GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חנה שטרום כהן: אם היו מורידים את הדבר הזה, אחד הכשלים הגדולים של הרפורמה היה יורד לגמרי.
אלי אלאלוף: הבנו אותך.
אלי אלאלוף: מי אוהב ביורוקרטיה בכלל?
אלי אלאלוף: אף אחד לא אוהב.
<חנה שטרום כהן: זה לא מאפשר לנו לטפל.
אלי אלאלוף: שלושת הדוברים האחרונים: אמרי פישר, אחר כך נבקש מטל ברגמן, ראש בריאות הנפש, והמנכ"ל יסכם.
מיכל בירן: אבל מה עם בנפשנו?
נורית קורן: בנפשנו, היה צריך לתת להם.
אלי אלאלוף: עכשיו אמרתי.
אלי אלאלוף: הראשון זה בנפשנו.
<אמרי פישר: אמרי פישר, פסיכולוג קליני וחבר בארגון בנפשנו.
<אמרי פישר: נאמר פה קודם שצריך בסך הכול לא רק להסתכל על הפרטים הקטנים אלא להסתכל על התמונה הגדולה ולברך עליה, אז אני קטגורית ובאופן מפורש לא מסכים עם האמירה הזאת כי ברגע שנכנסים לתוך הפרטים הקטנים, מבינים שבעצם אין פה בשורה גדולה.
<אמרי פישר: אפשר להגיד שהרפורמה, בסך הכול הרעיון עצמו הוא מבורך והוא היה טוב, אבל צריך לשפוט את התוצאות בסופו של דבר על רקע כמויות הכספים שהועברו לקופות על מנת לספק שירותים באיזשהו סטנדרט מסוים.
<אמרי פישר: על הרקע הזה צריך לשפוט האם מדובר בהצלחה או לא בהצלחה, וכשמסתכלים על זה ככה לדעתנו ממש לא מדובר בהצלחה.
<אמרי פישר: אז אם אומר נציג מאוחדת שהם העלו את כמות המגעים שלהם ואז מסתכלים על הפאי, על הדיאגרמה שהציג המנכ"ל, אז רואים ש-25% מהמגעים שהקופה הזאת נתנה אצל ילדים ניתנו דרך השר"פ – השירות המשלים, שזה 130 שקל לפגישה.
<אמרי פישר: זה לא השירות המשלים.
<אמרי פישר: אתה יכול להגיד שר"פ אם זה עושה לך טוב.
<אמרי פישר: שירות משלים זה לא.
<אמרי פישר: בסדר, שירות משלים.
<אמרי פישר: לפחות אל תטעה את הציבור.
<אמרי פישר: בפועל, אדוני המנכ"ל, 500 שקל - - -
<אמרי פישר: אין שירותי בריאות הנפש במשלים.
<אמרי פישר: בפועל, 500 שקל לחודש האבא של הילד או ההורים של הילד מוציאים כדי לקבל את השירות הזה, ואותו דבר במבוגרים ששם היה כתוב 30.
<אמרי פישר: לא משנה איך נקרא לזה, במהות זו המשמעות.
<אמרי פישר: 500 שקל סדר גודל להוציא בחודש על משהו שכמו שאמרה עידית, אמור להינתן בחינם, בלי כסף.
<אמרי פישר: אז זה אפרופו להיכנס לפרטים הקטנים, כן או לא.
אלי אלאלוף: זה רק בקופה אחת?
<קריאה: גם מכבי.
<אמרי פישר: כללית, גם מכבי, וגם לאומית – היא אומנם לא ב-20%, 30% אלא רק ב-10%, אבל עדיין.
<אמרי פישר: צריך להבין שכל מטופל כזה היה זכאי לקבל את הטיפול שלו בחינם, בלי שקל.
<אמרי פישר: ועודנו זכאי.
מיכל בירן: ולהמתין שמונה חודשים.
מיכל בירן: וזה בדיוק שר"פ.
<חנה שטרום כהן: או לנסוע מרחקים באוטובוסים.
אלי אלאלוף: לא, גברת, אף אחד לא הפריע כשדיברת.
אלי אלאלוף: תשלים בבקשה.
<אמרי פישר: זו נקודה אחת.
<אמרי פישר: נקודה שנייה, העניין של התורים.
<אמרי פישר: אני תוהה האם לא במקרה לא הוצגו פה – אנחנו צריכים להציג את הנתונים של התורים.
<אמרי פישר: המשרד צריך לדאוג לאסוף את הנתונים האלה ולהציג אותם ולהראות.
<אמרי פישר: מה זה ילד שמחכה שנה לטיפול.
<אמרי פישר: אני מקווה שזה ברור פה לכולם שילד שבנקודת הפתיחה היה יכול לקבל טיפול תוך חודש, אחרי שנה המצב שאתה מטפל בו הוא פי כמה יותר חמור, וכמות הכסף שהולכת להיות מושקעת בילד הזה ובמשפחה שלו היא גם הרבה יותר גבוהה.
<אמרי פישר: כשפעם הוא בכלל לא טופל.
<אמרי פישר: זה לגבי עניין התורים, ואפשר להמשיך כך גם לעניין המרפאות.
אלי אלאלוף: תגיד לי מילה אחת.
אלי אלאלוף: מה אתה רוצה, לסגור את הרפורמה?
<אמרי פישר: לא, אני רוצה לשפר אותה.
דב חנין: אם ניתן היה, הלוואי.
