GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, הפרשנות היא שלי, לא שלך.
אלי אלאלוף: הוא מקבל מענק מעודכן.
<מאיר חלבי: זה מפריע "שחלפו לפחות 10 שנים".
<מאיר חלבי: זה הרבה זמן 10 שנים.
אלי אלאלוף: תגיד תודה כי פעם זה היה מ-73'.
<מאיר חלבי: להחלפת דירה, לא לשיפוצים.
אלי אלאלוף: זה היה מ-73' עד לפני שנתיים וחצי.
אלי אלאלוף: אף אחד לא התייחס לזה.
אלי אלאלוף: תגיד תודה - - -
<מאיר חלבי: אני אומר תודה, אבל זה להחלפת דירה.
<מאיר חלבי: לשיפוצים לחכות 10 שנים?
אלי אלאלוף: מה אני אגיד לך?
אלי אלאלוף: תשנה גם את משרד השיכון שם?
אלי אלאלוף: חבר'ה, יש השלכות על זה ועל זה ועל זה.
אלי אלאלוף: למרות שהשר שלי אמר בגאווה שיש הרבה כסף.
אלי אלאלוף: אבל לדעתי, צריך לחלק פי 10 ממה שיש.
<רינת גולד גזית: אם אפשר, בבקשה, לחדד.
<רינת גולד גזית: הסיוע הוא לא סיוע בסכום אחיד לדרגת נכות 100%-20%.
<רינת גולד גזית: זאת אומרת שיכול להיות מצב שאדם לקח חלק מסיוע שמתאים לדרגת נכות של 20% שההלוואה עומדת פה, לפי הטבלה, על כ-25,000 שקלים.
<רינת גולד גזית: בפעם השנייה שהוא רוצה לנצל את היתרה הנכות שלו היא כבר 40%.
<רינת גולד גזית: הסכום הוא 75,000 שקלים.
<רינת גולד גזית: השאלה היא אם הוא מקבל את ההפרש - -
אלי אלאלוף: ברור שהוא מקבל עדכון.
<יעל סלנט: את מדברת על השיפוץ או על החזר המשכנתא?
<רינת גולד גזית: על ההחזר.
<יעל סלנט: אבל אנחנו מדברים עכשיו על השיפוץ.
<יעל סלנט: השיפוץ הוא בסכום אחיד.
<עידן קלימן: ביקשת התייחסות להחלפה.
<עידן קלימן: אמרת שכשנגיע להחלפת סיוע נתייחס להשלכות.
<עידן קלימן: קודם כול, רק להעיר את עיני אדוני שבסעיף 19 בעמוד 10 זה שהוסיפו את המילה "מילווה", ולמעשה זה נכנס לחוק, זה אומר שעכשיו ועדת חריגים תהיה מוגבלת.
<עידן קלימן: תמיד זה יהיה הלוואה ואף פעם לא מענק.
<עידן קלימן: יש לא פעם ולא פעמיים שאנחנו מגיעים לוועדת ל' כאשר אנחנו יודעים שהלוואה לא תפתור את הבעיה, אלא חייבים את זה במענק.
<עידן קלימן: אז עצם ההתעקשות לשים בכל מקום את המילה "מלווה", וזה נכנס לחקיקה, זה אומר שגם ועדת ל' תהיה מאוד מוגבלת בניגוד למה שטענו בפניך.
<חזי משיטה: ועדת ל' דורסת את החוק.
<חזי משיטה: מגיעים לוועדה, ומה מבקשים?
<חזי משיטה: זה לא נכון, עידן.
<עידן קלימן: בין סיוע לכיסוי - - -
<חזי משיטה: עובדתית זה לא נכון.
<עידן קלימן: אני לא יודע - - - השופטת - - -
<חזי משיטה: במקרים רבים ניתנים גם מענק וגם הלוואה.
<עידן קלימן: באופן חד-משמעי - - - את העניין של ההלוואה ולא של המענק – מה שאנחנו יודעים שקורה במגמה בשנים האחרונות.
<חזי משיטה: זה לא נכון.
<עידן קלימן: זה נכון מאוד.
<עידן קלימן: אני מלווה את זה.
<חזי משיטה: אני יושב בוועדות האלה למרות מה שכתוב כאן, והחוק מאפשר את זה.
