GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יאיר גלבוע: או תיאורו, אבל במידה ומדובר בחיות - -
<נעה בן שבת: או תיאורו?
<נעה בן שבת: תיאורו רק במידה ואין שם מסחרי, או שתמיד את רוצה את תיאורו?
יאיר גלבוע: במידה ואין שם מסחרי.
<נעה בן שבת: הנושא של הסימון כפי שהוא מופיע בתקנות שם, מדבר על כך שזה מסומן באותיות הניתנות לקריאה בנקל, שאינן ניתנות למחיקה או להפרדה, אבל גודלן לא יפחת מהגודל המזערי שקבוע בתקן.
<רינה ורסנו: התקן זה 1145.
<נעה בן שבת: אני חושבת שזה גופן 10 בתקן.
בראון: בסעיף (3)4 אנחנו מבקשים שבמקום המילה "מסוימים" נכתוב למי מיועד המזון, כי אם מדברים על בעלי חיים, זו רשימה אין סופית.
טלי פלוסקוב: מקובל?
<נעה בן שבת: השאלה אם הגבלות ואזהרות לעניין השימוש במזון זה גם חלק מהוראות השימוש הנדרשות בסעיף 13.
<נעה בן שבת: אני חושבת שהנושא של הוראות שימוש לא נמצא פה.
טלי פלוסקוב: צריך להכניס את זה לתקנות?
<נעה בן שבת: סעיף 13 לחוק מדבר על הוראות הסימון.
<דפנה טיש פיגנבוים: הוראות השימוש בחוק מתייחסות לכל מה שאנחנו נאשר לסימון.
<דפנה טיש פיגנבוים: למיטב הבנתי, מדובר על סוג בעלי החיים שהוא מיועד להם, תנאי אחסנה מומלצים.
<דפנה טיש פיגנבוים: כל זה זה הוראות שימוש.
<דפנה טיש פיגנבוים: בהיבט של מזון רפואי, שתיכף נגיע אליו, זה מינונים, זמני המתנה בין ההזנה לבין השימוש בתוצרת.
<דפנה טיש פיגנבוים: אני לא חושבת שצריך בתווית הסימון לתת הוראות סימון נוספות.
יאיר גלבוע: בסעיף 4(3) אפשר להוסיף את המילה "הנחיות" אחרי המילה "הגבלות".
<נעה בן שבת: אפשר להגיד גם את המילה "הוראות" באותה מידה?
<דפנה טיש פיגנבוים: הוראות, הגבלות ואזהרות.
<נעה בן שבת: אולי הוראות שימוש, הגבלות ואזהרות לעניין השימוש.
<דפנה טיש פיגנבוים: בסדר.
בראון: ב-4(10) צריך להיות היתר ייבוא במקום היתר שיווק.
<נעה בן שבת: משקל או נפח נקי ללא אריזה, בפירוט לפי יחידות המשקל הרלוונטיות (כגון, בקילוגרמים או בליטרים); תנאי אחסנה מומלצים; אולי גם פה צריך להוסיף את המילה "הובלה", כי אני רואה שסעיף 13 מתייחס גם להובלה.
<נעה בן שבת: שיעור הרטיבות במזון, אם הוא עולה על 13 אחוזים; חומרי הגלם והתוספים שבמזון, בסדר יורד לפי שיעורם במזון;
<ישעיהו פורת: פסקאות (6) ו-(7) הן פסקאות שמבחינתנו הן מאוד עקרוניות, מבחינת מרכזי המזון.
<ישעיהו פורת: אלה שני סעיפים שמבחינתנו משנים סדרי עולם.
<נעה בן שבת: למרות שהנושא של הרטיבות, סימון של מזון לח היה גם בתקנות הקודמות.
<ישעיהו פורת: כל מה שהיה קשור עד היום בהרכב המזון ובתכולות שלו היה מבחינתנו סוד מקצועי.
<ישעיהו פורת: זאת אומרת, הלקוח מתקשר למרכז מזון, הוא מבין שהוא מקבל את הבליל המיטבי לחולבות.
<ישעיהו פורת: התכולות של הבליל לא מפורסמות, משום שזה סוד מקצועי.
<ישעיהו פורת: כל מרכז מזון שמר על הסוד המקצועי.
<ישעיהו פורת: פסקאות (6) ו-(7) משנות מבחינתנו סדרי עולם, אנחנו מבקשים להתנגד לזה.
<ישעיהו פורת: אנחנו מבקשים להתנגד לא בגלל שאנחנו לא רוצים או שיש פה בעיה של שקיפות, אלא בגלל הנושא של סוד מקצועי.
<ישעיהו פורת: ברור לנו מאיפה זה בא.
<ישעיהו פורת: אני בהחלט מבין מה המוטיבציה להכניס את הסעיפים האלה.
<ישעיהו פורת: אם יש לי חומר שאני מכניס אותו לבליל הפרות, כשהחומר הזה הוא חומר מאושר, קניתי אותו ממקום מאושר, מספק מאושר, אני לא רוצה שמתחריי ידעו שאני משתמש בחומר הזה.
<רינה ורסנו: אני חושבת שכל זמן שגם ברכיבי מזון לאדם רשום בתווית רכיבים מותרים, על אחת כמה וכמה זה צריך להיות במזון לבעלי חיים.