דב חנין: אם אפשר היה, הלוואי.
אלי אלאלוף: אני מציע שגם תנסה לתת פתרונות.
<אמרי פישר: אני מגיע.
<אמרי פישר: יש לי תשובה בדיוק לשאלה הזאת.
<אמרי פישר: עד לכניסת הרפורמה היה נוהל, נוהל מרפאתי, לגבי בריאות הנפש.
<ד"ר עדית סרגוסטי: הוא מעולם לא היה בתוקף, אמרי.
<ד"ר עדית סרגוסטי: תפסיקו לנופף בנוהל הזה, הוא מעולם לא היה בתוקף.
אלי אלאלוף: אמרי, תשלים.
<אמרי פישר: התשובה שלי מה אני מבקש או מה אני חושב שיכול לשפר כדי שהרפורמה באמת תצליח, אני חושב שצריך לקבוע אמות מידה.
<אמרי פישר: משרד הבריאות צריך לקובע אמות מידה מהו טיפול בתחום בריאות הנפש.
<אמרי פישר: הוא לא עשה את זה בשנתיים האחרונות, גם לא הכין את זה מראש.
<אמרי פישר: הדבר זה, ברגע שהוא יתבצע, אפשר יהיה להתחיל להגיד האם מה שקורה הוא טוב, הוא לא טוב, הוא לא מספיק טוב, צריך להוסיף כסף פה או שם.
<אמרי פישר: הדבר הזה לדעתי חייב להתבצע כדי שאפשר יהיה להתקדם.
אלי אלאלוף: גברת ברגמן, בבקשה.
ברגמן לוי: יש הרבה מה לענות, אני אגיד.
ברגמן לוי: ד"ר טל ברגמן, מנהלת האגף לבריאות הנפש.
ברגמן לוי: אני חושבת שכדאי להזכיר לכולם מה היה פה במדינת ישראל במערכת בריאות הנפש בשנת 2011.
מיכל בירן: ייבוש וערבה.
ברגמן לוי: אם יותר לי, אני אזכיר כמה דברים, לא רק בתור מנהלת אגף לבריאות הנפש אלא בתור מי שעבדה במערכת הזאת קרוב ל-12 שנה, ובכל מיני מקומות – במחלקות, בביטחון מרבי, במרפאות.
ברגמן לוי: אז קודם כול, היו לנו 50,000 איש שהצליחו איכשהו להגיע לקבל טיפול במרפאות ממשלתיות ציבוריות, שלרוב היו מרפאות בוא נגיד לא בסטנדרט, אפילו לא בינוני ומטה.
דב חנין: חבל מאוד.
ברגמן לוי: 30% אחרים היו מטופלים שקיבלו טיפול אצל ספקים.
ברגמן לוי: יכולת הרגולציה של המשרד – ואני שמה את זה על השולחן – בעיניי לא הייתה יותר מדי גבוהה וגם לא הייתה יכולת מאוד מרשימה לפתח את המערך הזה, כך שבעצם המצב שנוצר היה שרק המטופלים הקשים ביותר ואלה שלא הייתה להם ברירה, הצליחו לקבל את הטיפול במערכת הממשלתית ציבורית.
ברגמן לוי: זה ועוד איך נכון, ואני חושבת שמאוד מאוד צריך להיזהר.
אלי אלאלוף: אל תתייחסי להערות ביניים.
ברגמן לוי: צריך להיזהר שלא לקחת מרפאה אחת – שאת עבדת בה, ואולי אצלכם זה היה אחרת – ולהסיק ממנה ברמה המערכתית.
ברגמן לוי: זה היה אקראי.
ברגמן לוי: לא הייתה שיטה שלפיה ידעו מי מקבל טיפול ומי לא מקבל טיפול.
דב חנין: הדבר היחיד שלא היה אקראי היה הדיאטה התקציבית הנוראית שכל המערכת הייתה בה.
ברגמן לוי: ורוב האנשים שהייתה להם אבחנה מאוד קשה של מחלה נפשית קשה, והגיעו גם עם חתך סוציו-דמוגרפי מסוים, הגיעו לטיפול במרפאות שלנו, עם עומס תחלואה מסוים וסיפור מסוים.
ברגמן לוי: ואותם אנשים שהיה להם הכסף, הלכו כמובן – האמידים ביותר - הלכו וקנו טיפול פרטי, וכל מי שבאמצע לא קיבל.
ברגמן לוי: רבותיי וגבירותיי, לא קיבל.
ברגמן לוי: והיום אנחנו רואים, ואי-אפשר להתעלם עובדתית – ואני לא מגינה על הרפורמה מתוך מקום של אגו – אבל עובדתית, מ-80,000 אנחנו מקבלים היום קרוב ל-300,000 ויותר, וגם עלייה הדרגתית של אנשים שצורכים שירותי בריאות נפש.
ברגמן לוי: יש עוד לאיפה ללכת, זה תהליך חברתי, זה לוקח זמן ויש מגבלות במדינה, ויש מגבלות גם – ובזה אתם צודקים – זה נושא של שירותים חברתיים, אבל אי-אפשר לעשות אידיאליזציה של מה שהיה לנו קודם.
מיכל בירן: לא עושים אידיאליזציה, רק אומרים יש אשמים.
מיכל בירן: הממשלה הרעיבה את מערך בריאות הנפש, ייבשה אותו, ואז את באה עם הטיעונים האלה.