<חזי משיטה: ועדת ל' יכולה לדרוס אותו, היא עושה את זה.
<חזי משיטה: אם יש הצדקה לקבל סיוע מקבלים סיוע, ואם נדרש גם מענק נותנים גם מענק.
<עידן קלימן: אבל כרגע זה לא בחקיקה.
<עידן קלימן: ברגע שתכניס בחקיקה את המילה "מלווה" השופטת תבוא ותגיד, עם כל הכבוד - - -
<חזי משיטה: זה לא קשור לוועדת ל'.
<עידן קלימן: הטבלה הזאת מחזקת את העניין שאנשים שהיו במילואים, והיה להם הנכס, יצטרכו להחליף לנכס חדש - - - זה מסר מאוד מסוכן לאנשי המילואים.
אלי אלאלוף: אתה חושב שהמלווה לא יוכל להיות גדול יותר באמצעות ועדת החריגים?
<עידן קלימן: חד-משמעית, אדוני.
<יעל סלנט: אפשר לדבר על סמכות ועדת חריגים.
<עידן קלימן: ברגע שאתה הוספת בסעיף 9ז בעמוד 10 אחרי הסיוע את המילה "במלווה" שלא הייתה - -
<יעל סלנט: לא, הייתה.
<עידן קלימן: לא היה.
<יעל סלנט: המלווה?
<יעל סלנט: היה.
<יעל סלנט: אנחנו מדברים על סעיף 9ז או על סעיף 9ח?
<יעל סלנט: בסעיף 9ז המילה "מלווה" הייתה בנוסח הכחול.
<יעל סלנט: הדבר היחיד שנוסף זה "חד-פעמי", אבל בכל מקרה זה היה חד-פעמי.
<יעל סלנט: זה מה שנאמר לנו.
<יעל סלנט: אבל תסתכל על הרישא של הסעיף.
<עידן קלימן: - - - לאדוני, שייקח את זה בחשבון.
אלי אלאלוף: אני לקחתי בחשבון, והוחלט לא לשנות.
<עידן קלימן: תפקידי רק להעיר.
<עידן קלימן: אתה, אדוני, זה שמחליט.
אלי אלאלוף: הוועדה - - - בצדק, בזמן הנכון.
אלי אלאלוף: ההחלטה היא פשוטה – לא משנים.
<עידן קלימן: אני מעיר רק את העובדה שכל הסעיף הזה של החלפת הדיור מכוון שוב לכך שתהיה פה פגיעה מהותית באנשי מילואים שיצאו למילואים כאשר יש להם נכס שלהם כשהיו בריאים לחלוטין; נפצעו, הגיעו לפתחו של אגף השיקום, ועכשיו לעומת נכה בסדר הם מופלים לרעה רק מכיוון שהם רכשו דירה, ואני מדגיש ומזכיר שהם הפרישו לה מיסים ושילמו אותה כבר, והכול היה מהחסכונות שלהם והעבודה שלהם.
<עידן קלימן: אין שום סיבה שהם ייפגעו לעומת נכה צה"ל אחר.
<עידן קלימן: זה הכול.
<עידן קלימן: - - - מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: בעיני, יש פה נקודה לבדיקה נוספת לגבי מילואימניקים שבאים עם דירה, נפצעים, ופתאום יש להם מגבלה בשיפור תנאי הדיור בהתאם לנכות החדשה.
<ערן יוסף: אפשר להגיד שזה מתקן את המצב.
<ערן יוסף: אני מסביר את המצב הקיים.
<ערן יוסף: המצב הקיים הוא שהסיוע המוגדל יותר, הסכום הגבוה יותר, ניתן למי שלא הייתה לו דירה מתוך הנחה שמי שהייתה לו דירה בעבר יש לו יכולת כלכלית יותר גבוהה.
<ערן יוסף: אפשר לחשוב אחרת אבל זה המצב הקיים.
<ערן יוסף: את זה אנחנו מצלמים.
<ערן יוסף: מי שיש בבעלותו דירה, ומבקש להחליף אותה מכיוון שהיא לא מתאימה לו זכאי לסיוע.
<ערן יוסף: הסכום הוא יותר קטן.
