GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איציק שמולי: תודה כמובן גם לנציגי הביטוח הלאומי והאוצר.
איציק שמולי: באמת יבורכו כל העוסקים במלאכה.
איציק שמולי: אני חושב שיש כאן בשורה גדולה לאזרחים הוותיקים שהם בדרך כלל מוחלשים יותר.
<פיני קבלו: אני רוצה להצטרף לברכה, גם כיושב ראש ועדה בביטוח הלאומי להבטחת הכנסה ושם העברנו את ההחלטה.
<פיני קבלו: זה באמת שינוי משמעותי מאוד.
<פיני קבלו: בעבר ידענו על כל מיני תרומות של הרב יחיאל אקשטיין, חימום וצ'קים שעברו דרך העובדים הסוציאליים.
<פיני קבלו: המדינה סוף סוף לוקחת על עצמה משימה נוספת והיא עושה את זה באופן יפה ושוטף מבלי לבזות את האנשים הקשישים שצריכים להגיע לשירותי הרווחה ולחכות בתור.
<פיני קבלו: אני חושב שפתרנו את הבעיה של המקומות הקרים.
יוליה מלינובסקי: זה לכולם.
איציק שמולי: זה אוניברסלי.
<פיני קבלו: של כולם באופן אחיד.
<פיני קבלו: אני בא ממקום חם ואני חושב שהחום הוא לא פחות קשה.
אלי אלאלוף: איחרת.
<פיני קבלו: בוועדה שלי אני הולך לקדם בביטוח הלאומי החלטה לפיה נסייע בחודשי הקיץ החמים והלוהטים שהולכים ומתחממים ולתת מענה לאותם קשישים או אותם חסרי יכולת כדי שיהיה להם מעט קירור ומיזוג להפעיל אותו.
<פיני קבלו: יש להם מזגנים אבל כנראה שלא מפעילים אותם בגלל יוקר החשמל.
<פיני קבלו: תודה רבה לכל היוזמים.
<פיני קבלו: יישר כוח.
אלי אלאלוף: אנחנו ביקשנו מהביטוח הלאומי שיגיש לנו נייר לגבי האזורים החמים בתיאום עם השירות המטאורולוגי.
אילן גילאון: אנחנו מתחילים.
אילן גילאון: חבר'ה, תראו, אני רק הערה מקדימה.
אילן גילאון: אנחנו חייבים את התקנות האלו, כי כל זמן שהתקנות האלו לא קיימות לנציבות אין שום יכולת לאכוף שום דבר.
אילן גילאון: אני כבר הבנתי שיש כמה דברים שלא תהיה לנו ברירה, לי לא תהיה ברירה, אלא ללכת לחקיקה נוספת, חדשה, למשל בנושא של הסייעת.
אילן גילאון: זאת אומרת, בגדול, הכיוון שלי הוא שכל מה שקשור למונגש הוא נגישות.
אילן גילאון: אני חייב שהיום נתקדם, שנסיים את העניין הזה, שנסיים פרק אחד.
אילן גילאון: אייל, בוא נתחיל בהקראה מהירה כמו במכירה פומבית, כדי שלא יבואו יותר מידי רעיונות.
<אייל לב-ארי: אנחנו מתחילים מהתוספת השישית, עמוד 3 למטה.
<מיכל שיק הר-טוב: שמתבטלת, כי איחדנו את החוק.
<אייל לב-ארי: כן, אני השארתי את זה רק לצורך ההקשר והנוחות.
<אייל לב-ארי: כמו שראיתם, מה שמתחת לכותרת כן נמחק.
<אייל לב-ארי: שילוט מותאם לאנשים עם מוגבלות, תוך הוספת מידע בסמלים ואמצעים אחרים; כיסוי והסרת מכשולים; כתוביות תקשורת תומכת חלופית (להלן – תת"ח) על מגירות ותאים של תלמידים; ביצוע מטלות במקום נפרד (פינו תעבודה יחידניות), תוך הימנעות, עד כמה שאפשר, מרעש סביבתי והפרעה; וכן חדר לעבודה פרטנית עם תלמיד; התאמה אקוסטית של כיתה באותם מקרים שבהם אין די בהושבת התלמיד במיקום מתאים; ההתאמה תבוצע באמצעות בחירת מיקום שקט לכיתה, ווילונות, כיסוי רגלי רהיטים בגומי, רצפה רכה ובמקרים חריגים, איטום פרצות, זיגוג כפול בחלונות, דלת כבדה עם פסי אטימה, והתאמה באמצעות הזזת מזגן ושימוש ברכיבים בולעי קול; התאמות תאורה למניעת סנוור וריצוד; סימון בצבעים נוגדים; הנגשה של חניה או תחנות הורדה אם הן מצויות בתוך שטח בית הספר; אם יש בבית הספר שרותי הסעדה בחדר האוכל תבוצע הנגשה של אחד השולחנות לפי תנאי ת"י 1918 חלק 1 לעניין שטח חופשי לכיסא גלגלים (2.6.1) חללים חופשיים לברכיים וכפות רגליים (2.6.2) וטווח הגעה לחזית (2.6.3.1); אם יש בבית הספר שירותי הסעדה וההסעדה בחדר האוכל היא בשיטת השירות העצמי – שבה הסועד נוטל את המזון אל צלחתו בעצמו – יוודא הבעלים כי כל סוגי המזון המוצעים לציבור יהיו בטווח הגעה של אדם עם מוגבלות המתנייע בכיסא גלגלים, לפי הוראות ת"י 1918 חלק 1 בסעיפים הדנים בטווח הגעה לכיסא גלגלים (2.6.3.1 עד 2.6.4); הנמכת לוח עבור תלמיד המתנייד באמצעות כיסא גלגלים; שולחן וכיסא מתאימים לתלמיד עם מוגבלות בניידות; מנוף להרמת אדם עם מוגבלות לשימוש בשירותים;
<רויטל לן כהן: לגבי (11) – הנמכת לוח עבור תלמיד המתנייד באמצעות כיסא גלגלים.