מיכל בירן: אפשר היה להוסיף את הכסף הזה למערך הקיים והיינו היום במצב הרבה יותר טוב.
ברגמן לוי: אז ברשותך אני רוצה להסתכל על העתיד ולהגיד כמה דברים חד-משמעיים.
ברגמן לוי: אל"ף, הנוהל שאתה מתייחס אליו, אמרי, הוא נוהל שלא כובד, הוא נוהל מאוד ישן, הוא נוהל שלמעשה לא היה פעיל והוא גם היה נוהל לא טוב.
ברגמן לוי: נכון להיום, יש לנו סטנדרטים חדשים לטיפול מרפאתי, נתנו לקופות החולים תקופת ביניים עם הכניסה והעברת האחריות.
ברגמן לוי: התקופה הזאת נגמרת בסוף 2018 ויצאו סטנדרטים ויהיו יעדים, שבוודאי ובוודאי יקלו על הרגולציה שלנו.
מיכל בירן: ומהם היעדים לתקופת הביניים, גם אם הם לא יעדים - - -
אלי אלאלוף: בואו נאפשר לה לסיים.
ברגמן לוי: חיכיתי בסבלנות, לא הפרעתי לאף אחד.
אלי אלאלוף: אפילו לא ביקשת את רשות הדיבור.
ברגמן לוי: נכון.
ברגמן לוי: אפילו לא ביקשתי.
מיכל בירן: חלק מהתפקיד שלנו זה להפריע לכם, זה מגיע עם העבודה.
ברגמן לוי: לגבי מקרים של חיסיון ופרטיות, אני עונה על הדברים.
ברגמן לוי: אלינו לאגף ולנציבת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, למעט מקרה אחד חריג בקופת חולים מסוימת לא הגיעו מקרים.
ברגמן לוי: אני אשמח שתעבירו את המקרים כדי שנוכל לטפל בצורה מאוד חד-משמעית.
ברגמן לוי: לגבי ניפוח, הדבקת אבחנות, עיוותי אבחנות, צר לי לומר שזה בעצם סוג של אמירה "לכי תוכיחי שאין לך אחות".
ברגמן לוי: אני חושבת שאם אתם יושבים בדיון במרפאה ואתם לא דנים במצב המטופל ואתם דנים במה ואיך, זה רע מאוד.
ברגמן לוי: אם יש לכם בעיה, תפנו אלינו לאגף, נשמח לפתור אותה, באמת נשמח לפתור אותה, לגבי הכול.
ברגמן לוי: לגבי מסלול מטפל עצמאי, צריך גם לזכור –למרות שאני חושבת שזה בהחלט טעון שיפור – אבל צריך לזכור, אל"ף, זה לא שר"פ, ואמרי היקר - - -
מיכל בירן: במה זה שונה משר"פ?
ברגמן לוי: בכך שיש לך יכולת בחירה, ובמרפאות של קופות החולים - - -
<קריאה: שזה בסל הציבורי.
מיכל בירן: אתה משלם על זה - - -
<קריאה: זה סמנטיקה.
ברגמן לוי: זה לא סמנטיקה, אני מצטערת.
מיכל בירן: במה זה שונה?
ברגמן לוי: זה לא סמנטיקה בכלל.
ברגמן לוי: חברים, אני לא מסנגרת על שום מסלול אבל חשוב להבין.
ברגמן לוי: בואו רק נבין.
ברגמן לוי: מותר למערכות בריאות ליצור אלטרנטיבות גם עבור המטופל שלהם.
ברגמן לוי: יש הרבה מאוד מטופלים בקופת חולים מכבי ומאוחדת – לא קשור לבריאות נפש - -
מיכל בירן: תקראו לזה שר"פ כי זה מה שזה.
ברגמן לוי: - - שרגילים ללכת למטפל עצמאי הביתה.
ברגמן לוי: זו תצורת ההפעלה של הקופות האלה וישנם אנשים שרוצים לקבל טיפול בקליניקה ובתצורה אחרת, ולא במרפאה לבריאות הנפש.
<אמרי פישר: כי אין להם תור.
<אמרי פישר: כי לחכות - - -
ברגמן לוי: לא בהכרח.
ברגמן לוי: לא תמיד ולא בהכרח.
נורית קורן: זה בדרך כלל מקצר תורים גם ברפואה הרגילה.
ברגמן לוי: אין ספק שצריך לייצר את השיפור פה וצריך לייצר את הרגולציה המתאימה, אבל לא מעט אנשים מקבלים טיפול היום חינם, בלי שום תשלום של השתתפות עצמית בקרוב ל-84 מרפאות.
ברגמן לוי: רבותיי וגבירותי, 84 מרפאות שהתווספו למערכת הממשלתית ציבורית, שלא היו שם קודם.
ברגמן לוי: מרפאות כמו בדימונה, מרפאות בערד, שנפתחו והן חדשות, ומרפאות ששודרגו - -
נורית קורן: ומה עם כרמיאל, שנסגרה?
ברגמן לוי: - - כמו בטבריה, שעברו למקומות שמכבדים את הציבור הישראלי, עם כוח-אדם שמכבד את הציבור הישראלי.
ברגמן לוי: ונכון, כשלים בכוח-אדם יש בכל מערכת הבריאות, לא רק בבריאות הנפש, ואין ספק שכולנו פה צריכים להתגייס לפתרונות.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, חברים.