<ערן יוסף: זה מה שקרה קודם.
<עידן קלימן: הוא לא נכנס לקטגוריה של דירה ראשונה.
<עידן קלימן: הייתה לו דירה.
<ערן יוסף: אל תפריע לי, בבקשה.
<ערן יוסף: לגבי סמכות של ועדת ל' שנאמר פה קודם – ועדת ל' לא מוגבלת בנוסח של החוק.
<ערן יוסף: זאת אומרת גם אם החוק מדבר על סיוע בהלוואה למטרה מסוימת, והוועדה מוצאת לנכון לתת מענק לאותה מטרה – היא מוסמכת.
<ערן יוסף: לכן אין פה בעיה.
עפר שלח: ערן, אבל בוא נדבר על ההיגיון של תכלית של החוק.
עפר שלח: השאלה היא האם ההטבה נועדה כדי לעזור לבן אדם כלכלית או כדי לעזור לו להתמודד עם הנכות החדש השלו.
עפר שלח: אם אתם מתנים את זה בדירה ראשונה אתם אומרים שזה עוזר לבן אדם גם כלכלית וגם כדי להתגבר על הנכות החדשה שלו; ולמילואימניק כזה, כמו שעידן מתייחס אליו, אתה אומר שזה רק בשביל להתגבר על המצב החדש שהוא מצב של נכות.
עפר שלח: יש פה בהגדרה אפליה בין אנשים שלאחד מהם יש יכולת כלכלית.
עפר שלח: זה כאילו שמת סוג של מבחן הכנסה לדבר הזה.
עפר שלח: כאילו שמת מבחן רכוש.
<ערן יוסף: זה המצב.
<ערן יוסף: יש הרבה מאוד הטבות שניתנות אוטומטית ללא מבחני הכנסה וללא מבחני רכוש.
<ערן יוסף: ההטבה של דיור בסכומים נכבדים – כן, לוקחת בחשבון מה יש לבן-אדם.
<ערן יוסף: רוצים לשנות את זה, צריך להעמיד את - - - ולדבר על זה.
<מאיר חלבי: להכניס סעיף שלמי שהייתה דירה לפני הפציעה זה לא ייחשב.
<חזי משיטה: עפר, אני רק לא מבין מה ההבדל בין איש מילואים לאיש קבע, לשוטר, לשוטר משמר הגבול שבקבע.
עפר שלח: פשוט יש יותר סיכוי שתהיה לו דירה מאשר לחייל סדיר.
<חזי משיטה: איש קבע, שוטר - -
עפר שלח: אין הבחנה בלשון החוק בין מילואים לבין קבע, אתה צודק.
<חזי משיטה: כל אנשי כוחות הביטחון שהם לא סדירים, אלא בקבע או במילואים, כאלה שיש סיכוי שיש להם דירות הם באותה קטגוריה.
עפר שלח: אין ויכוח על זה.
<חזי משיטה: שנית, לנכות שלו יש סיוע אחר.
<חזי משיטה: זאת אומרת אם נדרשת התאמה של הדירה שלו בהתאם לנכות שלו זה לא קשור לזה.
<חזי משיטה: אנחנו עושים התאמת דירה ככל שנדרש בהתאם לנכות שלו בדירה שהוא גר בה או בדירה שהוא רוצה לעבור אליה.
<חזי משיטה: זה שני דברים שונים.
<חזי משיטה: קורה גם זה.
<חזי משיטה: אם נדרש להעביר אותו דירה הוא בוודאי יעבור לדירה מונגשת.
<חזי משיטה: אנחנו אפילו עומדים שהוא יעבור לדירה מונגשת בהתאם לנכות שלו.
<חזי משיטה: הוא מקבל על זה את הכסף.
<חזי משיטה: זאת אומרת אם הוא גר בדירה, ולא רוצה לעבור, אבל הנכות שלו מחייבת שינויים בדירה אנחנו עושים את זה.
<עידן קלימן: יש הבדל אדיר בין איש מילואים לבין איש קבע.
<עידן קלימן: איך אפשר להגיד שזה אותו?
<עידן קלימן: איש קבע זה אדם שבחר את הקריירה הצבאית שלו, ואיש מילואים זה אדם שנזעק לקרב על-ידי העם שזעק לו.
