GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורד וייץ: רק רציתי לבקש שזה יהיה באישור הוועדה.
אלי אלאלוף: אני, בעברית שלי, מבין שאלה שני מושגים שונים.
<ורד וייץ: רק רציתי לבקש שככל שתישאר סמכות התקנת תקנות, התקנות תהיינה באישור הוועדה.
<ורד וייץ: זה נכון, זה שקוף וזה ראוי.
בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה שתקנות לא מובאות לאישור הוועדה.
אלי אלאלוף: אנחנו נוסיף שהתקנות באישור הוועדה.
<אורית בקר: אנחנו, המשרד לשוויון חברתי, אמורים להיות אחראים על החוק הזה וגם לעניין התקנות.
<אורית בקר: זו איזושהי פררוגטיבה של השר.
<אורית בקר: כמובן שאנחנו מעריכים את עמדת הוועדה, אבל אנחנו רוצים לשמר את הפררוגטיבה של השר, כי במסגרת החוק אנחנו אמורים לעשות גם מחקר מלווה.
<אורית בקר: לכן אני לא רואה פה גמישות בהקשר הזה.
<אורית בקר: מצדנו אנחנו לא רואים בזה הכרח.
אלי אלאלוף: במה אתם לא רואים הכרח?
<אורית בקר: באישור ועדה.
אלי אלאלוף: לא, אנחנו לא אוהבים לוותר על סמכויותינו.
<אורית בקר: רציתי לוודא שגם התקנות השניות הן באישור השר.
אלי אלאלוף: אל תשכחו שאנחנו הטלנו עליכם, לא ביקשנו.
אלי אלאלוף: עשינו את זה כאקט שמאמין בכם, אז תאמינו גם בוועדה.
מאיר כהן: תמסרי לשרה שלך שבמסגרת חיזוק הקשר בין הכנסת לממשלה, והייתי שר בממשלה, הקפדתי שוועדות הכנסת יאשרו את התקנות שלי.
מאיר כהן: זה בדיוק הדבר התקין שצריך לעשות, ושלא תראה בזה פגיעה במעמדה.
מאיר כהן: זה בסדר גמור שתקנות מגיעות לרשות המחוקקת.
אלי אלאלוף: במקומות שיש תקנות בלעדיות, אחר זה הופך לתהליכים שאנחנו לא אוהבים.
<אורית בקר: אני מקווה של שר הביטחון לא יהיו באותו הקשר.
<קריאה: לא, לא יהיו תקנות של שר הביטחון.
מאיר כהן: לעתים הכנסת יודעת לעשות את החישובים שלה ויש פעמים שלא.
<יפעת פרנקנבורג: אני מהרשות הארצית לכבאות.
<יפעת פרנקנבורג: רק בשביל שהוועדה תדע, הרשות הארצית לכבאות והצלה פועלת מול משרד האוצר להחרגת לוחמי האש בלבד, אך ורק בתחום לוחמי האש, מחוק גיל הפרישה.
<יפעת פרנקנבורג: זה בהסכמי שכר שעובדים היום מול הממונה על השכר באוצר.
<יפעת פרנקנבורג: ככל שיש לוחם אש שהוא רוצה להישאר, הרשות הארצית לכבאות והצלה פועלת ככל שהיא יכולה ומתאפשר לה מבחינת משאבי אנוש כדי להשאיר אותו במערך.
<יפעת פרנקנבורג: אנחנו מחויבים ללוחמי האש שלנו, אבל יש חלוקה ברורה בחוק מבחינה מבצעית והכשירות שלה.
<יפעת פרנקנבורג: גם מבקר המדינה העיר לרשות הארצית לכבאות והצלה ששירות מבצעי של לוחמי האש הוא דבר שצריך לעמוד מול העיניים וצריך להתחשב בו, וזה מה שאנחנו פועלים כדי לעשות.
אלי אלאלוף: זהו, סוף סוף מתחילים בקריאה.
אלי אלאלוף: בשעה טובה.
<שמרית גיטלין שקד: ברשותך, אדוני, עוד משהו לפני הקריאה.
<שמרית גיטלין שקד: לפי הוראות חוק יסוד: משק המדינה, ולפי הוראות התקנון, סעיף 93, כשאנחנו מכינים הצעת חוק שאינה הצעת חוק ממשלתית לקריאה שנייה ושלישית, אנחנו צריכים לקבוע את העלות התקציבית .
<שמרית גיטלין שקד: מבעוד מועד שלחנו את הנוסח למשרד האוצר.
<שמרית גיטלין שקד: קיבלנו את תשובתם, הם כרגע כאן והם בוודאי יתנו את התייחסותם אם יש להם התייחסות שונה, אבל קיבלנו את תשובתם על כך שאין עלות תקציבית להצעת החוק.
<כפיר בטט: אנחנו אומרים שאין עלות תקציבית ישירה להצעת החוק, מפני שעובד שיישאר עכשיו היה מוחלף בעובד אחר ורמות הדרג והדרגה והדברים האחרים היו וכנראה שהפירמידה היתה עולה למעלה.
<כפיר בטט: עם זאת, אנחנו אומרים, כמו שאמרנו בדיונים הכלליים, שיש לזה משמעות מבחינת יכולת המעסיק לחדש את כוח העבודה.
<כפיר בטט: יש לזה משמעויות כלכליות כאלה ואחרות.
מאיר כהן: אם הוא לוחם אש והוא עובר לתפקיד מינהלי, צריך לקבל במקומו לוחם אש אחר.