אלי אלאלוף: לראות הכול בזווית שלילית, כולל גברת שטרום היקרה – ואני יודע את המסירות האישית המקצועית שלך – הכול לראות שלילי, זה לא מאפשר קידום.
מיכל בירן: הכי טוב לראות את המציאות כפי שהיא.
דב חנין: היא דווקא כתבה – כל עוד הנר דולק אפשר לתקן, אז עדיין היא חושבת שיש נר.
אלי אלאלוף: אני האחרון שלא אקטר.
אלי אלאלוף: אני תמיד מקטר כי נולדתי - - -
מיכל בירן: נולדת פולני.
אלי אלאלוף: במרוקו היו פולנים כמוני, בסדר, אבל מכל התמונה הכוללת שאני רואה אני מתבייש בתמונה אחת, זאת של המגזר הערבי או הקהילה הערבית.
אלי אלאלוף: אני מתבייש.
אלי אלאלוף: כל השאר – חברים, עליתם על סוס שלא נולד לפני כמה שנים.
אלי אלאלוף: הוא בקושי גדֵל, בקושי אנחנו מצליחים עכשיו להתמודד עם בעיות הגדילה שלו.
אלי אלאלוף: זאת אומרת, יש צורך ביותר כוח-אדם, יותר מרפאות.
אלי אלאלוף: פעם חשבו מי ילך בכלל למרפאה לבריאות הנפש.
אלי אלאלוף: אני התעסקתי בזה במקרה בהתנדבויות שלי בעבר, ותאמינו לי, העולם השתנה.
אלי אלאלוף: השתנה.
אלי אלאלוף: תרצו או לא תרצו, הכול אפשר לעשות, רק תנסו שלא תמיד תבואו עם אותן הערות שהיו לפני שנה וחצי כי יש שיפור.
אלי אלאלוף: להגיד שאנחנו נהיה שמחים – לא.
דב חנין: אנחנו נשמח שיהיו לנו הערות חדשות אם המצב באמת ישתפר.
אלי אלאלוף: אבל באמת, דב, אתה יש לך יכולת מדהימה לנתח מצבים אבל לפעמים תן גם איזה זווית חיובית.
<אדמית רוזנצויט: אבל הבידודים נשארו כמו לפני שנה וחצי.
אלי אלאלוף: שמתם לב שאני לא הפרעתי לאף אחד.
<אדמית רוזנצויט: סליחה על ההפרעה אבל יש שם עד 15 מבודדים שאף אחד לא זוכר אותם.
<קריאה: מה זה עד?
<אדמית רוזנצויט: המספר המדויק לא ידוע.
אלי אלאלוף: במקרה היינו יחד באותו מקום באותו בית-חולים.
אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד, אף אחד לא שוכח אותם.
אלי אלאלוף: כולנו כאבנו ואני בטוח שייעשה הכול כדי להוציא אותם מהמצב שלהם, כי זה לא כבוד לנו וודאי לא טוב למטופל.
<אדמית רוזנצויט: זו סכנת חיים למבודדים.
<אדמית רוזנצויט: צריך להוציא אותם משם בדחיפות מיידית.
אלי אלאלוף: אני רוצה לבקש מד"ר טל ברגמן.
אלי אלאלוף: אני רוצה בעוד כמה חודשים – עד שישה חודשים – לקבל תוכנית עבודה שלך.
אלי אלאלוף: המערכת הזאת התפתחה ומתפתחת בצורה בלתי רגילה.
אלי אלאלוף: אני רוצה שתבואי ותגידי, זה מה שאני מתכננת לעשות.
ברגמן לוי: אני אשמח להראות לך.
אלי אלאלוף: אז אם זה קיים, עוד יותר.
אלי אלאלוף: אם תהיי מוכנה נעשה ישיבה מקדימה כדי שאני אתכונן לישיבה ואחר כך אני רוצה לעשות דיון.
אלי אלאלוף: ואני מזמין אתכם לביקורת על הצעה קונקרטית, על עבודה קונקרטית שתיעשה על-ידי משרד הבריאות באמצעות מנהלת היחידה.
אלי אלאלוף: ותבינו גם את הקשיים.
אלי אלאלוף: לא יהיה כסף אינסופי, לצערנו אין מספיק כוח-אדם מקצועי, ולמרות זאת צריך להמשיך ולטפל.
אלי אלאלוף: וודאי שאף אחד לא שמח על תור של שנה ושל חודשיים ושל שלושה, יש דברים שזקוקים לפתרונות מיידיים.
אלי אלאלוף: לכן אני באמת מודה לך על ההתערבות שלך, גברת ברגמן, ואני מחכה לתוכנית העבודה שנשמח לקבל, אחר כך אני אגיד עוד כמה נקודות אם ברסי לא יתייחס אליהן.
אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני המנכ"ל.
אלי אלאלוף: תודה רבה, ושוב תודה על הדיון.
אלי אלאלוף: תראו, אני אומר את זה לא מתוך חוסר הכרה בבעיות, אבל הבעיות שאנחנו רואים היום – וחלקן בעיות קשות, מורכבות ומסובכות וכואבות – הן תוצר לוואי של שינוי חיובי שקרה במערכת.
אלי אלאלוף: אנחנו רואים היום מערכת שהיא הרבה יותר זמינה לציבור.
אלי אלאלוף: החששות שהיו לנו – אגב, כמו שראינו בטיפולי שיניים – שהציבור לא ירצה ללכת לשירות הציבורי כי הוא התרגל לקבל שירות פרטי, מתבדים.