<עידן קלימן: איך אתה יכול להשוות בכלל?
<עידן קלימן: מחר תוביל למהלך שנבדוק בו מה יש להורים של סדירניק.
טלי פלוסקוב: הגישה היא לא נכונה.
<עידן קלימן: הורים של סדירניק עשיר – לא יקבל, והורים - - -
טלי פלוסקוב: לא מסכימה.
טלי פלוסקוב: שני האנשים האלה הגנו על מדינת ישראל ועלי.
טלי פלוסקוב: אני לא הייתי מפרידה ביניהם.
<עידן קלימן: אני מחזק אותך.
<עידן קלימן: מה שאני אומר שהעם נשען על אנשי המילואים ועל היכולת המוסרית, חס וחלילה, ביום הרע.
<עידן קלימן: זאת הייתה הסיסמה של מלחמת יום כיפור: העם זעק, ואנחנו נזעקנו.
<עידן קלימן: אז עכשיו אתה בא לאנשים שנזעקו לקרב, ואומר להם, אני בוחן את הרצון הטוב שלכם שבאתם ונזעקתם לקרב והגנתם עלינו, ואומר, אתם תשלמו מחיר על זה שהלכתם, למדתם ועבדתם והפרשתם מסים וקניתם דירות.
<עידן קלימן: זאת דעתי.
<עידן קלימן: לדעתי, זאת פגיעה ערכית חמורה מאוד.
אלי אלאלוף: אני רוצה להפסיק אותך, עידן.
אלי אלאלוף: יש לי רגישות יתר במיוחד אליכם, אבל יש גבול.
אלי אלאלוף: אתם לא יכולים להטיף לנו מוסר כל הזמן.
אלי אלאלוף: אף אחד מאתנו לא - - - את גודל - - -.
אלי אלאלוף: אף אחד לא ישכח ולא יתעלם.
אלי אלאלוף: אל תזכירו את זה.
אלי אלאלוף: אתם מאבדים את היכולת לשכנע אותנו בארגומנטים באופן ענייני.
אלי אלאלוף: מישהו יסתכל עליך ויחייך?
אלי אלאלוף: באמת, תפסיקו עם זה.
אלי אלאלוף: זה טוב גם לאגף השיקום וגם לכל אחד מאתנו.
אלי אלאלוף: מי יכול לשכוח את זה?
אלי אלאלוף: אז יש לי בקשה – אני לא רואה שום צורך לשנות היום את ההצעה.
אלי אלאלוף: אבל תבדקו את עצמכם אם יש מקום לתקן.
אלי אלאלוף: אם יש מקום לתקן תעבירו את זה.
אלי אלאלוף: אני לא רואה משהו לתקן כרגע.
אלי אלאלוף: אם יהיה משהו לתקן, ותרגישו את זה, תביאו את זה לתיקון.
אלי אלאלוף: אני רואה שאני מתעלל בכם בלוח הזמנים.
אלי אלאלוף: אני מוכן שנעשה הפסקה של 10 דקות.
אלי אלאלוף: טוב לכם או נמשיך?
<עידן קלימן: נמשיך.
עפר שלח: כמה זמן יש לנו?
<עידן קלימן: נמשיך, נמשיך.
אלי אלאלוף: אז סליחה שלא הפסקתי אותך לפני כן.
<רינת גולד גזית: אם אפשר עוד הערה קצרה שנוגעת לדברים שעלו קודם בנוגע למיצוי זכויות דווקא בגלל ההערה של עורך דין - -
אלי אלאלוף: אני מציע שעל מיצוי זכויות יביאו לנו הצעה קונקרטית.
<רינת גולד גזית: אבל מיצוי הזכויות מתייחס גם לסעיף 9ז.
אלי אלאלוף: לכל דבר.
<רינת גולד גזית: מיצוי חלקי של זכאות להלוואה מבטל אחר כך את האפשרות כשדרגת הנכות עולה, לקבל - - -
אלי אלאלוף: לא בטוח.
אלי אלאלוף: זה נראה לי טבעי.
אלי אלאלוף: בבקשה, להמשיך בהקראה.
<חזי משיטה: מה שאת מציעה מחמיר עם הנכה.
<רינת גולד גזית: למה?