<רויטל לן כהן: מה קורה אם יש לנו תלמיד קטן קומה שזו המוגבלות שלו?
<רויטל לן כהן: ברגע שאנחנו מייחדים את זה פה לתלמיד ספציפי, אנחנו - -
אילן גילאון: אם אני יכול להבין נכון, זה לוח שאפשר להנמיך אותו פחות או יותר כמו הדוכן בכנסת, לא?
אילן גילאון: לגובה המתאים, כדי שהמתבונן יוכל לצפות בלוח בנוחות.
<רויטל לן כהן: זה לא רק לצפות, זה גם אם הוא בא לפתור תרגיל על הלוח הוא לא צריך לטפס על כיסא כדי לעשות את זה.
אילן גילאון: לכתוב, לצפות, כל מה שאפשר לעשות על לוח.
<רויטל לן כהן: להשתמש.
אילן גילאון: להשתמש, מצוין.
<רויטל לן כהן: אותו דבר (12).
<אייל לב-ארי: אני חושב שצריך לחשוב, בעקבות הערה של חן, ולשקול את אותו דבר לגבי (9) ו-(10).
אילן גילאון: מה הייתה ההערה של חן?
<אייל לב-ארי: פשוט היא לא נכנסה, כי היא הייתה אחרי הפצת הנוסח, היא עדיין לא תואמה עם משרד החינוך.
<אייל לב-ארי: העניין של אדם נמוך קומה, הדבר הזה משליך גם לגבי (9) ו-(10).
<חן שטרן: גם על הסרת מכשולים שיש בניגוד החזותי והמישושי בסעיף (2).
<חן שטרן: אם בוחרים לכסות, שיהיה ניגוד חזותי ומישושי, שזה יסומן.
<רויטל לן כהן: לגבי (9) ו-(10), זה צריך להתאים גם למי שהולך עם הליכונים, בין אם זה קדמי או אחורי, לא רק כיסאות גלגלים.
אילן גילאון: חבר'ה, אתם צריכים מפתח אוניברסאלי לרשום - - ?
<רויטל לן כהן: בגלל זה אני אומרת, לא צריך להתייחס לסוג מסוים של מוגבלות.
<רויטל לן כהן: זה צריך להיות מותאם לצרכים של התלמיד, נקודה.
<אילן שי: התקן הישראלי מתייחס לזה?
<אילן שי: זה הנוסח של סעיף שנוסח על ידי שמואל.
<רויטל לן כהן: ונגיד שהוא לא מתייחס לזה, מה נעשה?
<רויטל לן כהן: מה, לא ניתן - -?
<קריאה: חוק שוויון - -
<אילן שי: זה מתייחס - -
<רויטל לן כהן: חוק שוויון זכויות.
<אילן שי: אפשר להפנות את זה - -
<קריאה: לאנשים עם מוגבלות.
<רויטל לן כהן: להגיד את המילה "זכויות", כי המטרה של החוק הזה היא זכויות, לא שוויון.
<אייל לב-ארי: זה מותאם.
אילן גילאון: אני עכשיו הולך על סידור בכנסת, בדוכן, שיהיה מותאם לכל מי שמדבר מולו, מכל הבחינות.
אילן גילאון: זה מה שאני קורא לו המטריצה, או הדבר הזה שאתה מקבל את השיקוף שלך בתוכו.
<רויטל לן כהן: אדוני, זה כמו שכששמים טלוויזיה היא נמצאת על ציר על הקיר ואפשר לעלות ולהוריד.
<רויטל לן כהן: אם יש את המוט הטלסקופי לתלות את הווילון במקלחת, גם אותו אפשר לשנות.
<רויטל לן כהן: אם אפשר אותם, אפשר גם אחרים.
<אייל לב-ארי: תת"ח – כולל התאמה של חומרי למידה ושימוש בסימן תת"ח; ארון אישי עם מנעול לאחסנת ציוד התת"ח; הארון והמנעול ניתנים לתפעול עצמי בידי התלמיד;
<רויטל לן כהן: למה רק תת"ח?
אילן גילאון: מה זה תת"ח?
<רויטל לן כהן: תקשורת תומכת חליפית.
<אייל לב-ארי: שולחן וכיסא המתאימים לצורך שימוש בציוד תת"ח; שקעי חשמל נוספים בכיתה לצורך שימוש בציוד תת"ח;
<רויטל לן כהן: אם היינו כותבים נכון את סעיף (12), אז לא היה צריך את סעיף (16).
אילן גילאון: אתם לא נפגשתם לפני זה שוב?
אילן גילאון: אין ביניכם הידברות בנושאים כאלה?
אילן גילאון: כולם דברי טעם, אבל - -
<רויטל לן כהן: פעם הייתה לנו פגישה לפני, היא לא קורית יותר.