<רינה ורסנו: אני חושבת שהסוד המקצועי במזון לבני אדם הוא לא פחות מאשר במזון לבעלי חיים.
<רינה ורסנו: אני לא רואה שום טעם לא לרשום את הרכיבים של המוצר.
<נעה בן שבת: אני הבנתי שכותבים את רשימת הרכיבים כמו שרושמים במזון, לא רושמים את שיעורם היחסי.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, לא יוכלו להרכיב את אותה תרכובת מיוחדת שאתה עושה, כי רק אתה יודע את המינונים.
<ישעיהו פורת: ברור לי שזו הקלה גדולה מבחינתנו, אבל עדיין אנחנו חושבים שזה לא נכון להכניס את זה.
<נעה בן שבת: מה לגבי שיעור הרטיבות במזון, מדוע זה מפריע?
<נעה בן שבת: לגבי חיות מחמד אתם צריכים, גם לפי התקנות הקיימות, לציין אם זה לח.
<ישעיהו פורת: אני אסביר.
<ישעיהו פורת: לגבי שיעור הרטיבות הסיפור הוא קצת שונה.
<ישעיהו פורת: בליל שאנחנו מייצרים לפרות חולבות, עגלות, הרטיבות שלו משתנה מיום ליום.
<ישעיהו פורת: על פי חומרי הגלם שקיימים, מיום ליום יש שינוי.
<ישעיהו פורת: יש מקומות שלא, יש מקומות שכן.
<ישעיהו פורת: יש מרכזי מזון שאכן משנים, יש מקומות שלא.
<ישעיהו פורת: זה פשוט יגרום לנו לבלבול מוח גדול.
טלי פלוסקוב: כל דבר חדש גורם לבלבול מוח גדול, אין מה לעשות.
טלי פלוסקוב: במקרה הזה אני תומכת בעמדתו של משרד הבריאות שאומר, אם במזון לבני אדם אנחנו כן כותבים את זה, למה לא לכתוב כאן.
<דפנה טיש פיגנבוים: אנחנו דרשנו את ההרכב המלא.
<דפנה טיש פיגנבוים: ברור לנו, גם בייעוץ עם משרד המשפטים, שזו באמת פגיעה בסודות מסחריים.
<דפנה טיש פיגנבוים: אנחנו כמובן רוצים לפעול בשיתוף פעולה עם היצרנים, לא לפגוע בסודות מסחריים.
<דפנה טיש פיגנבוים: רק נגיד שאפילו בסוד השמור ביותר של "קוקה קולה", שזה בהתאם לדרישות שר הבריאות ודרישות גלובאליות, יש את הרכיבים לפי שיעורם במזון בסדר יורד.
<דפנה טיש פיגנבוים: אתה לא יכול להרכיב את זה בעצמך רק מקריאת הרכיבים.
איתן ברושי: אני חושב שהבעיה העיקרית בנושאים האלה זה הפער העצום שיש בין הבדיקה הקפדנית של מה שקורה בארץ, לכמעט אפס בדיקה על מה שקורה בחו"ל.
איתן ברושי: האם כשאתם מביאים בשר מצונן, מביאים עגלים מאוסטרליה ומכל העולם ובכך אתם דופקים פה את החקלאים על ידי העדפת הסוחרים, אתם בודקים?
איתן ברושי: אני לא מדבר על צער בעלי חיים, שלא שאלנו איך מגדלים אותם בחו"ל.
איתן ברושי: השאלה מדוע.
איתן ברושי: יש לי מחר שאילתה לשר החקלאות - זאת הייתה פניה לשר הבריאות, אבל אחרי שהוא התפטר זה עבר לשר החקלאות - על פערי הבדיקות שיש בין הדגים שמגדלים בארץ לדגים שמייבאים.
איתן ברושי: יש איזו נטייה לא מובנת להקל על הייבוא.
איתן ברושי: יש הקלות, התעלמות או אכזריות לפעמים מול החקלאות הישראלית.
איתן ברושי: אני בעד בריאות, בעד בדיקה, בעד הכל, אבל אני שואל, איך אתם בודקים במה מאכילים.
איתן ברושי: הרי רק 30% מהבשר גדל פה בארץ, את היתר מביאים מחוץ לארץ.
איתן ברושי: איך אתם בודקים את הייבוא של בשר מצונן שעכשיו השר שלכם רוצה להביא יותר, או איך בודקים את המזון - -?
<נעה בן שבת: תקנות הסימון יחולו גם על המזון המיובא.
איתן ברושי: יש קלות דעת בכל מה שקשור לייבוא.
איתן ברושי: חלק גדול מהמוצרים - חלקם הולך וגדל, לצערי, גם בגלל המדיניות שלא מועילה לחקלאים - מיובאים.
איתן ברושי: שם לא בודקים את המרכיבים.
איתן ברושי: אני שואל, אולי אני לא יודע, איך בודקים את המזון באוסטרליה.
איתן ברושי: פה בודקים בלי גבול.
איתן ברושי: קיבלתי הודעה: ברושי, אל תדאג לאוסטרליה, תתחיל לדאוג לפורטוגל, גם שם יש צרות עם צער בעלי חיים.
איתן ברושי: תבדקו בפורטוגל, אחר כך תבואו ותהיו פה גיבורים על חלשים.
טלי פלוסקוב: שמעתם את הדעה.