<חזי משיטה: כי אנחנו אומרים שאם תכולת דירתו הושאר לבת הזוג אז אנחנו מסייעים לו פעם נוספת.
<חזי משיטה: אם נגיד "חלקית" נסייע לו פחות.
<חזי משיטה: זה מה שאת רוצה שיקרה?
<רינת גולד גזית: לא, לא.
<רינת גולד גזית: אני רוצה שיהיה סיוע, אבל שלא יידרש שיצטרך להוכיח שהוא השאיר את כל תכולת דירתו.
<ערן יוסף: לא כתוב "כל".
<חזי משיטה: זה מרחיב, לא מצמצם.
ענת ברקו: אתם צריכים לבדוק את הניסוח של זכר ונקבה.
ענת ברקו: אם אתם רוצים לכתוב ללא קונוטציה של מגדר אז תכתבו: "התגרש/התגשרה", "התחתן/התחתנה".
ענת ברקו: אנחנו מכירים את זה, אבל להשאיר את זה ככה זה מוזר.
אלי אלאלוף: ייקח למשרד המשפטים כמה חודשים כדי לתקן.
<יעל סלנט: אנחנו נתייעץ שוב עם נסח החוק.
<יעל סלנט: זאת לא הייתה הכוונה.
ענת ברקו: - - - כחוקים הטרוסקסואליים, הומוסקסואליים, ביסקסואליים.
ענת ברקו: אז לא נצא מזה.
ענת ברקו: לא נוכל לעשות את זה.
<ערן יוסף: המילה "גרושתו" תוקנה - - -
<קריאה: מדברת על בן/בת זוגו.
אלי אלאלוף: מי שצריך לתקן יתקנו בניסוח.
<קריאה: זה גם יכולה להיות נכת צה"ל.
ענת ברקו: בגלל זה אני אומרת.
ענת ברקו: אבל, לצערנו הרב, העברית המפלה כוללת את הנקבות עם הזכרים.
<יעל סלנט: אנחנו נתייעץ שוב עם הנסחית.
ענת ברקו: אבל יש כאן בעיה.
ענת ברקו: הנוסח הזה לא טוב.
אלי אלאלוף: תשאירו את זה למנסחות.
<יעל סלנט: בעמ' 12, רק להבהיר – סעיף 9י – הסדרת שיכונו של נכה, שאתם רואים שמחוק כאן, עבר לסעיף 9יג, אז נקריא אותו שם.
<ערן יוסף: יש כאן תיקון.
<ערן יוסף: הדגש הוא שמדובר על דירה שהיא בבעלותו או בבעלות הוריו או בשכירות של 10 שנים לפחות.
<ערן יוסף: אנחנו לא נותנים את הסיוע הזה לשכירויות קצרות מועד.
ענת ברקו: איפה יש בארץ שכירות של 10 שנים?
ענת ברקו: זה ברור שעושים את זה ולא נותנים להם כלום כי אין שכירויות ל-10 שנים בארץ.
ענת ברקו: זה לא עובד על המודל הזה.
<ערן יוסף: אני אסביר.
<ערן יוסף: התנאי בהוראה שאותו אנחנו מבקשים לקבע הוא בעלותו או בעלות ההורים.
<ערן יוסף: ארגון הנכים וביקש שבמקרים חריגים שיש דבר כזה שכר דירה של 10 שנים להכניס פנימה.
ענת ברקו: זה נדיר.
<ערן יוסף: לא רוצים להכניס?
<ערן יוסף: אין לי בעיה.
<ערן יוסף: עיגון המצב הקיים הוא בעלותו או בעלות ההורים.
ענת ברקו: אז תנו זמן נורמלי – 3 שנים, 4 שנים.
ענת ברקו: אבל 10 שנים?
ענת ברקו: אנשים לא שוכרים דירות ל-10 שנים בארץ.
<ערן יוסף: שיפוץ ב-28,000 שקל לדירה שכורה לטווח קצר זה שיפוץ לטובת המשכיר.
<ערן יוסף: אנחנו לא רוצים לעשות את זה.
<ערן יוסף: אנחנו רוצים לשמור לו על הזכות שתהיה עבורו.
אלי אלאלוף: אבל אתה יודע שאף אחד לא ישכיר לו ל-10 שנים.