<אילן שי: אני לא נתקלתי בזה שפגישות קודמות חוסכות זמן.
<רויטל לן כהן: זה לא חוסך זמן, כי אתם מתעקשים לא לעשות את התפקיד שלכם כמשרד חינוך, אתם מתעקשים להיות משרד הבייביסיטר.
<אייל לב-ארי: ערכה טכנולוגית מותאמת לתלמיד המשתמש בתת"ח;
<רויטל לן כהן: למה בתת"ח?
<רויטל לן כהן: מה עם שאר הדברים לצורך שימוש טכנולוגי?
<רויטל לן כהן: מה עם תמ"ס?
<קריאה: מה עם מחשב?
<קריאה: יש תמ"ס.
<נתי ביאליסטוק כהן: מה עם מכונת ברייל?
<אילן שי: את יכולה להיזכר בדיון הקודם, מופיע שם תמ"ס.
<רויטל לן כהן: לא צריך לכתוב את המילים "בציוד תת"ח".
אילן גילאון: רויטל, את צודקת בעיקרון, לא צריך לחזור על אותם דברים.
<נתי ביאליסטוק כהן: זו טכנולוגיה מסייעת.
<רויטל לן כהן: כן, טכנולוגיה מסייעת.
<קריאה: ברגע שיש טכנולוגיה מסייעת, צריך להתאים את כל האמצעים שנדרשים כדי לאפשר את השימוש בה, לאו דווקא לרשום לתת"ח, כי אז זה מגביל.
<בועז אחד העם: אפשר לכתוב את המילה "לרבות"?
אילן גילאון: לא לרבות.
אילן גילאון: אפשר לכתוב את ראשי התיבות שכוללים גם את המסייעת.
<רויטל לן כהן: טכנולוגיה מסייעת.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה נכון גם לסעיף (17).
<אילנה בניש: זה טכנולוגיות מסייעות.
אילן גילאון: תרשום תת"ח ומה שמסייע לתת"ח.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה לא בהכרח מסייע לתת"ח.
<נתי ביאליסטוק כהן: טכנולוגיה מסייעת זה שם כולל, כשתת"ח הוא אחד ממנו.
<אילנה בניש: טכנולוגיות מסייעות.
אילן גילאון: טכנולוגיות מסייעות.
אילן גילאון: אילנה אמרה את זה מצוין.
<רויטל לן כהן: לרבות טכנולוגיה מסייעת.
<אילן שי: אנחנו לא יכולים להסכים לזה.
<רויטל לן כהן: מה, אתם חברת החשמל?
אילן גילאון: טכנולוגיות מסייעות זה מספיק טוב, זה כולל את הכל, זה לא משאיר את אף אחד בחוץ.
<בועז אחד העם: מי מחליט מה זו טכנולוגיה מסייעת?
<רויטל לן כהן: תשנו את חוק חינוך חובה, תעשו חינוך חובה רק לילדים שלא צריכים כלום ואין להם הורים, הם יתומים.
<אילן שי: אנחנו הגדרנו שקעי חשמל לצורך מספר מסוים של דברים שהסכמנו לספק.
<אילן שי: לא בדקנו עלויות תקציביות וגם לא את האפשרות שבעוד איזה סוג של טכנולוגיה מסייעת תהיה התקנה של עוד שקעים בכיתה.
<רויטל לן כהן: אין לתאר.
אילן גילאון: אתה צריך לגשת בחזרה למשרד?
אילן גילאון: אבל זה לא הגיוני בעיניך הדבר הזה?
<אילן שי: אני רק רוצה להראות כמה הדיונים בשולחנות לפני עם הנציבות ועם הארגונים הם לא יעילים, מכיוון שכרגע הארגונים חשבו על זה בפעם הראשונה, הם לא העלו את זה אף פעם באף דיון.
<אילן שי: גם הנציבות לא העלתה.
<רויטל לן כהן: אולי כי לא הגענו אף פעם - -
אילן גילאון: אני שואל אותך, מבחינת הרצף הלוגי של הדברים, האם זה לא נראה לך הגיוני ברגע שאתה עושה תשתית כזאת?
אילן גילאון: תבין, כל האסון שלנו בנגישות הוא בגלל אי עשיית התשתיות נכון, אי ההשקעה בתשתיות שיכולות היו להיות הרבה יותר זולות מאשר להוסיף כל פעם בהדרגה את הדברים.
אילן גילאון: זה לא נראה לך הגיוני?
<אילנית שושני: כן, אבל כבר יש 4,000 מוסדות קיימים.
<אילנית שושני: לא יכולים להתעלם מהעובדה שצריך לטפל במה שקיים.
אילן גילאון: על מה מדובר?
אילן גילאון: מה עוד יכולים להמציא?
<אילנית שושני: קודם כל, יש שקעים בכיתה.
<אילנית שושני: אתם כבר קובעים שצריך נוספים.
<אילנית שושני: יכול להיות שלא צריך נוספים.
<אילנית שושני: אם נצטרך, נצטרך לחשוב על זה.
<רויטל לן כהן: נראה לך שהוא יחכה שנתיים לשקע כמו שהוא מחכה לערכה?
<אילנית שושני: לא שנתיים.
<אילנית שושני: אני מסכימה עם תשתית, אבל לא כולם - -
אילן גילאון: אני כן רוצה לאשר את זה.