טלי פלוסקוב: אתם לא חייבים כרגע להתייחס, כי אני מבינה שהנושא הזה לא קשור לדיון עכשיו.
איתן ברושי: קשור טיפה, טלי, כי יש פה התאמה בדרישות למרכיב של המזון, שאני מסכים להן בגדול.
איתן ברושי: אני לא כל כך מקבל את הטענה של סודיות.
איתן ברושי: כשעוסקים בבריאות הציבור אין סודיות.
איתן ברושי: מצד שני, אני שואל אתכם, אתם לא מתביישים, עד כדי כך לרדת פה לפרטים ולהתעלם מהייבוא?
יאיר גלבוע: אני יכולה רק להתייחס לייבוא של מזון לבעלי חיים, עליו אנחנו אמונים.
יאיר גלבוע: אין איפה ואיפה בין הבדיקות שאנחנו עושים למזון שמיובא לארץ ובין הבדיקות שאנחנו עושים למכונים.
איתן ברושי: אתם בודקים את המזון באוסטרליה?
יאיר גלבוע: אנחנו לא בודקים את המזון באוסטרליה.
איתן ברושי: אז איך אתם נותנים אישור לייבא מאוסטרליה בלי לבדוק את המזון?
איתן ברושי: פה אתם רוצים פרטי פרטים.
איתן ברושי: שם אתם מוכנים שיאכילו אותם בכל השטויות.
<דפנה טיש פיגנבוים: אני רק רוצה להבחין בין האגף בשירותים וטרינריים שאחראי על פיקוח של מוצרים מן החי, מזון שמיוצר מהחי לאדם או עגלים חיים שמיובאים לצורך מאכל אדם, לבין הנושא שבו אנחנו עוסקים כעת, שהוא מזון לבעלי חיים, בין אם זה חיות משק או חיות מחמד.
<דפנה טיש פיגנבוים: בעניין הזה, כמו שד"ר גלבוע הסבירה, הדרישות שלנו לייבוא ולייצור בישראל הן זהות.
<דפנה טיש פיגנבוים: מחמירות או לא מחמירות, תלוי את מי אתה שואל, אבל שוות לגבי שני התחומים.
<דפנה טיש פיגנבוים: אנחנו תואמי רגולציה בחו"ל.
טלי פלוסקוב: אני מחזירה אתכם לנושא שלנו.
בראון: אני רוצה להתייחס לנושא הרטיבות.
בראון: הייתי רוצה לתמוך דווקא בשייקה בנושא הבלילים של הפרות החולבות או כל השלוחה של הבקר.
בראון: כשמשת
בראון: משים במזונות שהם לחים מטבעם ועל מנת לגרום לבליל להיות אכיל לפעמים מוסיפים גם מים, זה לא תמיד בדוק על האחוז הבודד.
בראון: בנוסף לזה, הפרות, הבקר, צריכת המזון שלהם היא לפי חומר יבש.
בראון: כלומר, אם יש יותר מים במזון, הם יאכלו יותר, כמובן בגבולות מסוימים.
בראון: די קשה לדייק בשיעור הרטיבות לגבי המוצר היום- יומי שהם מייצרים.
בראון: השאלה אם לא להתיר איזה שהוא טווח סטייה.
יאיר גלבוע: אני בהחלט חושבת שצריך לעשות איזו שהיא סטיית תקן מצד אחד, כשמצד שני צריכה להיות שקיפות מול בעל המשק.
יאיר גלבוע: אחוז הרטיבות במזון, ככל שהוא גבוה הוא משקף פחות חומר יבש.
יאיר גלבוע: מובן שמה שמעניין בסופו של דבר את בעל המשק זה שיעור החומר היבש.
יאיר גלבוע: זה כן מספר שאמור להיות שקוף אליו.
יאיר גלבוע: בוודאי שאמורה להיות סטיית תקן.
יאיר גלבוע: לקבוע בדיוק את המספר 13 זו לא דרישה שהיא ברת ביצוע, אבל כן אפשר - -
<נעה בן שבת: מה היחס, האם 15%, או אולי 20% למעלה או למטה?
בראון: הכוונה היא שאם יהיה רשום 40%, אז יהיה מותר בין 35 ל-45.
טלי פלוסקוב: זה מה שאת רוצה לבדוק.
בראון: לאו דווקא ה-13.
<דפנה טיש פיגנבוים: 13% הוא הרף המינימאלי.
טלי פלוסקוב: תוכלי לתת לנו סטייה?
<נעה בן שבת: הסטייה המותרת במזון, לפי התקנות מוצעות – זה עדיין רק טיוטה של התקנות - לא תפחת מ-80% מהכמות המסומנת - ולא תעלה על 120%.
<נעה בן שבת: הציעו פער של 20% לשני הצדדים.
<רינה ורסנו: מקובל פלוס מינוס 20% במזון.
<נעה בן שבת: זה על כל הפרטים, לא רק על הפרט הזה של הרטיבות.
טלי פלוסקוב: מה אתם מציעים שיהיה רשום?
<דפנה טיש פיגנבוים: זה מקובל לגבי כל הפריטים?
<רינה ורסנו: אני חושבת שבאופן כללי.
טלי פלוסקוב: את עכשיו יכולה לתת לנו, או שאת רוצה לבדוק את זה?
יאיר גלבוע: ככל שמדובר על שיעור רטיבות יותר גבוה, כך הסטייה תגדל.