<ערן יוסף: אז אפשר לכתוב "בעלות ההורים".
<ערן יוסף: זה המצב כמו שכתוב בהוראה.
אלי אלאלוף: ושכירות סבירה.
אלי אלאלוף: מה זה ל-28?
אלי אלאלוף: מה אתה עושה?
אלי אלאלוף: מחליף אסלה ושני דברים.
ענת ברקו: מי שוכר דירה ל-10 שנים?
<ערן יוסף: אדוני, אם הוא ינצל את הזכאות הזאת לדירה השכורה למשך 3 שנים, למשל, ולימים יקנה דירה וישפץ אותה, יגידו לו, כבר השתמשת.
<ערן יוסף: אנחנו רוצים לשמור את הזכות הזאת שתהיה לו לדירה שיישאר שלו, והמענק הזה יהיה עבורו ולא עבור המשכיר.
<ערן יוסף: זאת המטרה.
ענת ברקו: אבל זה מענק כספי, נכון?
<ערן יוסף: זה מענק כספי חד-פעמי, גברתי.
<ערן יוסף: הוא לא יכול לקבל אותו לדירה שאינה בבעלותו.
ענת ברקו: אבל הוא יכול לעשות אתו דברים שהוא חושב שהוא צריך בדירה.
אלי אלאלוף: אני הייתי הולך על 4 שנים ולא יותר.
ענת ברקו: 10 שנים זה לא מעשי.
אלי אלאלוף: תשאירו את זה על 4 שנים.
<קריאה: עכשיו דירה להשכיר זה הרבה שנים.
ענת ברקו: את מכירה שכירויות ל-10 שנים?
אלי אלאלוף: 4 שנים זה 7,000 שקל לשנה.
ענת ברקו: עד שנגיע לשם ייקח זמן.
<רינת גולד גזית: יש הערה שלדעתי ההערה הזאת מתאימה להערה מקבילה ששמתם בנוגע לנכים בנכות מיוחדת בהתאמת דירה של ההורים.
<רינת גולד גזית: הנוסח כמו שהוא היום מדבר על נכה שמתגורר.
<רינת גולד גזית: לצורך העניין אם הוא חייל בודד ומתגורר באופן קבוע אצל מישהו שהוא לא ההורים שלו אני לא חושבת שיש מקום לעשות את ההבחנה כאן ולהגיד שבעלות זה בעלות שלו או בעלות של ההורים.
<רינת גולד גזית: כי הנוסח היום מדבר על מקום שהוא מתגורר בו דרך קבע.
<רינת גולד גזית: אני מבינה את ההיגיון של זה, אני מבינה את הקושי עם הדירה - -
<ערן יוסף: בנוסח של ההוראה היום, חוץ מהתנאי "מתגורר" תנאי נוסף הוא שהדירה בבעלותו או בבעלות ההורה.
<רינת גולד גזית: אני לא זוכרת כרגע.
<רינת גולד גזית: אני מקבלת את מה שאתה אומר.
<רינת גולד גזית: אבל כרגע אנחנו מדברים על האפשרויות לפתוח את זה הלאה.
<רינת גולד גזית: אתם נכנסתם במקרה ל-100 במקרה שההורים נפטרו גם בדירה אחרת או משהו מהסוג הזה.
<רינת גולד גזית: נגיע לזה בהמשך - -
<ערן יוסף: אבל אז שוב, הוא יאבד את הזכאות הזאת עבור עצמו.
<ערן יוסף: נניח שהוא גר אצל אחיו, והזכאות לשיפוץ תלך לדירה של אחיו, כשהוא ירצה לימים לשפץ את הדירה של עצמו הוא לא יקבל את זה.
<רינת גולד גזית: אבל אם הוא נמצא בסיטואציה שהוא מתגורר עם אחיו כסידור קבע אז אין סיבה שהוא לא יקבל את זה.
<רינת גולד גזית: הדירה לעולם לא תהיה בבעלותו, והוא פשוט איבד את הזכאות.
<ערן יוסף: המקרה שאת מתארת הוא כל כך נדיר שנכון - - -
<רינת גולד גזית: אז תאפשרו.
עפר שלח: אם הוא כל כך נדיר אין סיבה שלא תאפשרו אותו.