מאיר כהן: זאת אומרת, אני משלם גם על היותו לוחם אש וגם על התפקיד המינהלי.
<כפיר בטט: לוחמי האש הם משהו מאוד מאוד ספציפי.
<כפיר בטט: אנחנו מדברים באופן כללי.
מאיר כהן: עזוב, מה ספציפי.
מאיר כהן: אמרת שאין השלכה ישירה, אבל כן יש השלכה ישירה.
מאיר כהן: משרד החינוך, אם לא יחריגו את זה, אז אני מוצא למורה הוותיק תפקיד מינהלי, אבל אני צריך מורה למתמטיקה ואני קולט.
<כפיר בטט: אנחנו לא ממציאים משרות.
<כפיר בטט: אין לאף אחד מטרה להמציא משרות ולהוציא משאבי ציבור לחינם.
<כפיר בטט: גם אם תהיה הסטה של עובד מורה לתפקיד מינהלי או לוחם אש לתפקיד מינהלי, הכוונה שזה ייעשה בתפקיד מינהלי שניתן לו תקן במשרה קיימת.
<כפיר בטט: אנחנו לא באים להמציא פה תקנים חדשים בשביל הדבר הזה.
<כפיר בטט: לא תהיה פה תוספת תקנים, לא תהיה תוספת משאבים לשם שמירת אותם הורים שכולים בעבודתם.
מאיר כהן: תהיה גם תהיה.
מאיר כהן: אני מברך על זה, אבל צריך רק להגיד את המציאות.
מאיר כהן: אתה מתאר מציאות לא נכונה – אין דבר כזה בעולם.
מאיר כהן: אם אני לוקח את מערכת החינוך לדוגמה, אם יש מורה שהוא בסיטואציה הזאת, שהוא עונה על הקריטריונים האלה, ואני לא מפריש אותו ומבקש ממנהלת המחוז למצוא לו מקום בתקן קיים, זאת אומרת שאני הוספתי עוד תקן.
מאיר כהן: לא יעזור.
מאיר כהן: בסדר גמור, אם נוח לכם להגיד שזה לא תקציבי, תגידו.
אלי אלאלוף: ברשותך, מאיר, בצורה חד-משמעית, יש פה תכנון גם של המעסיק.
אלי אלאלוף: המעסיק צריך לתכנן, ההודעה צריכה להיות מראש, הוא לא יכול לומר בדקה ה-90 שהוא נשאר, לא זז.
אלי אלאלוף: המעסיק צריך להסכים ולכן יש פה תכנון.
אלי אלאלוף: זה עבר, ולדעתי זה טוב, כשזה לא מייצר תעסוקה - - -
מאיר כהן: זה מצוין, אני תומך בחוק, אבל אני אומר שכל גוף שתומך בחוק הזה ייקח בחשבון שזה לא סכום אפס.
מאיר כהן: זה לא סכום אפס.
בצלאל סמוטריץ': מבחינת התקנון ברגע שהשר מודיע שזה לא תקציבי, זה לא תקציבי.
אלי אלאלוף: אם אנחנו רוצים להעביר את החוק, זה סכום אפס.
<שמרית גיטלין שקד: אדוני, לאור הערכת משרד האוצר לפיה אין עלות תקציבית להצעת החוק, האם הוועדה קובעת שהצעת החוק איננה תקציבית?
אלי אלאלוף: איננה תקציבית.
אלי אלאלוף: הצעת החוק איננה תקציבית.
אלי אלאלוף: את רוצה הצבעה של החבר'ה?
אלי אלאלוף: הפעם זה לא לבד.
<שמרית גיטלין שקד: לא, אני רואה שכולם מהנהנים.
מאיר כהן: מהנהנים בראשם.
<שמרית גיטלין שקד: אז אני מתחילה לקרוא, ברשותך, אדוני.
אלי אלאלוף: פה אני חייב להגיד, חברים, שצריך להגדיל את זמן העבודה לפני הפרישה.
אלי אלאלוף: נראה לי שזה שלוש שנים והוא מחויב בארבע שנים.
מאיר כהן: אני מסכים איתך לגמרי.
אלי אלאלוף: גם חמש נראה לי מעט, הייתי קובע עשר שנים.
אלי אלאלוף: ההיגיון אומר שמי שעבד עשר שנים, שייתנו לו.
אלי אלאלוף: ההפך, מה יקרה?
אלי אלאלוף: אנשים לא ייקחו אותם לעבודה, וזה חבל.
אלי אלאלוף: אם אחרי שלוש שנים הוא נשאר עוד ארבע שנים, המעסיקים לא ייקחו אותם לעבודה.
אלי אלאלוף: אנחנו חוסמים אותם.
אלי אלאלוף: אני חושב שצריך לתת את זה למי שנמצא במערכת, במיוחד כשביטלנו את כל המגבלה של תאריך הפטירה, לא עלינו.
אלי אלאלוף: אני חושב שהייתי הולך על עד עשר שנים.
בצלאל סמוטריץ': פשרה – נעשה שבע.
אלי אלאלוף: אתה רוצה שבע?
אלי אלאלוף: אני בעדך.
בצלאל סמוטריץ': עשר זה קצת הרבה.
בצלאל סמוטריץ': מה קורה אם אדם עובד ונפטר לו תוך כדי עבודה?
בצלאל סמוטריץ': נעשה שבע.
אלי אלאלוף: יאללה, שבע.
טלי פלוסקוב: אם מקובל עליך, כן.