אילן גילאון: במידה ותגידו לי בפגישה הבאה שזה לא אפשרי כי יש סדר עדיפויות אחר, ושגם תקציבית אתם לא עומדים בזה, אני אשמע אתכם
<ערן טמיר: אנחנו עכשיו קוראים את התוספת השישית, וזה אחרי שבעצם התקבלה החלטה שצריך לאחד את הכל.
<ערן טמיר: אני מציע לקרוא את הדברים.
<ערן טמיר: בגלל שיש דברים שיש בהם חזרות, ובגלל שחלק מהאמצעים שמדובר עליהם עכשיו מופיעים פה, חלק מופיעים בתוספת אחרת, אני חושב שבכל מקרה נצטרך לעשות איזה שהוא סיבוב על כל התוספות כדי לראות שזה מאוחד, ואז לסדר את הכל.
<ערן טמיר: אם נצליח לסיים היום, כשנצטרך עוד מליאת ועדה כדי לאשר, נביא את הכל.
<ערן טמיר: זאת ההצעה שלי.
<ערן טמיר: חבר הכנסת גילאון, אני ממש מבקש, וזאת הערה שאמרנו לכולם.
<ערן טמיר: כולנו התבקשנו, כולל אנחנו, דרך אגב - עכשיו אני רואה שגם לנו יש עוד הערות שלא עלו, אבל אני עוצר את זה - להביא את הכל מבעוד מועד, לא להעלות את הדברים בפעם הראשונה כאן, זה פשוט מעכב אותנו נורא, דברים שהיו יכולים להיכנס, דברים שלא היו יכולים להיכנס.
<ערן טמיר: אפשר היה להעביר חלק מהערות, חלקן הערות - -
אילן גילאון: אבל ההערה הזאת לא הייתה מגנה כרטה.
<ערן טמיר: אבל זה חלק מהעניין, כי אנחנו כל הזמן מתעכבים בגלל סוג כזה של הערות.
<ערן טמיר: חלק מההערות היו מאוד נכונות.
אילן גילאון: אמרתי בתחילת הישיבה, אנחנו חייבים להתקדם.
אילן גילאון: אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.
אילן גילאון: הנציבות לא יכולה לאכוף כלום, בגלל שהתקנות האלו לא בידנו, גם אם הן לא יהיו מושלמות כפי שאני הייתי רוצה.
אילן גילאון: לכן, אני אומר, אל"ף, נראה לי שהתיקון הזה מבחינת הטכנולוגיות הוא לא כזה דרמטי שצריך לחזור למשרד, אפשר להתקדם איתו.
אילן גילאון: אם תהיה בעיה, אני אשמע אותה בקשב.
אילן גילאון: באמת, אילן, אפילו אני בתור אחד - - שיהיה התת"ח הזה.
<אייל לב-ארי: לגבי שקעי החשמל, לצורך שימוש בציוד טכנולוגי מסייעת.
<נתי ביאליסטוק כהן: אגב, זה גם נכון ללוקרים.
<נתי ביאליסטוק כהן: אתה יודע, חבר הכנסת גילאון, זה מסוג הדברים שגם כשאתה קורא את התקנות 15 פעם, אתה פשוט לא מעלה בדעתך שיש פה בעיה.
<נתי ביאליסטוק כהן: מה, בגלל שזה לא תת"ח לא ייתנו לו לשים את התמ"ס בלוקר, הוא יצטרך לסחוב אותו הביתה?
<נתי ביאליסטוק כהן: אתה יודע, זה מסוג הדברים שאתה פשוט לא מעלה על דעתך.
<נתי ביאליסטוק כהן: פתאום פה זה צף.
אילן גילאון: נתי, אבל אתה פה נמצא בין משפטנים, תבין.
<ראובן ברון: בפעם הקודמת דיברנו על התוספת הרביעית, בין השאר, וסוכם פה שאני אגיש את כל מה שכתוב שם.
<ראובן ברון: היו שם כמה שגיאות, כמה דברים מיותרים, אולי חוסרים ניסוחיים.
<ראובן ברון: שלחתי לאילן.
<ראובן ברון: עכשיו "קול המון כקול שדי".
<ראובן ברון: אילן שי, קיבלת, נכון?
<קריאה: אילן יצא.
<מיכל שיק הר-טוב: כל התיקונים שראובן הצביע עליהם נבעו מכך שהתוספת התמקדה בעיוורון.
<מיכל שיק הר-טוב: הביטול של התוספות בא לבטל, והתיקונים שלו היו במקומם.
<ראובן ברון: אני לא יכול לוודא את זה, כי חשבתי שאם אתם תהיו עדים, אני אדע - - כל פעם שלחתי אותם מחדש, אבל לא ראיתי שהשתנה.
<אייל לב-ארי: אני אגיד, ראובן, שהכנסנו את ההערות שלך.
<אייל לב-ארי: הם גם התקבלו על ידי הוועדה, אבל גם, בהמשך למה שהיה בדיון בוועדה, משרד החינוך ביקש לבדוק את ההערות האלו.
<אייל לב-ארי: הן מופיעות אצלי בנוסח.
<ראובן ברון: אני שלחתי רק אליו.
<ערן טמיר: מה שהוא אומר זה שמשרד החינוך עוד לא אישר את זה.
<ערן טמיר: זה לא הדיון היום.
<ראובן ברון: רוב ההערות שפה היו לתוספת השישית.