<רינת גולד גזית: תאפשרו במקום שהוא מוכיח שזה לא דווקא הורים.
<רינת גולד גזית: כי אתם מכניסים באופן פטרנליסטי את הסכֵימה שאתם רואים לנגד העיניים למקום שבו הוא מוכיח שהוא מתגורר בו באופן קבוע.
<רינת גולד גזית: הנטל יהיה עליו, שהוא יוכיח.
<רינת גולד גזית: אם ישתכנעו – תיתנו לו את זה.
אלי אלאלוף: מה זה "קבוע" ו"יוכיח"?
<רינת גולד גזית: הוא מראה ומסביר מדוע הוא מתגורר עם אחיו; כי אחיו תמך בו מאז שהוא היה ילד, כי ההורים נפטרו, כי הוא חייל בודד או אלף ואחד דברים.
<רינת גולד גזית: זה משהו שייבחן לגופו של עניין, ומאפשר את הפתח לנצל את זה גם במקרים שאין הורים.
<ערן יוסף: אני רוצה להקריא את הסעיף שכתבנו בוועדת החריגים כדי שבחינה כזאת תתבצע בשום שכל ולא אוטומטית כדי לבדוק שהאח לא יזרוק אותו מהדירה אחרי שהוא יקבל את הסיוע.
<ערן יוסף: כך כתוב: "כל סיוע הניתן בקשר לדירת הוריו יוכל להינתן עבור דירת בן משפחה אחר מדרגה ראשונה אם הוריו של נכה נפטרו".
<ערן יוסף: זאת אומרת כשיהיה מקרה מהסוג שרינת מדברת עליו נוכל לבדוק אותו בוועדת חריגים לגבי כל סוגי הדיור, לאו דווקא לגבי ההטבה הספציפית הזאת.
ענת ברקו: בסדר, זה נותן מענה.
<יעל סלנט: גם אנחנו חשנו שיש קושי עם הנושא, ולכן תיקנו, כפי שאתם יכולים לראות בעמוד 20 בסעיף של ועדת החריגים: "הסיוע שניתן בקשר לדירת הוריו של הנכה" – לפי סעיפים מסוימים, ויכול להיות שנצטרך להוסיף סעיפים נוספים – "יינתן עבור דירת בן משפחה אחר מדרגה ראשונה אם הוריו של הנכה נפטרו".
<ערן יוסף: אם המספר לא מופיע אז נוסיף.
אלי אלאלוף: למה זה חייב להיות במסגרת משפחתית?
אלי אלאלוף: אם יש משפחה שלא מתפקדת, ויש אדם טוב שרוצה לקבל אותו?
<חזי משיטה: אז הוא יביא אותו לוועדת חריגים ונאשר את זה.
עפר שלח: אבל אם זה חד-פעמי, מילא.
עפר שלח: למה שהוא לא יבחר?
<חזי משיטה: אבל אנחנו רוצים להגן עליו.
<חזי משיטה: יהיה ארוך טווח ככל האפשר כי אנחנו נותנים לו כסף שתהיה גם יעילות ותועלת ארוכות זמן עבורו.
<חזי משיטה: בסוף אם הוא ילך, ואח שלו יזרוק אותו אחרי שנה – המשענת שלו, הסעד שלו – הוא יבוא שוב לאגף שיקום.
<חזי משיטה: אני אומר לך.
<חזי משיטה: משתי הסיבות האלה אנחנו צריכים לשמור את זה ארוך טווח ככל האפשר.
אלי אלאלוף: למה צריך שיהיה במסגרת משפחתית?
אלי אלאלוף: אחד שהולך לחברה או לחבר – למה חייב להיות במסגרת משפחתית מדרגה ראשונה?
<ערן יוסף: כי אתה תתאים את הדירה לחברה, ואחרי שבוע הם ייפרדו, והוא יישאר בלי הכסף.
<אליהו אייל: יש היגיון במה שהם אומרים כי יש נוכלים היום.
<אליהו אייל: עובדים על נכים.
<אליהו אייל: נכה יוצא תמים.
<אליהו אייל: יכולים לעבוד עליו.
<אליהו אייל: יש היגיון במה שהם אומרים.