יאיר גלבוע: זה יכול להביא למצבים שאנחנו לא נרצה.
<נעה בן שבת: קיצוניים.
יאיר גלבוע: צריך לחשוב על זה.
טלי פלוסקוב: אתם רוצים לבדוק את זה?
טלי פלוסקוב: אוקי, הנושא נשאר עדיין פתוח.
טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש מכם להעביר לנו את נתוני הסטייה שאנחנו מדברים עליהם.
<נעה בן שבת: האם יש הבדל בנושא הזה בין מזון ארוז מראש למזון בתפזורת?
<נעה בן שבת: האם אפשר לחייב לדייק באחוזים כשמדובר במזון ארוז מראש, או שזו לא חלוקה נכונה?
בראון: אני חושב שאפשר להית יותר מחמירים עם מזון ארוז מראש, לפי מה שכרגע אני מעביר בראש.
<ישעיהו פורת: אני גם תומך בהערה.
טלי פלוסקוב: מקובל עליכם?
יאיר גלבוע: מקובל.
<נעה בן שבת: האם זה יתבטא בשיעור הסטייה השונה, או שבמזון ארוז מראש אפשר לדרוש את הציון של הרטיבות?
יאיר גלבוע: בכל מדידה שהיא מעבדתית נדרשת סטיית תקן.
יאיר גלבוע: גם בבדיקות מעבדה זה קיים, אפילו לגבי ערכים תזונתיים.
יאיר גלבוע: נעשה אולי מדרגות.
<נעה בן שבת: אנחנו נבדוק את כל הנושא הזה.
<נעה בן שבת: אגב, את ציינת עכשיו את בדיקת המעבדה.
<נעה בן שבת: אתם לא קובעים פה איך צריך לקבוע את כל הפירוט הזה, את האחוזים.
<נעה בן שבת: האם זה באנליזה בהכרח, האם זה לפי טבלאות?
יאיר גלבוע: לגבי ההרכב של המזון, זה קבוע בתוספת הראשונה.
יאיר גלבוע: אמנם זה לא מצוין, אבל ראוי שזה יהיה בטבלה.
<נעה בן שבת: בוודאי שזה יהיה בטבלה, אבל השאלה איך נעשית הבדיקה.
<נעה בן שבת: האם הם צריכים לשלוח את המזון למעבדה לאנליזה, או שמדובר בחישובים של חומרי הגלם?
<דפנה טיש פיגנבוים: יש בדיני הגנת הצרכן הכללים והסימון המדויק.
<דפנה טיש פיגנבוים: בתקנות הסימון לא נכנסים ליצרנים, לדרך שבה הם עושים את זה, אם זה בהערכה גסה או בבדיקות מעבדה מדויקות.
<דפנה טיש פיגנבוים: אנחנו מצפים מכל יצרן שיעמוד מאחורי מה שהוא מסמן בתווית.
<נעה בן שבת: את מדברת על התוצאה.
<ישעיהו פורת: אני רוצה פשוט להסביר את המתודה, איך זה עובד.
<ישעיהו פורת: כשבונים את ההרכב, בונים אותו על גבי המחשב.
<ישעיהו פורת: ההרכב הזה מייצר את התוצאה של החומר הירוק.
<ישעיהו פורת: זאת אומרת, כשאני שולח מזון ללקוח, אני מצהיר על החומר היבש על פי התכנון.
<ישעיהו פורת: לא בהכרח בדקתי את זה במעבדה באותו בוקר שייצרתי את זה.
<ישעיהו פורת: אני חושב שזו התשובה לעניין.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהם פה תמכו במה שאתה אומר.
<נעה בן שבת: תאריך היצור או מספר האצווה, וכן תאריך התפוגה של האצווה, שייקבע לפי המוקדם מבין התאריכים האחרונים לשימוש של החומרים המצויים באצווה; האם החומרים המצויים הם מרכיבי חומרי הגלם?
<נעה בן שבת: האם צריך להגיד, "חומרי הגלם המצויים באצווה"?
<דפנה טיש פיגנבוים: כן, חומרי הגלם המצויים באצווה.
<רינה ורסנו: יש גם תוספי מזון, אז זה חומרי גלם ותוספי מזון.
<דפנה טיש פיגנבוים: אולי המילה "חומרים" זו מילה שתופסת.
<נעה בן שבת: אוקי, אז נשאיר את זה כפי שזה היה.
<נעה בן שבת: שם היצרן, כתובתו, מספר הטלפון שלו ומקום הייצור, ולגבי מזון שיוצר בישראל – גם מספר היתר הייצור; שם היבואן, כתובתו, מספר הטלפון שלו ומספר היתר הייבוא.
<נעה בן שבת: המשווק לא מעניין אותנו בשלב הזה של תווית הסימון.
יאיר גלבוע: לגבי סעיף (9), במידה והיצרן רוצה לשים כתובת אינטרנט או אתר - הוא יכול.
<נעה בן שבת: בוא נכתוב את זה.
טלי פלוסקוב: זה המינימום.
<נעה בן שבת: יש הוראה שאמרה שבתווית הסימון אסור לציין שום דבר אחר, לכן כן צריך לציין.
יאיר גלבוע: בסעיף (9), לגבי - -
<נעה בן שבת: גם לגבי היצרן וגם לגבי היבואן.