<שמרית גיטלין שקד: אוקיי, אז תיקנו את הגדרת "עובד" – מי שהועסק במקום עבודתו שבע שנים לפחות בתכוף לפני הגיעו לגיל פרישה.
<שמרית גיטלין שקד: כפי שנאמר כאן, גיל פרישת חובה לפי חוק גיל פרישה עומד היום על 67.
<שמרית גיטלין שקד: המשמעות היא שבארבע השנים מיום הגיעו לגיל פרישת חובה יש איסור לחייב אותו לפרוש בשל גילו, כפי שהדגיש חבר הכנסת סמוטריץ.
בצלאל סמוטריץ': רק בשל גילו.
<שמרית גיטלין שקד: אני חושבת שזה לא יכול לעלות מהנוסח, אבל רק כדי שהדברים יופיעו בפרוטוקול הוועדה, שהכוונה היא גם למקרה שבו חלילה הילד נפטר בין אם זה במהלך העבודה של אותו עובד אצל אותו מעסיק ובין אם זה אירע גם לפני כן.
<שמרית גיטלין שקד: אין חשיבות לעניין הזה.
<שמרית גיטלין שקד: אני מבינה שאנחנו מדלגים על סעיף 3.
מאיר כהן: כל סעיף 3, (א) ו-(ב)?
בצלאל סמוטריץ': כן, להוריד את סעיף 3.
בצלאל סמוטריץ': צריך להוריד את סעיף 3, 7, 8, 9.
בצלאל סמוטריץ': את 3 מוחקים ו-4 הופך ל-3.
בצלאל סמוטריץ': זו בעצם העתקה של סעיף קיים.
<שמרית גיטלין שקד: זו העתקה של סעיף קיים בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, בכפוף לשינוי מסוים שעשינו בעקבות בקשת המעסיקים.
בצלאל סמוטריץ': לא יותר פשוט לכתוב שסעיף זה יחול - - -
<שמרית גיטלין שקד: אנחנו תיקנו משהו מחוק שוויון הזדמנויות בעבודה ולכן אנחנו כותבים במפורש.
<שמרית גיטלין שקד: חוק שוויון הזדמנויות בעבודה כשהוא מדבר על סמכות שיפוט ותרופות אומר שכשבית המשפט נותן צו עשה או צו מניעה, הוא צריך לקחת בחשבון לגבי פיטורים הנובעים מצמצומים בעבודה גם את הוראותיו של הסכם קיבוצי החל על הצדדים.
<שמרית גיטלין שקד: נציגת המעסיקים, סיגל סודאי, הפנתה אותנו והעירה שבעצם פיטורים שנובעים מצמצומים בעבודה לכאורה לא אמורה להיות להם בכלל השלכה לגבי החוק הזה, כיוון שמדובר בפיטורים בגלל צמצומים ולא פיטורים מחמת גיל.
<שמרית גיטלין שקד: לכן הורדנו בכלל את ההתייחסות הזאת לסעיף ולכן אנחנו לא נוקטים בדרך של הפניה, אלא אנחנו מביאים את הסעיף.
בצלאל סמוטריץ': רק צריך לוודא שאם מפעל עושה צמצומים, הוא לא יוציא קודם אותם.
בצלאל סמוטריץ': מה קורה היום, המפעל מוציא בכוונה את היותר מבוגרים, כי הם פחות פרודוקטיביים.
בצלאל סמוטריץ': איך תתמודדי עם זה?
בצלאל סמוטריץ': היום, איך מתמודדים עם זה בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה?
<סיגל סודאי: השיקולים שאתה מצביע עליהם עכשיו נשקלים תמיד גם בפיטורי צמצום.
<סיגל סודאי: זאת אומרת, אי אפשר באופן עיוור לצמצם מחמת גיל.
<סיגל סודאי: זה גם נכלל בחוק.
<שמרית גיטלין שקד: כן, את אותו הסדר.
<שמרית גיטלין שקד: שוב, בכפוף לזה שאני לא אומרת את אותו משפט שיש בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה.
בצלאל סמוטריץ': את לא אומרת אותו, ולכן מה?
<שמרית גיטלין שקד: אני לא אומרת את ההתייחסות לגבי פיטורים הנובעים מצמצומים בעבודה, גם את הוראותיו של הסכם קיבוצי החל על הצדדים.
<שמרית גיטלין שקד: זה משפט שיש - - -
בצלאל סמוטריץ': אז בית הדין לא ישקול את זה.
בצלאל סמוטריץ': זה מטיב עם ההורים השכולים, לא להפך.
<שמרית גיטלין שקד: אני לא חושבת שזה מטיב.
<שמרית גיטלין שקד: מה שאומרת סיגל – אולי היא תרצה להציג את הדברים בשמה, אבל איך שאני הבנתי שהיא אמרה אותם – זה שצמצומים בעבודה זה לחלוטין לא רלוונטי.
<שמרית גיטלין שקד: סיגל, אולי תגידי את את הדברים.
<סיגל סודאי: העילה של צמצום בעבודה היא רלוונטית בדיוק באותה מידה של עילות אחרות, כל עוד זה לא בגלל הגיל.
<סיגל סודאי: אז למה להצמיד רק - - -
בצלאל סמוטריץ': אבל אם זה נמצא בשוויון הזדמנויות בעבודה, אז זה כן מחמת גיל, אחרת זה לא היה גם שם.
<סיגל סודאי: כן, אבל מה שאני אומרת זה שעכשיו אנחנו עושים חוק חדש.