אלי אלאלוף: אנחנו עוברים בתחזיות שלנו את רמת השימושים שציפינו שתהיה באוכלוסייה, וגם צצות הבעיות.
אלי אלאלוף: ולכן, זה בסדר גמור.
אלי אלאלוף: תכף אני אתייחס למגזר הערבי, שם באמת זו בעיה כואבת שדורשת התגייסות לאומית כדי לפתור אותה.
אלי אלאלוף: אני אומר לחבריי הפסיכולוגים.
אלי אלאלוף: אני מבין מאיפה אתם מדברים, מהמקום שאתם מדברים עליו.
אלי אלאלוף: המערכת הייתה כזאת, מערכת המרפאות הייתה אולי מופלאה אבל לא הייתה יכולה להתקיים בעולם אמיתי.
אלי אלאלוף: מערכת שלא נוהלה בשום צורה, בשום צורה מרכזית, עכשיו צריכה לעבור לניהול מרכזי ומערך התחשבנות על-ידי הקופות.
אלי אלאלוף: ככה עובדת מערכת הבריאות.
אלי אלאלוף: אנחנו משלמים על שירות, הקופות משלמות על שירות, צריך לעבוד בצורה מסודרת, צריך להגיע להספקים מסוימים, אי-אפשר להקצות אינסוף זמן לטיפולי צוות ודברים אחרים.
אלי אלאלוף: יכול להיות שעשיתם דברים נפלאים במרפאות שלכם, זה היה אקראי מבחינת היקף האוכלוסייה וסוג האוכלוסייה שקיבל טיפול, וזה לא היה שיטתי וזה לא היה מסונכרן עם מערך הבריאות הכללי במדינת ישראל, וזה היה חייב להשתנות.
אלי אלאלוף: השינוי הוא קשה.
אלי אלאלוף: הוא קשה בעיקר לכם כי עבדתם בשיטה אחת ועכשיו אתם עובדים בשיטה אחרת שבה עובדת כל מערכת הבריאות.
אלי אלאלוף: חייבים להסתגל, ואנחנו באמת צריכים לאפשר לכם את הכלים להסתגל אליהם.
אלי אלאלוף: אני אתן התייחסויות לכמה הערות מרכזיות שיש פה.
אלי אלאלוף: מטפלים עצמאים – לא שר"פ.
אלי אלאלוף: מטפלים עצמאיים, שיש בזה השתתפות עצמית שנקבעה על-ידי הריבון, על-ידי הכנסת, קבעו מה יהיה גובה ההשתתפות.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם את ההתייחסות שלי.
אלי אלאלוף: יש בחירה לגיטימית של אנשים במסלול זה על פני מסלול מרפאתי.
אלי אלאלוף: אני יכול לחשוב על עצמי ואולי חלקכם יכולים לחשוב על עצמכם, שהייתם מעדיפים - - -
<קריאה: אני אתייחס גם לבעיות.
<קריאה: יכול להיות שאתם הייתם מעדיפים ללכת למטפל עצמאי על פני הליכה למרפאה, זו בחירה לגיטימית, אנחנו גם רואים אותה שהיא קורית יותר בשכבות סוציואקונומיות מסוימות.
<קריאה: האם אני שלם עם גובה ההשתתפות העצמית הזאת?
<קריאה: האם צריך להוריד אותה?
<קריאה: האם שם אנחנו נשים את תוספת המשאבים הראשונה שיש לנו לבריאות הנפש או למערכת הבריאות?
<קריאה: אני לא יודע, אבל בהחלט ברמה הלאומית הייתי רוצה לראות את ההשתתפות העצמית הזאת פוחתת.
<קריאה: עכשיו לגבי כל סוגיית הסטנדרטים, סוגיה מאוד חשובה.
<קריאה: אני מודה, אנחנו היינו צריכים להעביר את הרפורמה ואנחנו אמרנו שבמהלך שנת 2018 , במחצית השנייה של שנת 2018, אנחנו נוציא סטנדרטים מסודרים לזמני המתנה, איך אמורה להיראות מרפאה.
<קריאה: היינו צריכים למערכת את הזמן הזה להתארגן.
<קריאה: הכול נעשה בליווי שלנו, זה לא ששלחנו אותם ואנחנו באים לבקר אותם בעוד שלוש, שלוש וחצי שנים.
<קריאה: אנחנו מלווים את זה, יש מינהלת רפורמה בראשותי שמתכנסת באופן תכוף ועוד הרבה פורומים של עבודה בהרכבים אחרים.
<קריאה: אנחנו מלווים את הרפורמה הזאת מכל הכיוונים, אנחנו גם נוציא סטנדרטים.
<קריאה: במערכת הבריאות לא מקובל שיש סטנדרט לזמני המתנה ואיכות שירות.
<קריאה: אנחנו נוציא גם פה את הסטנדרט הזה, ובהחלט נעשה גם את זה.
<קריאה: אבל זה חוזר לסוגיית כוח-האדם, ועכשיו אני אתייחס גם לכוח-האדם בחברה הערבית.
<קריאה: יש בעיה לאומית בכוח-האדם בחברה הערבית.
<קריאה: היא באחריות שלנו, אנחנו מעולם לא מורידים מאיתנו אחריות, אבל אנחנו לא נוכל לפתור את זה בלי שתהיה לצד ההתגייסות שלנו התגייסות גם של המל"ג.