<נעה בן שבת: סימון ערכים תזונתיים במזון.
<נעה בן שבת: בתווית הסימון של מזון מלא, מזון משלים ומזון משלים מינרלי, יצוין, אחרי הפרטים האמורים בתקנה 4(7), בנוסח שמופיע בתוספת הראשונה, לחיות משק או לחיות מחמד, לפי העניין, גם תכולות הערכים התזונתיים המצויים במזון.
<ישעיהו פורת: גם לסיפור של הערכים יש לנו התנגדות, משום שזה סוד מקצועי.
<ישעיהו פורת: אני אסביר גם למה.
<ישעיהו פורת: כשאנחנו משווקים מזון לפרות חולבות, יש דיסציפלינות רבות מה נכון להיות הערך התזונתי של אותו בליל.
<ישעיהו פורת: יש אחד שחושב שצריך 17% חלבון, יש אחד שחושב שצריך 16% חלבון, ויש אחד שחושב שמספיק בכלל 12% חלבון.
<ישעיהו פורת: כל מרכז מזון מנסה לשמור לעצמו את הערכים התזונתיים.
<ישעיהו פורת: הוא מצהיר שזה בליל לחולבות, לפרות חלב.
<ישעיהו פורת: זה הוא כן מצהיר, אבל הוא לא רוצה לפרוס בעיני כולם כמה חלבון, כמה אנרגיה, כמה תאית.
<ישעיהו פורת: אלה דברים שמבחינתנו הם סוד מקצועי.
<נעה בן שבת: אבל אם הווטרינר או המדריך החקלאי, אני לא יודעת מי, נותן את ההוראות:
<נעה בן שבת: כדאי שתקפיד שתהיה להם מנת חלבון של לפחות כך וכך גרמים ביום, הוא לא יוכל לדעת כמה הוא נותן לפרות.
<ישעיהו פורת: אנחנו מייצרים מוצר.
טלי פלוסקוב: יש תקן?
<ישעיהו פורת: המוצר הזה נקרא "מזון לפרות חולבות", או "בליל לפרות חולבות".
<ישעיהו פורת: הלקוח סומך עלינו ועל התזונאי.
<ישעיהו פורת: כל מרכז מזון מחזיק תזונאי.
<ישעיהו פורת: התזונאי מייצר את ההרכב הכי נכון, עם האנרגיה הנדרשת, עם החלבון הנדרש.
<ישעיהו פורת: מה שהווטרינר אומר ללקוח זה עניין שלו.
<ישעיהו פורת: אנחנו לא רוצים לפרוץ את זה.
איתן ברושי: צריך להפריד בין מרכיב הבריאות לבין השאלה הכלכלית של ניהול מרכז מזון.
איתן ברושי: הרי אין חובה לקחת את המזון ממקום זה או אחר, זאת בחירה חופשית של המגדלים.
<ישעיהו פורת: נכון.
איתן ברושי: יש תחרות בין מרכזי המזון.
איתן ברושי: לצערנו החיים לא הופכים יותר פשוטים.
איתן ברושי: לעומת זה, תפקיד הממשלה לבדוק שלא מכניסים רעלים לתוך המזון של האזרחים.
טלי פלוסקוב: וגם יש מינימום.
איתן ברושי: זה מתחלק לשני דברים נפרדים.
איתן ברושי: הסודיות המקצועית היא על ה"פטנטים", שזה מה שידוע לקליינטים שמשלמים.
איתן ברושי: התפקיד של הממשלה, של משרד החקלאות או של משרד הבריאות, זה למנוע מרכיבים שפוגעים במוצר ומסוכנים לבריאות.
<רינה ורסנו: משרד החקלאות אמון על בריאותם, רווחתם והמזון שהחיות אוכלות, לא רק על הרעלים.
<רינה ורסנו: אני חושבת שלרשום חלבון זה אל"ף בי"ת של אותה שקיפות.
<רינה ורסנו: אני רוצה לדעת מה האנרגיה, מה החלבון, בדיוק כמו מזון רגיל.
<רינה ורסנו: אני לא רואה כאן שום עניין סודי.
טלי פלוסקוב: אני מסכימה עם זה.
טלי פלוסקוב: נתנו דוגמה של "קוקה קולה".
טלי פלוסקוב: שם רשום כל ההרכב שיש.
טלי פלוסקוב: אז מה, מחר "פפסי" יכולים לעשות את הדבר הזה?
<ברק שדיאור: מדברים על סימון תזונתי, רק על הערכים התזונתיים, לא על המרכיבים.
<נעה בן שבת: על ערכים תזונתיים.
טלי פלוסקוב: אין פה סוד.
<רינה ורסנו: אין כאן סוד, אין כאן כלום.
<רינה ורסנו: תן לצרכן שלך - במקרה הזה זה החקלאי - לבחור את מה שהוא צריך.
טלי פלוסקוב: ברק, אני רוצה שתגיד בקול רם את הערה שלך, בעיני היא נכונה.
<ברק שדיאור: הסעיף שאנחנו מדברים עליו הוא סעיף שעוסק בערכים התזונתיים, לא ברכיבים של המוצר, לכן אין פה היבט של סוד מקצועי.
<ברק שדיאור: אנחנו מדברים על הקלוריות, על החלבונים, על השומנים וכדומה, לא על הרכיבים של המוצר.