<סיגל סודאי: אני חושבת שזה בעייתי כבר שהוא נמצא בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה - - -
בצלאל סמוטריץ': אבל כל מה שכתוב שם זה שבית הדין, אם זה כבר מגיע לפניו, שוקל מגוון של שיקולים.
בצלאל סמוטריץ': למה לאסור על בית הדין לבחון גם את השיקול הזה של צמצומים בעבודה?
בצלאל סמוטריץ': זה יכול להיות שיקול לגיטימי, זה יכול להיות שיקול לא לגיטימי.
בצלאל סמוטריץ': למה אני מצמצם את שיקול הדעת של בית הדין?
<שמרית גיטלין שקד: זה רק אומר שלגבי פיטורים שנובעים מצמצומים בעבודה, בית-המשפט ישקול גם את הוראותיו של הסכם קיבוצי החל.
<סיגל סודאי: יש הרבה מעסיקים שאין להם הסכמים קיבוציים, שזה עוד סיבה אחת למה.
<סיגל סודאי: כי זה מוצמד למעסיק שיש לו הסכם קיבוצי.
<שמרית גיטלין שקד: בעצם זו התוספת שנמצאת שם ואותה אנחנו לא כתבנו.
בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, אם מותר להפסיק עבודה של הורה שכול בשל צמצומים, למה שבית הדין לא ישקול גם הסכם קיבוצי?
<שמרית גיטלין שקד: אם באמת הוא פוטר אך ורק בשל הצמצומים ובלי קשר לגיל, אנחנו לא נמצאים שם בכלל.
<שמרית גיטלין שקד: אם הוא פוטר בשל הגיל, אם הסיבה לפטרו היא הגיל והצמצומים רק מהווים תירוץ מהבחינה הזאת - - -
בצלאל סמוטריץ': הסעיף הזה נמצא בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה.
בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, אמרו לבית הדין: כשאתה הולך לאשר פיטורים בשל צמצומים, תבדוק אם זה לא סותר הסכם קיבוצי.
בצלאל סמוטריץ': למה שזה לא יהיה גם בחוק הזה?
בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, אתה הולך עכשיו לאשר פיטורים של עובד הורה שכול לא מחמת גילו, אלא מחמת צמצומים.
בצלאל סמוטריץ': למה לא לבחון הסכם קיבוצי?
בצלאל סמוטריץ': למה שמעמדו יהיה נמוך יותר ממעמדו של עובד רגיל?
בצלאל סמוטריץ': אמרנו שאנחנו לא רוצים לתת לו מעמד עודף, אבל גם לא מעמד נחות.
<שמרית גיטלין שקד: בסדר גמור, אנחנו יכולים.
<סיגל סודאי: פשוט כי יש הרבה מעסיקים שגם אין להם הסכמים קיבוציים.
בצלאל סמוטריץ': אז אם אין הסכם, אז אין הסכם.
מאיר כהן: אם יש הסכם, לא להחריג אותו.
בצלאל סמוטריץ': מה, אני אחריג עכשיו הורה שכול מהסכם קיבוצי?
בצלאל סמוטריץ': ברגע שהפכת להורה שכול, אתה דרג ב', הסכמים קיבוציים לא חלים עליך.
<ורד וייץ: היועצת המשפטית, את יכולה לקרוא עוד פעם את הסעיף בחוק שוויון הזדמנויות?
אלי אלאלוף: לדעתי זה לא משנה.
אלי אלאלוף: את יכולה לעבור הלאה.
בצלאל סמוטריץ': להוסיף את זה או להוציא את זה?
אלי אלאלוף: זה ברור פה, אז למה להוסיף?
אלי אלאלוף: אני בעד להוציא.
אלי אלאלוף: יש פה, למה אתה רוצה להוסיף על זה?
בצלאל סמוטריץ': לא, אני לא מוסיף על זה.
בצלאל סמוטריץ': כשהם רוצים להוציא, הם בעצם אומרים שעד גיל 67 חל עליך ההסכם הקיבוצי, ומגיל 67 לא חל עליך ההסכם הקיבוצי.
בצלאל סמוטריץ': זו המשמעות של זה.
אלי אלאלוף: אני הייתי מסתפק.
<ורד וייץ: ולגבי השיקולים של בית הדין, בית הדין ישקול את זה.
<שמרית גיטלין שקד: זה חל על סיטואציה אחרת.
<שמרית גיטלין שקד: אוקיי, אז אנחנו משאירים את הנוסח כפי שהוא, אדוני?
<שמרית גיטלין שקד: אדוני, אני רוצה להקריא תוספת, שהיא מובנת מאליה, אבל אולי רק כדי לחזק אותה: לרבות זכויות לפי סעיף 33(א) לחוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י-1950.
בצלאל סמוטריץ': להם יש חמש שנים ולא ארבע.
<שמרית גיטלין שקד: משפחות חיילים שנספו במערכה וכן משפחות שילדיהן נפגעו בפגיעת איבה יש להם הוראה מטיבה אחרת וצריך להיות ברור שהחוק הזה לא גורע מכל זכויות שיש להם.
בצלאל סמוטריץ': אגב, זה משמר את החלטת ועדת שרים שביקשה לשמור על עדיפות.
<שמרית גיטלין שקד: אני מוסיפה את זה לנוסח.
<ורד וייץ: זה רק יהיה 5.
<ורד וייץ: תשני את המספור.
