביות שמסמנות שזה סימון רשות, אבל אם הוא מסומן, צריך לסמן אותו כפי שזה צוין בטבלה.
<נעה בן שבת: תקנה 5 – סימון בסמלי המזון האדומים "ייצר יצרן או ייבא יבואן מזון שלפי תקנה 3 יש לסמנו, והסימון כולל פריט מפריטי הסימון התזונתי המפורט להלן בטור א', בכמות העולה על זו הקבועה לצד כל אחד מהם בטור ב' לגבי מזון מוצק או בטור ג' לגבי מזון נוזלי, יסמן את המזון בסמל המזון האדום המתאים לפי העניין: טור א' – פריט הסימון – נתרן, סך סוכרים, סך חומצות השומן.
<נעה בן שבת: טור ב' – כמות ב-100 גרם מזון מוצק – 400 מ"ג, 10 גרם, 4 גרם.
<נעה בן שבת: טור ג' – כמות ב-100 מ"ל מזון נוזלי – 400 מ"ג, 5 גרם, 3 גרם".
<נעה בן שבת: הגדלתם את הכמות של המזון הנוזלי מ-100 גרם ל-400 גרם.
יעל כהן-פארן: אפשר להבין למה זה נעשה?
מירב בן ארי: תכף, תכף.
<נעה בן שבת: אולי באמת תוכלו להסביר.
סימן טוב: את הנוזלי השווינו למוצק.
יעל כהן-פארן: אבל אלה שני דברים שונים.
יעל כהן-פארן: זה כמו תפוחים ועגבניות.
סימן טוב: כמו תפוחים ועגבניות, אבל אנחנו מתייחסים למוצרים דווקא בקטגוריות שונות כן אותו דבר.
יעל כהן-פארן: אבל אתה שותה 300 מ"ל מרק בלי כלום ואתה לא אוכל 300 גרם בייגלה.
סימן טוב: אני אומר לכם מה אנחנו עשינו.
סימן טוב: אנחנו בדקנו את עצמנו.
סימן טוב: המעבר מ-100 ל-400 לא יוצר החרגה של מוצרים, הוא יוצר יותר הרמוניה בתקנות, שיהיו אותם ערכים בין הנוזלי לבין המוצק.
יעל כהן-פארן: אבל צריך מספרים רלוונטיים.
<דורית אדלר: זה סכנת נפשות.
סימן טוב: זה מספר רלוונטי, זה מספר רלוונטי.
סימן טוב: אנחנו בדקנו גם במדינות אחרות שמסמנות, כמו המדינות הסקנדינביות וה-key whole.
סימן טוב: הספים נעים סביב 400 מ"ג נתרן לנוזלי.
סימן טוב: כן, לאבקות.
סימן טוב: או שיש החרגות בכלל לאבקות.
סימן טוב: לא רצינו ללכת להחרגה של אבקות.
סימן טוב: יש מדינות שמחריגות אבקות, שצריך לעשות אתן משהו.
סימן טוב: אנחנו לא רצינו להחריג, רצינו שהן יישארו פה, ואמרנו שהסף יהיה כמו הסף של המזון המוצק.
מירב בן ארי: יש עוד תגובות?
<מאיה אברמוב: אני טכנולוגית בשר מזוגלובק ואני רוצה לדבר על כמות הנתרן שאנחנו מקבלים כנתון מחומרי הגלם שאנחנו משתמשים בהם.
<מאיה אברמוב: גם במסמך של "אפשרי בריא" מ-2015 צוין במפורש שחלק מתהליך הטיפול בהפחתת הנתרן צריך להתבצע מול המשחטות.
<מאיה אברמוב: בפועל זה לא נעשה.
<מאיה אברמוב: חוקקו את החוק רק על יצרני הבשר ואנחנו חושבים שיש כאן ניגוד בין שני רגולטורים, הרבנות הראשית ומשרד הבריאות.
<מאיה אברמוב: נוצרה הפליה בין הבשר הכשר לבשר הלא-כשר ואנחנו מבקשים שאו שתשיתו רגולציה על המשחטות ויהיה טיפול בכמות הנתרן הגבוהה מאוד והלא-אחידה מאוד בין הבשרים השונים שאנחנו מקבלים, או שידברו רק על המלח המוסף על ידי היצרנים, שזאת כמות מלח שאנחנו שולטים עליה ויכולים להוסיף.
<מאיה אברמוב: את שאר הדברים אנחנו מקבלים אלינו כנתון כי אין שום פיקוח.