<ישעיהו פורת: לא מקובל עלי.
<רינה ורסנו: יתירה מכך, גם בייבוא, כשאתה מקבל משהו ארוז מראש, אתה חייב לדעת את כל הערכים.
<רינה ורסנו: כשאתה הולך להאכיל את החיה שלך, אתה צריך לדעת כמה חלבון האכלת.
<ישעיהו פורת: אני טוען שיש דיסציפלינות רבות.
<ישעיהו פורת: כשאת קונה בשוק תפוחי אדמה, או אני קונה תפוחי אדמה, אז יש תפוחי אדמה עם 2% חלבון, יש עם 3% חלבון.
<ישעיהו פורת: היצרן לא מצהיר כמה יש בפנים.
<ישעיהו פורת: אותו דבר לגבי בליל חולבות.
<ישעיהו פורת: אני מתחייב שזה מתאים לפרות חולבות.
טלי פלוסקוב: למה אתה לוקח תפוח אדמה?
טלי פלוסקוב: תיקח משהו אחר.
טלי פלוסקוב: בכל קופסא כתוב לך כמה חלבון יש, כמה קלוריות, כמה נתרן, כמה כל דבר.
טלי פלוסקוב: דווקאי לקחת תפוח אדמה שהאדמה מייצרת?
טלי פלוסקוב: בטח שהאדמה לא יכולה - -
<רינה ורסנו: אני רוצה להגיד שהמגמה היום בירקות, אלה שארוזים מראש, היא לציין את הסימון התזונתי.
טלי פלוסקוב: אני מצטערת, שייקה, אבל אני חושבת שהעמדה פה יותר נכונה.
בראון: דבר ראשון, לגבי המינוח.
בראון: תכולות וערכים תזונתיים, מבחינה תזונתית לפחות זה היינו הך.
בראון: שיעור הערכים התזונתיים זה יותר נכון.
<דפנה טיש פיגנבוים: שיעור זה אחוז.
בראון: נכון.
<דפנה טיש פיגנבוים: את לא רוצה אחוז.
<נעה בן שבת: שיעור יהיה לך כמות.
<דפנה טיש פיגנבוים: שיעור זה אחוז, לכן המילה "אחוז" מתאימה - -
יאיר גלבוע: יש גם תכולות של ויטמינים.
יאיר גלבוע: זה גם אמור להיות בטבלה הזאת.
בראון: נכון, זה יחידות לקילו.
<רינה ורסנו: שיעור יכול להיות לא רק אחוז.
<נעה בן שבת: זה יכול להיות גם כמות.
<דפנה טיש פיגנבוים: משרד המשפטים ביקשו - -
<נעה בן שבת: הם ביקשו להגיד תכולות?
<דפנה טיש פיגנבוים: לא, הם לא ביקשו.
<דפנה טיש פיגנבוים: אנחנו שינינו את זה לתכולות.
<רינה ורסנו: דפנה, שיעור זה לא רק אחוזים.
<רינה ורסנו: בשיעור המותר כתוב מיליגרם וקילוגרם.
<רינה ורסנו: זה לא אחוזים.
<רינה ורסנו: זה גם נראה יותר טוב שיעור מאשר תכולות.
<נעה בן שבת: נחזור למונח "שיעור".
<נעה בן שבת: אני רוצה להפנות לתוספת הראשונה.
<נעה בן שבת: תקנה 5 מפנה לתוספת הראשונה.
<נעה בן שבת: שם אפשר לראות שיש שתי טבלאות.
<נעה בן שבת: אחת מהן היא הסימון לחיות משק, השנייה היא סימון מזון לחיות מחמד.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים בטבלה על מזון מלא, מזון משלים, מזון משלים מינרלי, כשבהם מפורט גם הערך התזונתי.
<נעה בן שבת: צריך לסמן את הערך התזונתי לגבי כל אחד - חלבון גולמי, סיבים גולמיים, שמנים ושומנים גולמיים.
<נעה בן שבת: אחרי זה יש חומרים מסוימים שנדרשים.
<נעה בן שבת: הם מפורטים פה.
<נעה בן שבת: אני לא אחזור על כל הדברים.
<נעה בן שבת: גם מצוין לגבי איזה מינים מדובר.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, יש סימונים שנדרשים רק לגבי עופות וחזירים.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, אם אני לא משווקת מזון לעופות וחזירים, אני אוכל לוותר על הסימון הזה בטבלה, נכון?
<רינה ורסנו: איך קוראים לערך תזונתי ב-1145?
<רינה ורסנו: קוראים לזה שיעור?
<רינה ורסנו: 1145 מדבר על סימון תזונתי.
<נעה בן שבת: לא כותבים את הסימון, כותבים ממש את הערכים.
<רינה ורסנו: זה לא 1145, זו התקנה לסימון תזונתי.
<נעה בן שבת: מדובר על כמויות, על הערך הקלורי והכמויות.
<דפנה טיש פיגנבוים: אז אולי נכתוב את המילה "כמויות".
טלי פלוסקוב: אולי אתם גם תשתמשו במילה.
<נעה בן שבת: בסדר, כמויות.
טלי פלוסקוב: שאנחנו נהיה תואמים, שנדבר באותה השפה.
<רינה ורסנו: אני חושבת ששיעור וכמויות זה אותו דבר.
בראון: או ריכוז.