<שמרית גיטלין שקד: בסדר, כרגע אני מתייחסת למספרי הסעיפים כפי שהם מופיעים מלכתחילה, כדי לא ליצור בלבול.
מאיר כהן: 7 יורד.
<שמרית גיטלין שקד: אולי נרחיב קצת לגבי סעיף 6.
<שמרית גיטלין שקד: רשות התעופה האזרחית נמצאת כאן?
<אבישי פדהצור: אני מהלשכה המשפטית ברשות התעופה.
<אבישי פדהצור: אם רוצים לחדד, אני יכול לחדד, אבל קודם הערה קטנה לנוסח.
<אבישי פדהצור: אין דבר כזה גיל מרבי, כמשמעותו בהוראות לפי חוק הטיס.
<אבישי פדהצור: אין לזה שום משמעות בחוק הטיס.
<אבישי פדהצור: יש קביעה של גיל מרבי לפי חוק הטיס ולכן אני מציע פה לשנות את הנוסח.
<אבישי פדהצור: אני יכול להגיש לך הצעה לתיקון מאוחר יותר.
<שמרית גיטלין שקד: תגיד לי עכשיו מה התיקון שאתה מציע.
<אבישי פדהצור: גיל מרבי – גיל מרבי לביצוע תפקיד טייס, שנקבע לפי חוק הטיס, התשע"א-2011, הנמוך מגיל פרישת חובה.
<שמרית גיטלין שקד: כל ההמשך זה כרגיל.
בצלאל סמוטריץ': 7 יורד.
<שמרית גיטלין שקד: עכשיו הוראת אי תחולה.
<שמרית גיטלין שקד: האם אתם רוצים להכניס עכשיו הסתייגויות?
בצלאל סמוטריץ': אני מציע להכניס שלוש הסתייגויות נפרדות – משטרה, שב"ס, שב"כ – ומה שאתה תחליט עד המליאה.
בצלאל סמוטריץ': תחליט על מה להצביע.
<שמרית גיטלין שקד: כבאי – זה גם יהיה בהסתייגויות?
<שמרית גיטלין שקד: אוקיי, כבאי; הסתייגות נפרדת לשוטר; הסתייגויות נפרדת לסוהר; הסתייגות נפרדת לעובד שירותי הביטחון, שזה שב"כ ומוסד.
בצלאל סמוטריץ': זה ארבע הסתייגויות נפרדות.
<אפרת פרוקציה: למרות ששוטר וסוהר לפי חוק הגמלאות זה אותם דינים בדיוק.
<אפרת פרוקציה: שירות הביטחון, שזה שב"כ ומוסד, זה אותם דינים בדיוק.
<אפרת פרוקציה: ויש גם את הכבאים.
בצלאל סמוטריץ': אבל כבאים מגיעים לגיל פרישה.
<אפרת פרוקציה: לכן ההסתייגות צריכה להיות אחת לשב"כ ומוסד ביחד - - -
<שמרית גיטלין שקד: עובד שירותי הביטחון.
<אפרת פרוקציה: לשב"ס ולמשטרה יחד, הם ביחד בחוק הגמלאות.
<אפרת פרוקציה: וכבאי בנפרד.
אלי אלאלוף: חברים, אני רוצה להגיד למי שבא לדיון השני, שחייבים לפנות את כל החדר.
אלי אלאלוף: כולם יוצאים, יש פה הוראות ביטחון ברורות.
אלי אלאלוף: כולם צריכים לצאת, כל מי שנמצא פה.
אלי אלאלוף: כולנו נצא מפה, כולל מי שבא לדיון השני.
<שמרית גיטלין שקד: יש לנו ארבע הסתייגויות שאנחנו נצביע עליהן כשנצביע על החוק.
<שמרית גיטלין שקד: הן אומרות שהחוק לא יחול על כבאי; החוק לא יחול על שוטר; החוק לא יחול על סוהר.
<שמרית גיטלין שקד: לפי החלטת יושב-ראש הוועדה אלה יהיו הסתייגויות נפרדות; החוק לא יחול על עובד שירותי הביטחון, שהם יהיו קבוצה אחת.
אלי אלאלוף: כן, ויש לנו את הזמן.
בצלאל סמוטריץ': עכשיו נקבל את ההסתייגויות, ואם תחליט אחרת, אז נמשוך אותן.
<שמרית גיטלין שקד: אתה מתכוון שיהיו הסתייגויות בנוסח, אבל לא נקבל אותן בנוסח החוק.
<שמרית גיטלין שקד: כלומר, בנוסח החוק זה יהיה בלי.
בצלאל סמוטריץ': כן, במליאה.
<שמרית גיטלין שקד: סעיף 7 נמחק.
<שמרית גיטלין שקד: כך גם 8 ו-9.
בצלאל סמוטריץ': 10 – רק (ב) נמחק.
בצלאל סמוטריץ': צריך למחוק את המילים "למעט סעיף 3", כי מחקנו את סעיף 3.
מאיר כהן: באישור של ועדת העבודה והרווחה.
אני מוסיפה: מדובר בהוראת שעה לארבע שנים.
<שמרית גיטלין שקד: התייעצנו עם הממונה על הנוסח - - -
בצלאל סמוטריץ': אני רק מבקש להכניס בקשה שהיושב-ראש הנוכחי יישאר בתפקידו גם אז, כדי שהוא יוכל גם להמשיך.
<שמרית גיטלין שקד: של מי יהיו ההסתייגויות?
טלי פלוסקוב: של כולנו.
מאיר כהן: גם שלי, שלנו.