<ראובן ברון: כל מה שתגידו מופיע בתוך מה שאני הכנסתי, כולל מכשולים, טכנולוגיה תומכת, חלונות.
<ערן טמיר: בגלל זה הצעתי שאחרי שגומרים לקרוא את זה, צריך יהיה לראות את כל הרשימה.
<ערן טמיר: ראובן, זה מה שאמרתי, שהולכים לעשות תוספת אחת, ואז נעבור עליה מהתחלה.
<ראובן ברון: אם כבר, אז לקבל את זה קודם הביתה, לראות שאכן זה כך.
<ערן טמיר: ישירות אליך, בדיוור ישיר.
<אייל לב-ארי: לפני אישור התקנות, יישלח נוסח של הכל.
<אייל לב-ארי: מחשב אשר מותקנת עליו תוכנה להפקת סמלים עבור משתמשי תת"ח; טאבלט שיספוק עם התוכנות המתאימות כפי שנקבעו על ידי מומחי התחום במתי"א; אמצעים עבור המוסד להכנת לוחות תת"ח; מצלמה דיגיטלית, מכונת למינציה, מדפסת צבע; כתוביות תת"ח על קירות הכיתה לשיתוף תלמיד בתכני הלימוד; סמלול וקידוד צבעים.
<אייל לב-ארי: הדרכה - - אני חושב שנושא ההדרכה צריך לרדת מכאן, כי הוא נושא בתוך התקנות עצמן.
<אייל לב-ארי: נושא ההדרכה צריך להיות בגוף התקנות.
<אייל לב-ארי: נושא ההדרכה, גם בדיונים הקודמים ובפגישות שהיו, לדעתנו לא צריך להיות בתוך התוספת אלא כתקנה נפרדת בגוף התקנות.
<אייל לב-ארי: יש על זה, אני מניח, דין ודברים עם משרד החינוך.
<אילנה בניש: זה לא על פי התקנות הכלליות?
<אייל לב-ארי: הכוונה שזה לא יהיה בהכרח לפי התקנות, שזה לא יהיה בדיוק אחד לאחד לפי התקנות הכלליות.
<אייל לב-ארי: הנוסח יהיה, כמו שמיכל אמרה, מותאם.
<אייל לב-ארי: התאמת חומרי לימוד, ובכלל זה ספרי לימוד, ניירות עבודה, חוברות עבודה, מבחנים ובחינות בגרות לרבות שיכתוב ושימוש בסמלים, פורמט אודיו, פישוט לשוני, הכנת תקציבים, והכל בהתאם לצורכי התלמיד;
<בועז אחד העם: נתון לביקורת חיצונית.
<בועז אחד העם: זה גם היה בתוספת החמישית.
<בועז אחד העם: גם אמרנו את זה.
<אייל לב-ארי: אני אבדוק.
<בועז אחד העם: אפשר עם רמ"א.
<רויטל לן כהן: אני פשוט רוצה לוודא.
<רויטל לן כהן: כשילד בבית ספר יסודי מבקש התאמות, למשל במבחנים, אומרים לו: לא , רק בבגרויות.
<רויטל לן כהן: אני רוצה לוודא שבתקנות האלו לא נמצא את עצמנו שוב בזה שאומרים שהתאמות והנגשות יש רק בתיכון.
<רויטל לן כהן: אני מבינה.
<רויטל לן כהן: זה מפחיד אותי.
<רויטל לן כהן: אני רק שמה את זה על השולחן כך שיהיה בפרוטוקול שאמרתי.
<אייל לב-ארי: אם היה כתוב בחינות בגרות וזהו, זה רק בחינות בגרות, אבל כתוב מבחנים, לא בחינות בגרות.
<נתי ביאליסטוק כהן: אולי תכתוב כך: מבחנים, לרבות בחינות בגרות.
<ערן טמיר: נתי, באמת, בשביל מה?
<נתי ביאליסטוק כהן: אם עולה קושי מהשטח, אז - -
<ערן טמיר: בשביל זה יש את התקנות.
<ערן טמיר: אם כתוב מבחנים, אז למה רק בחינות בגרות?
<רויטל לן כהן: אני מסופקת מזה שהוועדה אמרה שברור לה שזה לכל גיל.
אילן גילאון: ככה זה משתמע ממה שכתוב.
<רויטל לן כהן: שיהיה בפרוטוקול, אני יודעת בדיוק מה אני אומרת.
אילן גילאון: ההערה הזאת תהיה בפרוטוקול.
<יעל וייס-ריינד: לגבי סעיף (25), מפורטים פה כל מיני פורמטים, אבל לא מצוין ברייל והתאמות אחרות.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה ברביעית.
<יעל וייס-ריינד: אבל הכל אוחד.
<נתי ביאליסטוק כהן: עוד לא אוחד.
<אייל לב-ארי: הכל אוחד כהחלטה, כן.
אילן גילאון: יעל, גם אני לא שולט בזה, תאמיני לי.
אילן גילאון: זה בסדר מה שאת אומרת.
אילן גילאון: טמיר אומר לי שזה בתוספת הרביעית.
<אייל לב-ארי: מתן אפשרות להגיש עבודות ושיעורי בית באמצעות האינטרנט;
<מיכל שיק הר-טוב: ערן, אני לא זוכרת מה היה בתוספת הרביעית והחמישית.
<מיכל שיק הר-טוב: האינטרנט ירד?