בראון: אני מסתייג מהמילה "כמות", כי כמות, אם נרשום, זה דבר שמכיל, למשל, שני גרם חלבון, רק השאלה במה, האם ב-100 גרם, בקילו.
טלי פלוסקוב: חשוב מה היחס, אני מסכימה איתך.
<רינה ורסנו: אני חושבת שהמילה "שיעור" היא מילה טובה.
יאיר גלבוע: הייתי מוסיפה בסעיף 5, בגלל ההגבלה שאי אפשר להוסיף עוד דברים, את המילים "לכל הפחות" אחרי המילים "בנוסח שמופיע בתוספת הראשונה", זאת אומרת, אם הוא רוצה לרשום תכולות שהן מעבר למה - -
טלי פלוסקוב: מותר לו.
<נעה בן שבת: אם אנחנו חוזרים לטבלה הזאת, אז הטורים מופיעים גם באנגלית.
<נעה בן שבת: אתם מחייבים לכלול את זה גם בתווית הסימון?
יאיר גלבוע: לא.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, הדברים האלה נכתבים פה בתקנות לצורך הבהרה, אבל אין צורך לציין אותם בתווית עצמה.
<נעה בן שבת: התווית אמורה להיות כולה בעברית.
בראון: הייתי מבקש לסייג את הסעיף הזה לגבי חומרי גלם, כי הרי חומרי גלם לבעלי חיים הם גם כן מזונות, הם גם יהיו חייבים בכל התקנות האלו.
בראון: כמו כשמוכרים פטרוזיליה בשוק ולא כותבים את הערכים התזונתיים, אותו דבר כשאני מוביל תירס, כשאני מוכר תירס.
בראון: זה גרעין תירס.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, זה מזון שהוא אחיד, הוא לא תערובת של מוצרים.
בראון: בדיוק.
<קריאה: מה שנקרא commodity.
בראון: כן, חומר גלם.
בראון: חומר גלם שלא עבר עיבוד.
יאיר גלבוע: אתם לא מודדים ערכים תזונתיים של חומר הגלם?
בראון: לפני שאנחנו מכניסים אותם לתערובות אנחנו כן בודקים אותם, אבל כשחקלאי קונה אצלי גרעין תירס או גרעין תירס גרוס, הוא לא קונה אותו לפי אחוז החלבון.
בראון: הוא רוצה תירס גרוס.
<ישעיהו פורת: אני תומך.
<נעה בן שבת: גם בתקנות המקבילות היה פטור לגבי סימון מזון שהוא רכיב אחד, לא פטור מכל הערכים התזונתיים.
<דפנה טיש פיגנבוים: איפה?
<נעה בן שבת: בתקנות של משרד הבריאות על מזון לבני אדם.
<דפנה טיש פיגנבוים: אפשר שבתווית הסימון של מזון מלא, מזון משלים ומזון משלים מינרלי שעשוי יותר מחומר גולם אחד יופיע המידע.
<נעה בן שבת: הפטור הוא רק מסוג סימון אחד, לא מכל סוגי הסימון.
<נעה בן שבת: הפטור הוא רק לסימונים המיוחדים.
<רינה ורסנו: צריך להסתכל בתקנות המקוריות של סימון תזונתי, לא על התיקון.
<נעה בן שבת: התקנות המקוריות שקיימות?
<נעה בן שבת: אני לא חושבת שהיה שם פטור.
<נעה בן שבת: לא ראיתי פטור בתקנות המקוריות.
<ברק שדיאור: יש שם חומר גולם לצורך תעשייה.
<רינה ורסנו: אני חושבת שהפטור הוא לרשום את הרכיב, את שם הרכיב.
<רינה ורסנו: כשזה רכיב אחד אין צורך לרשום.
<רינה ורסנו: כשקונים קמח, אני חושבת שיש שם סימון תזונתי, כמה שאני זוכרת.
<נעה בן שבת: הפטור שאתה מציין למוצרים תעשייתיים נועד לשיווק סיטונאי.
<ברק שדיאור: זה מה שיש שם.
<נעה בן שבת: אתה מדבר שהצרכן הסופי, הקמעונאי קונה את המוצר הסופי.
בראון: זה משמש כחומר גלם להכנת המנות בקיבוץ או אצל החקלאי עצמו.
יאיר גלבוע: התכולות מעידות הרבה פעמים על האיכות של חומר הגלם.
יאיר גלבוע: כמו שלמכון התערובת חשוב לדעת על התכולות האלו כשהוא מבצע את הקנייה של חומר הגלם, ככה זה צריך להגיע - -
<רינה ורסנו: יש סיווגי חיטה לפי איכות החלבון ולפי חומר יבש.
<רינה ורסנו: יש סוג א' וסוג ב'.
<רינה ורסנו: אני חושבת שכן צריך לדעת איזה סוג.
בראון: כשמייבאים חיטה, אין חובה בכניסה לארץ שתהיה תכולה של אחוז חלבון.
בראון: כשאני מוביל את זה ישירות מהנמל לחקלאי, אין לי אפילו הזדמנות לבדוק את זה.
בראון: איך אני אסמן?
יאיר גלבוע: כשאתה מבצע את הקנייה אתה בודק את זה.
בראון: בחוזה אין חובה.
בראון: מדברים על שיעור הגרעינים השבורים, הגרעינים הפגומים, חומר זר, לחות, משקל סגולי.