אלי אלאלוף: אני אומר לך, לא תשיג כלום מהמל"ג.
אלי אלאלוף: יש לו עקרונות שמתאימים לאוקספורד, לא מתאימים למדינת ישראל.
אלי אלאלוף: אתה בולדוזר, אנחנו בולדוזרים, אנחנו נפתור את זה.
אלי אלאלוף: אני מודיע.
אלי אלאלוף: תדע לך, אנחנו נעשה – אם לא יהיה שינוי מהותי בזמן הקרוב, אנחנו נלך על חקיקה פרטית שתתקן את החלטות המל"ג.
אלי אלאלוף: שימסרו להם את זה.
אלי אלאלוף: אני אומר מה אנחנו עושים מעבר לעבודה שלנו עם המל"ג, שיפתחו מסלולים שמתאימים לחברה הערבית.
אלי אלאלוף: אנחנו נותנים קדימות.
אלי אלאלוף: כל עובד מהחברה הערבית – בין אם הוא פסיכולוג, בין אם הוא פסיכיאטר, פסיכיאטר ילדים או עובד סיעודי – אנחנו נדאג לשבץ אותו.
אלי אלאלוף: יש לנו מחסור, יש לנו תקנים פנויים.
אלי אלאלוף: בהתמחות בפסיכולוגיה הוא יתקבל ללא תור, למרות התור שיש להתמחות בפסיכולוגיה, הוא יתקבל.
אלי אלאלוף: נשתדל גם לשים לו את זה במקום קרוב אליו ולפי שביעות רצונו.
אלי אלאלוף: זה הדברים שאנחנו יכולים לעשות.
חנין זועבי: אם הייתם פונים למל"ג תחת הכותרת שאנחנו צריכים תוכנית חירום, אז היה הדבר מתקבל אחרת, מציאות אחרת - - -
חנין זועבי: חברת הכנסת זועבי, זה אכן דברים שנעשו ואני לא התייאשתי מזה שאנחנו נצליח לעבוד גם עם המל"ג.
חנין זועבי: דבר נוסף שהועלה פה – לצד התלות שלנו במל"ג אנחנו גם תלויים בשב"ס.
חנין זועבי: כמו שנאמר, הרבה מאוד מרמת החולים הסוערים שנמצאים היום במערכת שלנו זה תולדה מזה שהמערכת שלנו הפכה להיות יותר ויותר מערכת אלטרנטיבית למערכת הכליאה או אאוטלט למערכת השפיטה, אנחנו צריכים לזה גם פתרון ברמה הלאומית.
חנין זועבי: אנחנו עובדים עם השב"ס לנסות לראות אם אנחנו יכולים לשרטט מחדש את קווי הגבול ביניהם לבינינו, מבלי שאנחנו פשוט נעביר אותם אליהם ונשכח מהם.
חנין זועבי: אנחנו גם את זה לא רוצים שיקרה, לא רוצים לגלגל את הבעיה למקום אחר, ופשוט בזכות וכל הארגונים יעברו לעבוד שם.
חנין זועבי: אנחנו רוצים לראות שאנחנו מתכננים את השירותים נכון בצורה לאומית.
חנין זועבי: יש לנו צוות עבודה על זה.
חנין זועבי: לשמחתי, להבדיל מבעבר, יש היום נכונות אמיתית שלהם לדבר על העניין ואני מקווה שאנחנו נצליח גם בדבר הזה.
חנין זועבי: אני אומר משהו נוסף.
חנין זועבי: דובר פה הרבה על בידודים בשער מנשה, במקומות אחרים.
חנין זועבי: אני מבקש – ביקורות להפנות אלינו.
חנין זועבי: אל תתקפו את המטפלים, אל תתקפו את המנהלים.
חנין זועבי: אנחנו המשרד, אנחנו אחראים.
חנין זועבי: בזה שאתם עושים את זה, אתם שופכים את התינוק עם המים.
חנין זועבי: אין לנו מערכת פסיכיאטרית אחרת.
חנין זועבי: אפשר להעביר ביקורת, הביקורת צריכה להיות קונסטרוקטיבית ובונה, ומופנית למי שעומד בראש המערכת, שזה אני.
חנין זועבי: ברגע שאתם תוקפים את המטפלים אתם מורידים את היכולת שלהם להתמודד עם הסיטואציה.
חנין זועבי: הם היו בסיטואציה קשה, הם עושים שינוי אדיר ומדהים – שאני בספק אם הייתה איזושהי מדינה בעולם שהצליחה לעשות שינוי כל כך משמעותי בזמן כל כך קצר – זה רק לרדת ב-50%, בלמעלה מ-50% בטווח כל כך קצר, עם נכונות להשתנות.
<מיטל פלוטניק: גם בשער מנשה?
<מיטל פלוטניק: גם בשער מנשה יש ירידה, הראינו פה את הנתונים.
<אדמית רוזנצויט: למה אתה מתמקד רק בקשירות ולא בבידודים?
<מיטל פלוטניק: מה עם נתונים שהם לא בשער מנשה?
<אדמית רוזנצויט: מה הנתונים על בידודים?
<אדמית רוזנצויט: אנחנו נטפל בכול ואנחנו מקימים רשם.
<אדמית רוזנצויט: בואו, אני לא חוסך מעצמי את הביקורת לפני שאני בא אליכם בביקורת.
<אדמית רוזנצויט: יש לנו הרבה מאוד מה להשתפר ברמת המערכת.