<ראובן ברון: לא, הוא מופיע ברביעית.
<מיכל שיק הר-טוב: עדיין לא התקבלה תשובה?
<נתי ביאליסטוק כהן: עדיין לא אוחד.
אילן גילאון: מיכל, זה כמו הענן באייפון.
אילן גילאון: זה שם.
<מיכל שיק הר-טוב: זה עדיין נידון אצלכם?
<בועז אחד העם: צריך לדון בזה עם השלטון המקומי.
<מיכל שיק הר-טוב: שלטון מקומי יושב לידי כאן.
<אילנה בניש: מה לא בסדר עם האינטרנט?
אילן גילאון: הכל בסדר.
<מיכל שיק הר-טוב: זאת אומרת, עדיין אין תשובה?
<ערן טמיר: למה אין תשובה?
<ערן טמיר: זה אושר בפעם הקודמת.
<מיכל שיק הר-טוב: לא, זה לא אושר.
אילן גילאון: נגיע לזה.
<אייל לב-ארי: הנגשת בחינות לפי צרכיו של התלמיד, בין היתר, מתוך האמצעים הבאים: הארכת זמן בבחינות, התעלמות משגיאות כתיב, שעתוק בחינות, דף נוסחאות מורחב או ארגון שונה של דף נוסחאות רגיל, הכתבת מבחן או הקראת שאלון הבחינה בידי קורא, ובאנגלית – השמעת שאלון הבחינה; שימוש במיליון אלקטרוני באנגלי; הגדלת שאלון בחינה, נוכחות איש צוות מוכר לתלמיד בחדר הבחינה.
<בועז אחד העם: פה גם צריכה להיות המילה "לרבות".
<רויטל לן כהן: אני יודעת שכתוב פה לרבות, אבל מאחר ולמי שבסופו של דבר קורא את זה וצריך לתת לתלמיד הנגשות - -
אילן גילאון: תביאי רעיון.
<רויטל לן כהן: אני רוצה שגם תיווך יהיה כתוב פה בצורה מפורשת, כי כשצריך היום לתווך לילד עם אוטיזם מבחן, התשובה של המנהלות זה שהן לא מסכימות כי מגלים לו את התשובות.
<אורנה מילוא: זו לא התשובה של המנהלות, זו התשובה של משרד החינוך.
<רויטל לן כהן: גם של משרד החינוך.
אילן גילאון: תיווך זה השם של הפעולה?
<רויטל לן כהן: תיווך זה תיווך, הקראה זו הקראה.
<רויטל לן כהן: זה לא אותו דבר.
<שולמית כהן: יש כל מיני התאמות, כולל הסבר השאלון.
<שולמית כהן: אני לא חושבת שאין היענות לזה.
אילן גילאון: השאלה אם המילה "תיווך" היא המילה המתאימה פה כדי לתכלל את הכל.
<שולמית כהן: לא, אני לא חושבת שהמילה "תיווך" זה נכון.
<שולמית כהן: אני חושבת שצריכה להיות מטרה מאוד ספציפית למה נכנס אדם נוסף לתוך החדר - האם צריך להסביר את השאלון, האם צריך להקריא לו את השאלון, האם צריך לשכתב את השאלון, האם צריך לכתוב את זה עבורו.
<רויטל לן כהן: תיווך זה תיווך, זה לא הקראה.
אילן גילאון: אנחנו בדיוק רוצים בחוק לעשות להיפך, לא לתת את כל המרכיבים.
<שולמית כהן: אנחנו כן חושבים שצריך לתת.
<שולמית כהן: אנחנו חושבים שלילד עיוור מישהו צריך לשבת ולהקריא.
<שולמית כהן: אני חושבת שילד חירש, מישהו צריך להיכנס לשם ולהסביר לו את מה שכתוב.
<רויטל לן כהן: מה עם אוטיסט?
<שולמית כהן: זה לא משנה, צריך לכל ילד התאמות.
<רויטל לן כהן: נכון להיום, הם מסרבים לתווך בגיבוי שלכם.
<שולמית כהן: אנחנו רוצים לתת לכל תלמיד מענה לצרכים שלו.
אילן גילאון: אני שואל, איך אני לא משאיר בחוץ כלום.
<שולמית כהן: אני לא קיבלתי את זה מראש, אז לא ידעתי מה הנושא של הדיון.
<שולמית כהן: אם הייתי מקבלת את זה מראש, הייתי מביאה את כל ההתאמות הקיימות.
<שולמית כהן: יש מאות התאמות שקיימות.
<שולמית כהן: אנחנו כן רוצים שההתאמות תהיינה ספציפיות.
<שולמית כהן: אנחנו מוכנים להביא לפעם הבאה את כל ההתאמות הקיימות.
<רויטל לן כהן: סליחה, אבל אילן ידע, נכון?
<רויטל לן כהן: אי אפשר להגיד - -
<אורנה מילוא: אני חושבת שעל הנושא של תיווך צריך לענות.
<אורנה מילוא: משרד החינוך לא מאפשר תיווך.
<אורנה מילוא: תיקים של ילדים עם לקויות למידה שהוגשו בבקשה לבחינות בעל פה - נדחו, משום שנאמר שבבחינה בעל פה תיווכו לילד, וזה אסור לתווך לילד.
<אורנה מילוא: ילד, למשל, יש בעיה של שליפה של מילה.