אלי אלאלוף: בעד ההסתייגות – אין
אלי אלאלוף: נמנעים – אין ההסתייגות לא נתקבלה.
אלי אלאלוף: נגד – 4
<שמרית גיטלין שקד: עכשיו, אדוני, אתה יכול להצביע על כל החוק לקריאה שנייה ושלישית.
אלי אלאלוף: בשעה טובה, בראוו לבצלאל ולכל החברים שהציעו, אבל במיוחד לבצלאל ולהורים השכולים שלבנו איתם.
אלי אלאלוף: אנחנו מודים לכם על האמון.
אלי אלאלוף: נעבור להצבעה – מי בעד הצעת החוק?
בצלאל סמוטריץ': באמת, עשיתם עבודה נהדרת.
אלי אלאלוף: היום ה-4 בדצמבר 2017, ט"ז בכסלו התשע"ח, השעה 9:04 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: על סדר היום הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 30), התשע"ז-2017 (מ/1114).
אלי אלאלוף: המשך דיון בסימן ג' - רווחה כלכלית, וסימן ד' – זכאויות נוספות סוציאליות.
אלי אלאלוף: תרשו לי לפתוח בהתנצלות אישית על גמר הדיון בשבוע שעבר.
אלי אלאלוף: אני מצטער ואני מתנצל.
אלי אלאלוף: עידן לא כאן ורציתי באופן אישי לדבר אתו.
אלי אלאלוף: תמסרו לו.
אלי אלאלוף: אם פגעתי במישהו, אני ממש מתנצל.
אלי אלאלוף: כל הדיונים היו, אני מקווה, כך אני מרגיש, מאוד מכבדים אחד את השני ואני בטוח שנחזור לזה.
אלי אלאלוף: דבר אחרון שהייתי רוצה זה לפגוע במישהו, ודאי לא בנכה צה"ל.
אלי אלאלוף: אנא, קובי, תמסור בשמי לעידן באופן אישי וכשהוא יבוא, אני אשמח לדבר אתו.
אלי אלאלוף: אנחנו היום ממשיכים.
אלי אלאלוף: יש לנו כמה בקשות של חברים שביקשו לבוא ולהסביר לנו דברים שכנראה לא התייחסנו אליהם.
אלי אלאלוף: מה שניתן יהיה לעשות במסגרת הקריאה השוטפת, נעשה.
אלי אלאלוף: מה שלא, נשאיר זמן בסוף כדי לקיים שיחה קצרה למרות שהנושאים שהובאו לידיעתי על ידי החברים שלנו הם באמת כבדים ויש צורך להתייחס אליהם וכך נעשה.
אלי אלאלוף: אני מודה לחברי הכנסת שנמצאים אתנו.
אלי אלאלוף: אני שמח שאתם לא משאירים אותי לבד וכי ההחלטות יתקבלו באחריות משולבת.
מאיר כהן: אתה ואני באים מבאר שבע ודימונה.
אלי אלאלוף: נכון, והגענו בזמן.
ענת ברקו: מי שאכפת לו בא בזמן.
אלי אלאלוף: תודה ענת ותודה מאיר.
אלי אלאלוף: אגף השיקום, יש לכם הודעות?
אלי אלאלוף: אתם רוצים להסביר לנו משהו?
<חזי משיטה: לסוגיה האחרונה שעלתה, העברנו לרשותך את המכתב בנושא ימי ההבראה.
<חזי משיטה: המכתב מדבר בעד עצמו וזאת התייחסות אגף השיקום לנקודה עליה היינו אמורים לענות לכם.
אלי אלאלוף: אני קיימתי התייעצות לא פורמלית בנושא הזה עם סגן השר.
אלי אלאלוף: עמדתו, הייתי אומר, אין לי אישור לפרש אותו אלא אני מעדיף שהוא יפרש את עצמו, הוא היה יותר קרוב אלי מאשר לעמדה שהצגתם.
אלי אלאלוף: לכן, היות והוא יוזמן לדיון הבא, הוא והמנכ"ל, ביקשתי שיהיו כאן, אני מעדיף שנשאיר את הנושא הזה לדיון בנוכחותו.
אלי אלאלוף: אם זה מקובל, בסדר?
אלי אלאלוף: הנושא הוא האם כאשר נכה צה"ל מאושפז, האם צריך לקזז לו את דמי ההבראה.
ענת ברקו: כשהוא מאושפז, הוא ממש בתהליך הבראה.
אלי אלאלוף: תני לי לתת לך את כל האינפורמציה.
אלי אלאלוף: הקיזוז לא כולל רק דמי הבראה אלא הוא כולל גם את החימום והמיזוג בבית.
אלי אלאלוף: זה אומר שהמשפחה לא צריכה לא את זה ולא את זה.
אלי אלאלוף: אני באופן אישי התנגדתי לקיזוז הזה כי עובד מדינה שחס וחלילה קורה לו שהוא מאושפז, לא מורידים לו.
אלי אלאלוף: במערכות פרטיות, לא מורידים לעובד ולכן אני אמרתי שאין שום הצדקה לעשות את זה, מה גם שנדמה לי שנתתם נתון כלכלי שהוא לא בשמיים, עלות של כמיליון שקלים בשנה, סכום שלא נראה לי בלתי אפשרי במערכת הביטחון שהיא כל כך חשובה לנו וכל כך יקרה לנו.
אלי אלאלוף: היות ודיברתי עם סגן שר הביטחון, אני מעדיף שנקיים את הדיון בנוכחותו.