<אדמית רוזנצויט: הבקשה היחידה שלי אליכם – תבקרו אותנו, אל תבקרו את המטפלים.
<אדמית רוזנצויט: אז אפשר לבקר אותך - - -
<אדמית רוזנצויט: אתם לא עושים את זה.
<אדמית רוזנצויט: שנה וחצי לא נעשה דבר בעניין של הבידודים בשער מנשה.
<אדמית רוזנצויט: נעשה.
מיכל בירן: בסדר, אבל זאת אמירה נכונה ושלוקחת אחריות והלוואי שכל הנהגת המדינה הייתה אומרת את זה.
אלי אלאלוף: כל הדיבורים האחרונים לא נקלטו בפרוטוקול.
מיכל בירן: פרגנתי.
אלי אלאלוף: תדברו.
אלי אלאלוף: דברו.
מיכל בירן: הלוואי וכל בכירי המערכת היו אומרים - - -
אלי אלאלוף: לא קיבלת רשות הדיבור?
מיכל בירן: אפילו בשביל לפרגן?
מיכל בירן: עד שזה קורה.
אלי אלאלוף: ממך יוצא פרגון, כבר מפרשים אותו לא טוב.
אלי אלאלוף: אגב, דיברתי על השב"ס ודיברתי על המל"ג.
אלי אלאלוף: אנחנו צריכים פה גם את הרווחה, זה גם תהליך מאוד מאוד מורכב.
אלי אלאלוף: הרבה מאוד אנשים שנמצאים אצלנו צריכים להיות במסגרות של הרווחה, עיין ערך המקרה שדובר בו ארוכות - לא רוצה להגיד את השם כי אני לא זוכר אם זה השם שהשתמשו בו בתוכנית - -
אלי אלאלוף: לא, אל תגיד.
אלי אלאלוף: לא רצוי.
אלי אלאלוף: - - או השם האמיתי, אז אני לא אומר, אבל זה פשוט אדם שהיה נמצא במערכת שלנו בשער מנשה וצריך להיות ברווחה.
אלי אלאלוף: בשעה טובה - -
ברגמן לוי: בשעה טובה.
ברגמן לוי: - - הוא עבר לשם, אחרי הרבה קשיים.
<יעל כהן–פארן: הוא עדיין לא עבר.
<יעל כהן–פארן: הוא עבר לדעתי - - -
<אדמית רוזנצויט: יותר מזה.
<אדמית רוזנצויט: לא מקיימים את החלטת הוועדה בעניינו.
<קריאות: ב-12 בדצמבר.
<אדמית רוזנצויט: לא.
<אדמית רוזנצויט: עכשיו קיבלנו הודעה שבכלל לא מתכוונים.
<אדמית רוזנצויט: מעלים אותו לוועדה ב-20 בדצמבר.
<קריאה: נבדוק את זה, אבל זה לא מה - - -
<אדמית רוזנצויט: אז המציאות כרגע השתנתה.
אלי אלאלוף: אני רוצה, אל"ף, להודות לכולם, כולל למבקרים כי בזכותכם גם המערכת תתוקן.
אלי אלאלוף: חברים, קצת כבוד לניהול הישיבה.
אלי אלאלוף: אני באמת רוצה להודות לכולם.
אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך כפי שאמרתי בדיון קרוב, מקווה תוך כמה חודשים ספורים, בנושא היערכות המשרד לתוכנית העבודה של האגף בנושא הרפורמה של בריאות הנפש.
מיכל בירן: ואם אפשר גם - - -
מיכל בירן: בהחלט.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה דיון בעוד שנה כמובן כדיון מעקב.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה אחת, שהולכת וחוזרת בכל דיון הקשור לקופות חולים.
אלי אלאלוף: זה נכון שזה חופש האדם וחופש הבחירה וחופש וחופש, אבל זה עושה פשוט אנדרלמוסיה מוחלטת בנושא גניבת כוח-אדם אחד מהשני.
<חנה שטרום כהן: וגם מהשירות הציבורי.
אלי אלאלוף: ואני לא אזכיר את הסיפורים שזה גובל בשיטות אפילו לא מכובדות – אני לא אגיד את המילה שכולם רוצים לשמוע.
אלי אלאלוף: אז יש לי בקשה מכל הקופות – ואתמול הייתי באילת, אחרי שהמנכ"ל היה ביום חמישי עם הצוות שלו.
אלי אלאלוף: במקום כזה לא יהיה שיתוף פעולה בין הקופות, אז איפה יהיה?
אלי אלאלוף: אנחנו נפצח את זה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה אחד הדברים שהולכים להרוס את מערכת הבריאות, שאחד גונב לשני – בסכומי עתק, בתרגילים מכוערים.
אלי אלאלוף: אני קורא לכם, לקופות.
אלי אלאלוף: עשינו דיון פה אבל כנראה אני לא הייתי מספיק חריף, אז אני אעשה עוד דיון אם צריך, ולהפסיק את המלחמה הזאת של גניבות אנשים מאחד לשני.
מיכל בירן: מה הם יעשו?
<חנה שטרום כהן: וגם מהשירות הציבורי הם לוקחים.
אלי אלאלוף: על סדר-היום: צו הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תחילת הוראות החוק לעניין ייצור, ייבוא, ייצוא ושיווק של משקאות משכרים).
<שרון גוטמן: אני עורכת דין ממשרד הבריאות.