בראון: אין נושא של תכולה.
בראון: כשקונים תירס, זה תירס.
בראון: אין התייחסות לחלבון בחוזים הבינלאומיים לגבי commodity שקוראים לו תירס.
יאיר גלבוע: ולגבי השאר?
בראון: אני לא זוכר לגבי כל חומר וחומר, אז אני לא רוצה להגיד.
בראון: ב-gluten feed החוזים הם על בסיס profet, כלומר פרוטאין ושומן ביחד, לא כל אחד מפורט בנפרד.
טלי פלוסקוב: את הסעיף הזה אנחנו משאירים עד שתגיעו למשהו מוסכם.
<נעה בן שבת: אני רוצה לחזור לטבלה.
<נעה בן שבת: אני לא אחזור על כל הערכים שמופיעים פה, אבל יש פה הערה שיש לציין תכולות של חומצות אמינו, ויטמינים, יסודות קורט, ערך אנרגטי וחלבון, אם הם נמצאים ברשימת המרכיבים.
<נעה בן שבת: למה זה מתייחס?
<נעה בן שבת: זה מתייחס באופן כללי, זו הוראה כללית?
יאיר גלבוע: זו הוראה כללית שמשלימה לטבלה.
יאיר גלבוע: זה היה במקום לפרט את כל יסודות הקורט, שזו עוד טבלה ארוכה.
<נעה בן שבת: את אומרת שבכל אחד מהמזונות צריך איזו מן הערת שוליים כזאת שמפנה - -
טלי פלוסקוב: שייקה, עם זה אין לך בעיה?
<ישעיהו פורת: אין לי בעיה.
טלי פלוסקוב: אתה רואה, זה בדיוק אותו דבר.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, אלה רכיבים נוספים שצריך לציין בטבלה, רק לא רצית להאריך את אורך הטבלה.
<נעה בן שבת: פרטי הסימון – מזון רפואי.
<נעה בן שבת: בתווית הסימון של מזון רפואי יצוינו, נוסף על האמור בתקנות 3,4 ו-5, ובלי לגרוע מהוראות תקנות 7 עד 9, גם פרטים כלהלן:
פרטים אלה: השם המקובל של החומר הפעיל שבמזון; השם המסחרי של התכשיר הווטרינרי שבמזון; כמות התכשיר הווטרינרי במזון, או שיעורו; ההתוויה כפי שהיא מופיעה על גבי האריזה והעלון של התכשיר הווטרינרי שבמזון.
פרטים אלה: אחרי הפרטים האמורים בתקנה 4(8), תצוין תקופת ההמתנה הנדרשת בין המועד שבו שימש המזון להזנת חיית משק, לבין מועד השיווק הותר של חיית המשק שהוזנה במזון הרפואי או של תוצרתה כמזון לאדם או כמזון לבעלי חיים.
פרטים אלה: השם המקובל של החומר הפעיל שבמזון הרפואי והשם המסחרי של התכשיר הווטרינרי שבו, כאמור בפסקה (1)(א) ו-(ב) שבתקנת משנה (א), יצוינו בתווית הסימון באופן זהה לסימונם על גבי האריזה והעלון שהל התכשיר הווטרינרי שבמזון.
בראון: קודם כל, לגבי סעיף (1)(ג).
בראון: אני מציע להחליף את המילים "כמות התכשיר הווטרינרי במזון" במילים "שיעור החומר הפעיל במזון".
בראון: זה הרבה יותר מדויק, הרבה יותר מלמד, הרבה יותר נותן אינפורמציה על מה שיש במזון.
<רינה ורסנו: כאן יצטרכו לעשות את החישוב, כי בדרך כלל לוקחים את התכשיר as is, מערבבים אותו בכך וכך בקילו.
<רינה ורסנו: כשאתה כותב את החומר הפעיל, אתה צריך להתחיל לחשב, לחזור בחזרה, להגיד מה אחוז החומר הפעיל בתכשיר שלך, לעשות את החישוב.
<רינה ורסנו: זה יהיה יותר מסובך מאשר לכתוב את כמות התכשיר, שאת זה הרופא יכול לבדוק את זה.
<נעה בן שבת: השאלה למי זה מסובך.
<נעה בן שבת: האם זה מסובך ליצרן, או שאולי זה יותר קל לו לעשות את זה מאשר שזה יגיע לחקלאי?
<רינה ורסנו: אתה קונה תכשיר שיש בו חומר פעיל וחומר לא פעיל.
<רינה ורסנו: יש תכשירים שונים.
<רינה ורסנו: בתכשיר אחד יש 20% חומר פעיל.
<רינה ורסנו: נניח שאתה לוקח 20 גרם שאתה מערבב בקילו.
<רינה ורסנו: אם בתכשיר היה לו רק 20% חומר פעיל, אז הוא צריך לחזור בחזרה, לעשות את החישוב כמה היה לו חומר פעיל בתוך התכשיר, כמה הוא ערבב.
<רינה ורסנו: זה יותר מסובך, יותר עלול לגרום לבעיות וטעויות, מאשר לרשום כמה תכשיר שמת.
בראון: מהפרקטיקה המעשית בשטח.
בראון: אנחנו מקבלים מרשמים מרופאים וטרינריים שבהם כתוב מה ריכוז החומר הפעיל שהם רוצים במזון.