אלי אלאלוף: שלום לחבר הכנסת דב חנין.
<יעל סלנט: אנחנו נמשיך מאותה נקודה, סימן ג', עמוד 9.
<יעל סלנט: התחלנו לדבר על דמי ההבראה.
<יעל סלנט: את הנושא של האשפוז הממושך נשאיר פתוח, אבל בואו בכל זאת נעבור על גובה המענק.
ענת ברקו: למה פתוח?
ענת ברקו: אמרנו שלא יהיה מצב שככל שהוא מאושפז יותר, הוא זכאי.
אלי אלאלוף: כרגע אמרתי שנקיים את הדיון בנוכחות סגן השר.
<יעל סלנט: (י) (1) מענק הבראה שנתי לנכה שאינו מאושפז באשפוז ממושך על פי תעריף יום הבראה כפי שנקבע בהוראת החשב הכללי מעת לעת כמפורט להלן.
<יעל סלנט: כאן יש את הטבלה.
<יעל סלנט: לנכים שאחוזי הנכות שלהם 30 עד 39 אחוזים – שלושה ימים.
<יעל סלנט: לנכים שאחוזי הנכות שלהם 40 עד 49 אחוזים – חמישה ימים.
<יעל סלנט: לנכים שאחוזי הנכות שלהם 50 עד 99 אחוזים – 11 ימים.
<יעל סלנט: לנכים שאחוזי הנכות שלהם 40 אחוזים לפחות בשל פגימה בלב – 11 ימים.
<יעל סלנט: לנכים שאחוזי הנכות שלהם מאה אחוזים – 22 ימים.
<יעל סלנט: לנכים שאחוזי הנכות שלהם מאה אחוזים בשל שיתוק בחצי גוף אנכי, שיתוק בארבע גפיים, שיתוק בשתי גפיים תחתונות, פציעה ופגיעה בשתי הגפיים העליונות או עיוורון – 28 ימים.
<יעל סלנט: דרגת נכות מיוחדת – 28 ימים.
<יעל סלנט: פגימה בגפה עליונה ופגימה בגפה תחתונה ודרגת הנכות בשל כל אבר היא חמישים אחוזים לפחות – 28 ימים.
<יעל סלנט: דרגת נכות מיוחדת בשל עיוורון, שיתוק בשתי גפיים תחתונות, שיתוק בארבע גפיים, קטיעת שתי גפיים תחתונות, קטיעת שתי גפיים עליונות או קטיעת גפה תחתונה אחת ופגיעה בגפה תחתונה שנייה – 42 ימים.
<יעל סלנט: 20 עד 49 אחוזים לנכה נצרך המקבל תגמול לפי 7א(2) – שבעה ימים.
<יעל סלנט: 30 עד 49 אחוזים ובלבד שדרגת הנכות הכוללת היא חמישים אחוזים לפחות – שמונה ימים.
<יעל סלנט: אז יש את ההוראה המשלימה לגבי הנכה שהיה מאושפז שהוא יקבל את המענק באופן יחסי אבל מכיוון שהחלטנו להשאיר את זה פתוח, לא נקרא את זה בשלב הזה.
<יעל סלנט: אנחנו עוברים לעמוד 12 סעיף י"א.
<סיגל יער: אני עורכת דין, מייצגת לוחמים בהליכים עם משרד הביטחון.
<סיגל יער: כאשר מופיע עשרים עד 49 אחוזים לנכה נצרך המקבל תגמול, אחד הקריטריונים לנצרך הוא חמישים אחוזים נכות.
<סיגל יער: זאת אומרת שהסעיף הזה הוא לא רלוונטי.
<יעל סלנט: אבל בסעיף 7א(2) יש את הנצרכים בדרגות נמוכות יותר.
<יעל סלנט: אם תסתכלי בתיקון להצעת החוק הזאת, בעצם מי שקיבל קודם תגמול שהוא תג"מ, היה מחוץ להצעת החוק, הוא קיבל את זה לא במסגרת הצעת החוק.
<יעל סלנט: במסגרת התיקון שאנחנו מדברים בו עכשיו, מציעים להוסיף גם את הקבוצה של עשרים עד 49 אחוזים הנצרכים לתוך החוק עצמו, כך שהם יקבלו תגמול נצרך מכוח החוק וכבר לא מכוח הוראת תג"מ.
ענת ברקו: מה ההבדל בין דרגת נכות מיוחדת ודרגת נכות מיוחדת בשל עיוורון?
<יעל סלנט: דרגת נכות מיוחדת מקבלים 28 אחוזים.
<יעל סלנט: בדרגת נכות מיוחדת שיש להם סוגים מסוימים של פגימות שתכף משרד הביטחון יאמר איך הוא רואה אותם, מקבלים מספר רב יותר של ימים.
<יעל סלנט: מקבלים 42 ימים.
<יעל סלנט: אולי תסבירו איך בניתם את השוני הזה.
אלי אלאלוף: שלום לחבר הכנסת מוטי יוגב.
<יעל סלנט: שאלה חברת הכנסת ענת ברקו מדוע דרגת נכות מיוחדת באופן כללי מקבלים 28 ימים ודרגת נכות מיוחדת עם סוגי פגימות מסוימות מקבלים 42 ימים.
ענת ברקו: למה לא ליישר את כולם לפי 42 ימים?
<אתי שינברגר: אני אחראית על ההטבות של נכי צה"ל.