<אורנה מילוא: אם הבוחן בעל פה מאתר שהבעיה היא בעיה של שליפה, הבעיה איננה בעיה שהילד לא למד את החומר, לא יודע את החומר, לא מבין את החומר, אלא בעיה נוירולוגית שהוא לא מצליח לשלוף, אסור לו לעזור לילד לשלוף.
<אורנה מילוא: זה צרכי הילד.
<אורנה מילוא: הילד יכול להיות ילד מצטיין, יכול להיות ילד שיודע מצוין, אבל יש לו קושי טכני מסוים.
אילן גילאון: לדבר הזה אין מענה?
<רויטל לן כהן: אדוני כלל אוטיסטים שמבינים מסרים גלויים ולא סמויים.
<אורנה מילוא: כיוון שהחשש הוא מהונאה בבחינות בעל פה - -
<שולמית כהן: טוהר הבחינות.
<אורנה מילוא: אני מבינה את החשש.
<אורנה מילוא: יש לנו בחינות בפיזיקה שבהן הבוחן יכול לעזור לתלמיד על מנת שהוא לא ייכשל בכל הבחינה.
<אורנה מילוא: הוא צריך לדווח.
<אורנה מילוא: מי שבודק את הבחינה מחליט האם התיווך הזה היה לגיטימי, האם התיווך הזה צריך לעלות לתלמיד בנקודות.
<אורנה מילוא: אפשר לעשות גם בבחינות בעל פה.
<אורנה מילוא: במידה והבוחן מרגיש צורך לתווך, הוא ידווח על כך, וידונו אם זה בסדר או לא בסדר.
אילן גילאון: אני רוצה ששולמית תסביר לגבי הילד שקופצת לו המילה.
אילן גילאון: האם יש מענה לילד הזה ולכל ילד שקופצת לו מילה אחרת?
<רויטל לן כהן: לא קופצת לו המילה, זו הבעיה.
אילן גילאון: לא קופצת לו המילה.
<שולמית כהן: תראה, אני יכולה לספר לך שאנחנו יותר ויותר מדייקים את ההתאמות שלנו לתלמידים, כולל לשלוח לילדים - את זה אני פשוט יודעת בעל פה, זה הנושא שאני מטפלת בו - את בחינת הבגרות ב-Word ביום הבחינה.
<שולמית כהן: זה משהו שיעל יכולה להעיד עליו.
<רויטל לן כהן: מה זה קשור למה שאנחנו דיברנו?
<שולמית כהן: כל מה שאני רוצה לומר זה שאנחנו כן מנסים לדייק ולתת מענים לצרכים של הילד.
<שולמית כהן: גם ההחלטה של מה הצורך שלך זה משהו שנעשה ביחד עם הילד.
אילן גילאון: מה מפריע לכם התיווך?
<שולמית כהן: שוב, אני לא יודעת להגיד לכם, כי אני לא זוכרת בעל פה.
<שולמית כהן: אני לא מכירה את כל ההתאמות הקיימות.
אילן גילאון: מה החשש מפני התיווך הזה?
<שולמית כהן: עכשיו אני רוצה להגיד לך משהו לגבי החשש, וזה משהו שאני התמודדתי איתו לאחרונה.
<שולמית כהן: אם המטרה שלנו שהילד יצא עם בגרות מבית הספר ובזה סגרנו את הבאסטה, אז אוקי.
<שולמית כהן: אני בשבוע שעבר הייתי בישיבה עם דוד גל, מנהל אגף הבחינות.
<שולמית כהן: הוא אמר לי: תשמעי, אין לי בעיה, אני לא רוצה שהילדים האלה יעשו בחינה, אני מבחינתי שישבו בכיתה, יעשו את הבחינה בתוך הכיתה, את בחינת הבגרות, ואני אתן ציון.
<שולמית כהן: זה לא מה שאנחנו רוצים.
<שולמית כהן: הילדים האלה, יש לנו עניין שהם יגיעו למוסד להשכלה גבוהה.
<שולמית כהן: אני רוצה לספר לך, הרבה מאוד ילדים לא הצליחו למוסד בגלל שהם התרגלו להתאמות כאלו ואחרות שהאוניברסיטה לא מוכנה להכיר בהן, לא מוכנה לשמוע עליהן.
<רויטל לן כהן: מה זה שייך?
אילן גילאון: שולמית, אני מקבל בהתרגשות שאת רוצה לעשות את ההתאמות גם באוניברסיטה, זה בסדר גמור, אני בעד זה לגמרי.
אילן גילאון: אני חושב שצריך להיות רצף.
אילן גילאון: אני לא מעלה על דעתי מצב, שאני לא יודע לתאר אותו, שילד לא יצליח בגלל שאין לו את מה שהוא צריך.
אילן גילאון: אני לא מעלה על דעתי שאפילו לילד אחד בכל המדינה אין את הדבר שאתם קוראים לו "תיווך" – אני הייתי מוצא לזה אולי שם אחר - לבחינה.
אילן גילאון: זה יותר חשוב מהחשד לגבי ההונאה, אם את שואלת אותי.
אילן גילאון: לגבי ההתאמות של האוניברסיטה, זה משהו אחר.
<שולמית כהן: אני רוצה להשיב לך.
<שולמית כהן: אני משיבה לך על משהו שאני יודעת בוודאות, כי אלה תלמידים שהם באחריות שלי.