<חגי לוין: אני מזכיר איגוד רופאי בריאות הציבור, ההסתדרות הרפואית.
<חגי לוין: המנכ"ל, אנחנו מתפלאים על תשובתך.
<חגי לוין: משרד הבריאות בראשותך חשב שצריך 100 מ"ג.
<חגי לוין: אנחנו גם רואים שמזון נוזלי שונה ממזון מוצק בשני המרכיבים האחרים.
<חגי לוין: ברור לחלוטין שאבקות מרק, כפי שציינו בנייר העמדה שלנו ומופיע באתר משרד הבריאות, הן מוצר מזיק.
<חגי לוין: יש חלופות טובות יותר.
<חגי לוין: אנחנו צריכים לאפשר לציבור בחירה מושכלת ולא להטעות אותו על ידי הימנעות מסימון מוצרים מזיקים.
<חגי לוין: בישראל מתים וסובלים אנשים רבים משבץ מוחי ויש עלייה בשכיחות המחלה.
<חגי לוין: הנתרן שבאבקות המרק גורם לעליית לחץ הדם ופגיעה בישראלים.
<חגי לוין: כדי ליישם את רוח החוק חייבים לקבוע 100 מ"ג.
<חגי לוין: זה מה שצריך להיות.
מירב בן ארי: אדוני המנכ"ל, תתייחס בבקשה למה שנאמר פה.
רחל עזריה: סליחה, למה זה השתנה?
מירב בן ארי: ביקשתי מהמנכ"ל להתייחס למשחטות.
רחל עזריה: אני רק אומר שלחברי הכנסת מותר להעיר הערות ביניים.
מירב בן ארי: אני רוצה את התייחסותו ואחרי זה תעירי.
סימן טוב: לעניין הבשר, אנחנו עובדים במקביל עם המשחטות, שיורידו את רמת הנתרן באמצעות שטיפה של העופות לאחר תהליך ההכשרה, שמתבצע באמצעות המלחה.
סימן טוב: יש היום שתי משחטות – אני לא אציין את שמן כדי לא לעשות פה איזושהי פרסומת – שכבר עובדות לפי זה ואנחנו נקבע סטנדרט לכל המשחתות.
סימן טוב: בשורה התחתונה אנחנו מסתכלים על השאלה כמה נתרן יש במוצר.
סימן טוב: זה יבוא בעוד מקרים.
סימן טוב: עכשיו מדברים על הבשר ובעוד כמה שעות ידברו על הגבינה – בהפרש ראוי, אני מקווה – וגם שם ידברו על זה שיש בה ערכים טובים, אבל במוצר הסופי יש בסוף רמות נתרן גבוהות, אנחנו חושבים שהוא צריך להיות מסומן, גם אם יש טענה שיש בו גם ערכים טובים.
סימן טוב: זה בסדר וזה לא מבטל את זה, אבל הציבור כן צריך לדעת אם יש בו שומן רווי או אם יש בו נתרן בכמות גבוהה.
סימן טוב: הוא צריך לדעת את זה.
סימן טוב: עלתה טענה של ד"ר חגי לוין ואחרים.
סימן טוב: עשינו את השינוי הזה והאמת היא שבהתחלה לא הקדשנו לזה מחשבה עד הסוף.
סימן טוב: ראינו שמדינות שהלכו על הסעיפים האלה החריגו אבקות ואנחנו לא רצינו להחריג אבקות, כלומר הברירה הייתה ליצור איזשהו מנגנון החרגה, לקבוע עוד סטנדרט מיוחד לאבקות.
סימן טוב: העדפנו לא לעשות את זה כי ברגע שאנחנו מתחילים ליצור סטנדרטים שונים למוצרים שונים שהם מעובדים, אנחנו נהיה באיזשהו מדרון שבו בכל פעם נחריג קבוצת מוצרים אחרת.
סימן טוב: מכיוון שלא רצינו לעשות את זה ורצינו לשמור על הרמוניה, הטרייד-אוף היה להעלות את זה ל-400.
סימן טוב: שום דבר לא מושלם ואני לא חושב ש-400 זה נורא.
מירב בן ארי: חברת הכנסת עזריה, מה רצית להעיר?
רחל עזריה: רציתי לשאול על ההחלטה למעבר מ-100 ל-400.
מירב בן ארי: הנה, הוא ענה עכשיו.
רחל עזריה: שאלת אז עניתי.
מירב בן ארי: לא לחזור על דברים שנאמרו, בבקשה.
<דורית אדלר: אני לא חוזרת, אני מחזקת וממחישה.