<אתי שינברגר: בזמנו זה נקבע ל-42 ימים מכיוון שכאשר הדברים האלה נקבעו, לא הייתה נגישות לכל בתי המלון לכיסאות גלגלים לכל האנשים המוגבלים והם היו נאלצים להשיג בתי מלון מאוד יקרים והעלות הייתה הרבה יותר גבוהה.
<אתי שינברגר: הם מקבלים יותר ימים כי זה יותר כסף.
<אתי שינברגר: אז לא הייתה נגישות.
ענת ברקו: אז הורידו לקבוצה מסוימת את מספר הימים כי אין נגישות לכיסאות גלגלים?
<אתי שינברגר: לא, לא הורידו.
<אתי שינברגר: קבעו לקבוצה מאוד מיוחדת מספר ימים נוסף בגלל העלויות הגבוהות לבתי מלון בהם לא הייתה להם נגישות בכיסאות גלגלים.
ענת ברקו: והיום המצב בבתי המלון לא השתפר?
<חזי משיטה: את אומרת שאם הוא השתפר, צריך להוריד את מספר הימים.
ענת ברקו: אני אומרת שאולי לכולם צריך לתת 42 ימים ולא לעשות את ההבחנה.
<חזי משיטה: לפי מה שאתי הסבירה, בעבר היו מעט מאוד בתי מלון עם נגישות.
<חזי משיטה: לכן העלות שלהם הייתה יותר גבוהה.
<חזי משיטה: נתנו להם יותר ימים שהתרגום של זה הוא יותר כסף.
<חזי משיטה: היום יש יותר נגישות למלונות והשכל אומר שצריך להוריד את מספר הימים.
<קריאה: אין בתי מלון.
<קריאה: על איזה בתי מלון אתה מדבר?
אלי אלאלוף: חוק הנגישות במקרה מתקיים כאן.
אלי אלאלוף: היום בכל בתי המלון הסבירים יש נגישות מסודרת.
<קריאה: אתה לא הבנת.
אלי אלאלוף: מי שיושב בשורה השנייה, מכובדים אבל לא יכולים לדבר.
אלי אלאלוף: מי שרוצה לדבר, חייב להיות ליד השולחן כדי שדבריו ייקלטו בפרוטוקול.
<סאלאח ריזק: היא אמרה שיש בין עשרים אחוזים ל-49 אחוזים, זה דבר שלא קיים של נצרך בעזרה הזאת.
<סאלאח ריזק: לגבי העניין של ה-42 ימי הבראה לנכים קשים, האם נלקח בחשבון שצריך עוד חדר נוסף למלווה?
<אתי שינברגר: אמרתי.
<אתי שינברגר: מעבר לנגישות, גם צורך של חדר נוסף למלווה.
<סאלאח ריזק: האם זה ריאלי?
<אתי שינברגר: מאיזו בחינה ריאלי?
<סאלאח ריזק: מבחינת ההתאמה למחירים בבתי מלון מתאימים.
<אתי שינברגר: הסכום של 42 ימים הוא סכום יפה מאוד.
<אתי שינברגר: 17 אלף שקלים.
<יעל סלנט: לגבי העשרים אחוזים עד 49 אחוזים, ענינו.
<יעל סלנט: הקבוצה הזו של הנצרכים נכנסה לתוך החוק ולכן זאת לא קבוצה ריקה.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת ענת ברקו חייבת לעזוב אותה ולכן ניתן לה להתייחס.
ענת ברקו: אני רוצה בפתח דבריי להודות לך על העבודה המאומצת שהוועדה בראשותך עושה לטובת נכי צה"ל.
ענת ברקו: העברתי לך באופן מאוד ממוקד את ההערות לכל הסעיפים הרלוונטיים.
אלי אלאלוף: לפני הישיבה.
ענת ברקו: לפני הישיבה כי כמו שאתם יודעים, אני לא חברת ועדה ואני באה במיוחד לצורך החוק הזה ויש לי ועדה נוספת שאני חייבת להגיע אליה.
ענת ברקו: אני רוצה להזכיר כאן שני דברים שהם מאוד מאוד חשובים.
ענת ברקו: קודם כל, הנושא של היציאה לעבודה, גם לגבי נכי צה"ל שהם הלומי קרב וגם כחלק מתהליך השיקום, איך אנחנו כן גורמים לכך שלפחות בשירות הציבורי יקבלו יותר אנשים שהם נכי צה"ל.
ענת ברקו: הדבר השני, ביטול מבחן ההכנסה והמחסור ברופאים.
ענת ברקו: אלה שני דברים שלדעתי צריך ללכת אתם מאוד מאוד קדימה כי הנושא של ביטול מבחן ההכנסה לפי מה שהבנתי, גם נפגעי תאונות דרכים, אין להם מבחן הכנסה.
ענת ברקו: למשפחות שכולות אין מבחן הכנסה.
ענת ברקו: רק לנכי צה"ל יש מבחן הכנסה.
ענת ברקו: אנחנו צריכים למצוא את הדרך לבטל את העניין הזה כדי באמת לתת לאנשים לחיות בכבוד.
<קריאה: ולעודד לצאת לעבודה.
ענת ברקו: את זה אמרנו כבר קודם.
ענת ברקו: יש עוד משהו שמטריד אותי שבחוק הוא לא עקבי.
ענת ברקו: האם ילד מסיים להיות ילד בגיל 18 או בגיל 21?
ענת ברקו: לפעמים זה כך ולפעמים זה כך.
ענת ברקו: צריך לתת עד גיל 21 כי הילדים משרתים בצבא וכולי.