<שולמית כהן: הילדים עם ליקויי הראייה והעיוורים, אין התאמה שהם זקוקים לה ולא קיימת במערך ההתאמות של הבחינות.
<שולמית כהן: יכולים להעיד פה "אופק לילדנו", שזאת עמותה.
<שולמית כהן: אני מאמינה שבמוגבלויות האחרות יושבים אנשי מקצוע שגם הם מדייקים את ההתאמות בהתאם לצרכים של הילד.
<רויטל לן כהן: הן רק לא מגיעות לתלמידים.
אילן גילאון: האם יש מקרה פרטני שאתם יכולים להצביע עליו שהוא נפל בין הכיסאות בגלל הדבר הזה?
<רויטל לן כהן: בטח, שבוע שעבר, ילד ברחובות.
<רויטל לן כהן: ילד אוטיסט מרחובות.
<רויטל לן כהן: לא הסכימו לתווך לו את המבחן.
<רויטל לן כהן: הוא ענה תשובות אחרות ממה ששאלו, כי הוא הבין אחרת את השאלה.
<רויטל לן כהן: הוא נכשל.
אילן גילאון: הבנתי, בסדר.
<ערן טמיר: לפי מה שאני מבין דווקא מהדברים של משרד החינוך, הם כן מוכנים לתת את ההתאמה הזאת, רק לא בכל מצב.
<קריאה: לא כתיווך.
<קריאה: כתוב גם "בין היתר", אז למה צריך - -?
<ערן טמיר: מה זה תיווך?
אילן גילאון: למה אתם קוראים תיווך?
אילן גילאון: מה זה התיווך הזה?
אילן גילאון: התערבות של עוד גורם, זה התיווך?
<ערן טמיר: במקום לדבר בשפה של סיסמאות, תסבירו לי.
אילן גילאון: אם ילד צריך סייעת בבית ספר, זה פוגע בשוויון אם הוא זקוק לזה?
אילן גילאון: למה בבחינה זה משהו אחר?
אילן גילאון: תסבירו לנו את ההיגיון.
<אורנה מילוא: נתתי דוגמה.
<מימי פלאצ'י: יש מערך התאמות שהוסדר ומוסכם במשרד החינוך.
<מימי פלאצ'י: אני לא אומרת שלא.
<מימי פלאצ'י: אני לא זוכרת התאמה מסוג תיווך.
<מימי פלאצ'י: מה שמנחה את הגיבוש של מערך ההתאמות זה מתן התאמה לתלמיד מבלי לפגוע במהות הבחינה.
<מימי פלאצ'י: זה אומר שזה שונה מהמושג השגור "הקלות".
<מימי פלאצ'י: זה לא ספציפית לתלמיד שאת מדברת עליו.
<מימי פלאצ'י: אני לא רוצה להתבייש, אני רוצה לתת מידע.
<מימי פלאצ'י: המידע אומר שיש מערך התאמות שתלמידים על פי תפקודם, כמו ששולמית תיארה, זכאים להן כדי לקדם את ההצלחה שלהם, זאת מבלי לפגוע במהות הבחינה, ושהציון שלו יהיה שווה ערך לכל ציון של תלמיד אחר.
<רויטל לן כהן: פשוט תתביישו לכם.
<מימי פלאצ'י: אני לא זוכרת – זה לא אומר שאין - התאמה מסוג תיווך.
<מימי פלאצ'י: יש התאמה של הקראה, של שכתוב.
<מימי פלאצ'י: אני חושבת ששווה לבחון לפעם הבאה, לשלוח לחברי הוועדה - -
אילן גילאון: איך זה נראה לך, גברת פלאצ'י?
אילן גילאון: את הרי בת סמכא בנושא הזה.
אילן גילאון: האם עזרה של גורם נוסף בתוך המארג הזה, שהוא הדבר המתאים לפעמים בצורה מודולרית לילד כדי לעשות את הדברים, זה עניין של פגיעה בשוויון?
<מימי פלאצ'י: אני לא אומרת.
<עדי נועם סביר: אנחנו צריכים לבדוק את זה מול אגף שפ"י, הם אחראים על התחום של לקויות למידה.
<אורנה מילוא: נניח שהשאלה כתובה בצורת סביל.
<אורנה מילוא: אני רואה שהילד למד היסטוריה מצוין, אבל כשמנסחים לו את השאלה בצורה סביל הוא איננו מבין אותה.
<אורנה מילוא: כשמנסחים לו בצורת פעיל, הוא כן מבין אותה.
<אורנה מילוא: זה תיווך.
<אורנה מילוא: אני לא התערבתי כאן.
<אורנה מילוא: עכשיו אני רוצה להגיד בקשר לעניין הזה של הכנת הילדים לאוניברסיטה.
אילן גילאון: זה כמו תרגום, מה שאת אומרת.
<אורנה מילוא: זה תרגום.
<אורנה מילוא: זה יכול להיות תרגום כזה, זה יכול להיות שילד עונה לי על שלושה מרכיבים מתוך חמישה.
אילן גילאון: הרעיון ברור.
<אורנה מילוא: אני אומרת לו, עכשיו תחזור על כל המרכיבים.
<אורנה מילוא: זאת אומרת, אני יודעת שהילד הזה, אם אני אתחיל להגיד לו: בוא עכשיו, תתעלם רגע מהשאלה, תיזכר במה שאתה יודע, תראה מה ענית, מה לא ענית, זה תיווך.