<שרון גוטמן: לפי סעיף 319ה(1) לחוק הגנה על בריאות הציבור (מזון), תשע"ו-2015, אנחנו מבקשים דחיה נוספת של החלת הוראות החוק על ייצור, יבוא, ייצוא ושיווק של משקאות משכרים.
<שרון גוטמן: יש לנו את ההסכמה, על פי מה שנמסר לנו, של שר הכלכלה והתעשייה.
אלי אלאלוף: באופן אישי קיבלתי טלפון לפני מספר דקות משר הכלכלה שמאשר להגיש את הצו הזה לשלושה חודשים.
<נעה בן שבת: הוא יידרש לאישור בכתב.
<שרון גוטמן: לצורך הפרסום אנחנו חייבים אישור בכתב.
<שרון גוטמן: זה הצו שמאשר את הדחייה לשלושה חודשים.
<נועה בן שבת: היתה התקדמות?
<אלי גורדון: אני מנהל שירות מזון ארצי, משרד הבריאות.
<אלי גורדון: היתה התקדמות.
<אלי גורדון: אנשי מקצוע מכל הגורמים המעורבים, קרי, משרד הכלכלה, מכון התקנים ומשרד הבריאות, החלו להכין תשתית מקצועית ומערכתית, קרי מערכות ממוחשבות, שיאפשרו להעביר פיקוח בצורה מסודרת לשירות המזון.
<אלי גורדון: הסיבה שביקשנו שישה חודשים ולא שלושה חודשים, כי אנחנו רוצים לעשות את המעבר בצורה מסודרת ביותר.
<אלי גורדון: לכן, אני מתנצל מראש, אדוני היושב ראש, יתכן שנצטרך לבקש ארכה נוספת.
<אלי גורדון: אנחנו נעשה את כל המאמצים לסיים את התהליך תוך שלושה חודשים, אבל כמו שזה מסתמן זה יהיה קצת קשה.
<אלי גורדון: אנחנו נשתדל.
<אלי גורדון: מקבלים כרגע את ההכרעה של השרים.
<אלי גורדון: בכל מקרה, אולי נצטרך להגיע לכאן פעם נוספת לבקש ארכה.
אלי אלאלוף: האמת שהתרגלתם לבקש ארכה.
אלי אלאלוף: זה לא מפתיע, אני חייב להגיד.
אלי אלאלוף: השר אלי כהן אמר לי בתנאי שיעבירו בהקדם את התקנות של התמרוקים.
אלי אלאלוף: אני לא מבין למה זה נתקע.
אלי אלאלוף: אני רוצה לדעת איפה יום יום איפה זה נמצא, כדי שנעמוד בהתחייבות מול השר.
<ציפי ברמץ: אני ממשרד הכלכלה.
<ציפי ברמץ: אנחנו מצטרפים לבקשת ההארכה.
<ציפי ברמץ: עדיין נדרשת עבודה גם מבחינת המשרד, מערכות המחשוביות אצלנו והלשכה המשפטית.
<ציפי ברמץ: כן עבודה נוספת של מכון התקנים.
<ציפי ברמץ: אנחנו מקווים - - -
אלי אלאלוף: בשלושה חודשים תסיימו את הכול?
<ציפי ברמץ: אנחנו מאוד מקווים, נעשה את כל המאמצים.
<שרון גוטמן: אני רוצה לבקש שההסכמה של שר הכלכלה תועבר כעת משום - - -
אלי אלאלוף: זה יגיע בכתב, הוא הבטיח לי.
<שרון גוטמן: כי אחרת ניכנס לרטרואקטיביות.
<שרון גוטמן: מאחר וההתפטרות של שר הבריאות נכנס לתוקף ממחר בבוקר, אנחנו חייבים לשלוח את זה היום.
אלי אלאלוף: תעבירו את זה היום.
<נעה בן שבת: "צו הגנה על בריאות הציבור (מזון), תחילת הוראות חוק לעניין ייצור, ייבוא, ייצא של משקאות משכרים, התשע"ח-2017.
<נעה בן שבת: בתוקף סמכותי לפי סעיף 319ה(1) לחוק ההגנה על בריאות הציבור (מזון), התשע"ו-2015 (להלן – החוק), בהסכמת שר הכלכלה והתעשייה ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מצווה לאמור: 1.
<נעה בן שבת: תחילת הוראות החוק לעניין משקאות משכרים.
<נעה בן שבת: הוראות החוק לעניין ייצור, ייבוא, ייצוא ושיווק של משקאות משכרים יחולו מיום יג' באדר, התשע"ח, 28 בפברואר, 2018".
<נעה בן שבת: זה המועד המוקדם יותר, במקום 31.5 שנועד להיות בתחילה.
אלי אלאלוף: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין צו הגנה על בריאות הציבור אושר.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, היום 5 בדצמבר 2017, י"ז בכסלו תשע"ח, השעה 09:05.
אלי אלאלוף: הצעת חוק גיל פרישה (תיקון מס' 5) (הורה שכול), התשע"ו-2016, הצעת חוק בהובלתו ובפעילותו הבלתי נלאית של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ ומספר חברים רבים שלא נמצאים פה ולכן לא נציין אותם עכשיו.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שמצד אחד החוק הזה הוא התחשבות בהורים שכולים בצורה מרגשת, מצד שני אל לנו לשכוח שזה מחייב את המעסיקים שלנו למאמץ אישי או לאומי לגופים הממשלתיים.