<דורית אדלר: באופן עקרוני, מנת מרק היא 1,000 מ"ג לפי הדבר הזה.
<דורית אדלר: אני ממש אומרת, כבוד המנכ"ל, ואני מאוד מעריכה את עבודתך, שיש פה הטעיה של הציבור.
סימן טוב: חס וחלילה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בלי להתכוון.
<דורית אדלר: סליחה.
<דורית אדלר: המקסימום המומלץ ליום הוא 2,300 מ"ג.
<דורית אדלר: איך יכול להיות שאתם אומרים ש-400 מ"ג ל-100 מיליליטר זה סביר?
<דורית אדלר: הדבר הזה הוא הטעיה ברורה של הציבור.
<דורית אדלר: אני אומרת כך, אנחנו מדברים בדיני נפשות ואסור שזה יהיה מעל 100 מ"ג.
<דורית אדלר: לדבר על הרמוניה בקונסטלציה הזאת זה לבוא ולהגיד שאין לנו בעיה, נמשיך עם השבץ המוחי.
<דורית אדלר: אסור שזה יהיה מעל 100 מ"ג כי אי אפשר להגיע לרמה המומלצת עם רמות כאלה.
רחל עזריה: אני חושבת שהעניין של הנוזלי מורכב מכיוון שאבקות מרק הן יבשות.
רחל עזריה: לכן אני חושבת שהכלל שלהן צריך להיות כלל של מזון מוצק ולא של מזון נוזלי, ואז אתה פותר את הבעיה.
מירב בן ארי: זה גם 400.
רחל עזריה: כמה יש לפני שאתה מדלל?
רחל עזריה: הסיפור הוא שכאילו מדללים את זה.
מירב בן ארי: גם המוצק וגם הנוזלי אותו דבר.
סימן טוב: אנחנו מתייחסים למוצר המוכן.
סימן טוב: חברת הכנסת עזריה, אנחנו מתייחסים למוצר המוכן ולא למוצר הגולמי, לא לאבקה אלא לאבקה אחרי שהיא מוכנה.
רחל עזריה: אז זאת בעיה.
מירב בן ארי: כן, נגוסה, מה רצית להעיר?
מירב בן ארי: הבנו את הבעיה.
יעל כהן-פארן: את לא נותנת לה לסיים.
רחל עזריה: זאת בעיה בגלל שאנחנו מדללים את זה במים.
סימן טוב: ואז מתייחסים לזה כאל מזון נוזלי.
רחל עזריה: ואז זאת בעיה.
רחל עזריה: לגבי אבקות מרק זה באמת בעיה.
רחל עזריה: אני מציעה שנעשה את זה לפי המזון הגולמי ולא לפי הוראות ההכנה.
סימן טוב: אבל את לא צורכת את זה באופן גולמי.
רחל עזריה: זה לא משנה.
סימן טוב: זה כן משנה.
רחל עזריה: איזה עוד מוצרים כאלה יש?
רחל עזריה: יכול להיות שזאת הדרך לפתור את העניין של הנוזלי.
סימן טוב: אבקת שוקו, תערובת להכנת שוקו, פודינג.
סימן טוב: מוצרים שהם אבקות שמהן מכינים משהו באמצעות דילול שלו.
<דורית אדלר: דרך אגב, באבקות מרק משתמשים גם במזון שמוסיפים.
סימן טוב: שמשתמשים בסוף אחרי שמוסיפים נוזלים.
רחל עזריה: הסיפור של אבקות המרק הוא בעיה ואתה לא נותן מענה על זה.
מירב בן ארי: נגוסה, אתה רוצה להעיר?
אברהם נגוסה: אני רציתי להבין מה האינטרס של משרד הבריאות, כאשר אתם יודעים שאנחנו רוצים להגן על בריאות הציבור ודווקא הם אומרים שמה שאתם מאשרים, מזיק לבריאות.
אברהם נגוסה: אתם עושים ההפך.
אברהם נגוסה: מה האינטרס שלכם?
סימן טוב: אנחנו הולכים באותו כיוון כל הזמן.
סימן טוב: אני אומר שוב שמבחינתי, בברירה שהייתה בין ללכת כמו מקומות אחרים שהחריגו את האבקות לחלוטין, זה היה יותר גרוע.
<דורית אדלר: למה להחריג אותן?
סימן טוב: בהנחה שאנחנו לא מחריגים, מה הערך שאנחנו עושים?
סימן טוב: אנחנו חשבנו ש-400 זה הערך הנכון.