עפר שלח: המקרה הכי סביר הוא של אדם שגר בשכירות בתנאים הרגילים של השוק, קרי משנה לשנה או משנתיים לשנתיים.
עפר שלח: לפי מה שאנחנו בונים עכשיו, הוא לא יהיה זכאי לזה אף פעם.
<ערן יוסף: אבל אדם ששוכר לשנה או לשנתיים ישכור דירה שמתאימה לנכותו.
<ערן יוסף: הוא לא ישכור דירה, וינצל את הזכות שלו ל-28,000 שקל כשהוא יכול בדירה שלו, בשביל לשפץ את הדירה של המשכיר.
<ערן יוסף: זה לא סביר.
עפר שלח: אבל אדם שנפצע בשירותו הצבאי חושב שזה עשוי להיות השיפוץ שלו כדי אחר כך להישאר באותו מקום.
עפר שלח: אנשים לא מתכננים את החיים שלהם בצורה הזאת.
עפר שלח: אני לא בא ממקום לתקוף אותך, אלא ממקום שאנחנו צריכים לחשוב לעשות את הסידור שהכי יועיל לאנשים באמת לקבל את זה ולהשתמש בזה זמן ארוך ככל האפשר.
עפר שלח: לעשות על זה תנאי שבתנאים של השוק הישראלי הוא מוציא החוצה כמעט את כל מי שחי בשכירות, מייצר מצב לא בריא.
עפר שלח: הרבה אנשים גרים בשכירות; מיעוטם הקטן גר בשכירות של 4 שנים אפילו.
<חזי משיטה: יש לי הערכה שאם נרחיב את זה חלק גדול מהאנשים, במיוחד בתחילת דרכם ופציעתם ייקחו את החד-פעמי הזה ולא יהיה להם אחר כך יותר, לדבר שהוא קצר מועד, בזבזני, לא בדירה שלו ולא של הוריו, והוא יצטרך להשקיע בבית.
אלי אלאלוף: אבל המסגרת המשפחתית מגבילה מאוד.
אלי אלאלוף: 90% מהמשפחות שלנו נהדרות, ו-10% במקרה נופל, אז הוא לא יכול לקבל את הסיוע הזה.
<חזי משיטה: הוא יקבל.
<מאיר חלבי: גם משפטית אדם שהולך לעשות חוזה שכירות, העורך דין מציע לבעל הדירה לא לעשות לו אופציה של יותר משנתיים.
<מאיר חלבי: משפטית.
<מאיר חלבי: תבדוק את זה.
אלי אלאלוף: קבענו 4 שנים, לא נחזור.
<רינת גולד גזית: אבל כתוב "אם ההורים נפטרו".
<יעל סלנט: אם ההורים נפטרו.
<רינת גולד גזית: אז אפשר להוריד את "אם ההורים נפטרו".
<יעל סלנט: זה דיון אחר.
<ערן יוסף: נגיע לסעיף של ועדת החריגים, ונדבר על זה.
<עידן קלימן: ערן, המצב שלכם להגן צודק, אבל תחשבו שאולי ההורים סיעודיים.
<ערן יוסף: אני אומר שנגיע לסעיף של החריגים ונדון.
<יעל סלנט: סעיף (ב) בעמוד 13.
<משה אברהמי: כל זה למה?
<משה אברהמי: דירה שנרכשת על הנייר, ורוצים לעשות שינויים בה זה לא עולה כסף?
<משה אברהמי: צריך להגדיר פתחים, צריך להגדיל חדרי שירותים, צריך החלפות קרמיקה.
<משה אברהמי: למה התנאי הזה?
<משה אברהמי: לפי דעתי, צריך למחוק את זה.
<משה אברהמי: זה לא אמתי.
<משה אברהמי: כל אדם שקונה דירה, כשהוא מזיז או משנה משהו - - - ככה הקבלנים מתמחרים היום את הדירות.
<משה אברהמי: אין שום הצדקה שזה יהיה כתוב.
<מאיר חלבי: בסעיף הזה הם אומרים, תבנה, תהרוס ותשפץ.
אלי אלאלוף: יש לך תגובה?
אלי אלאלוף: זה נשמע הגיוני מאוד מה שאומרים כאן.
<ערן יוסף: כשאדם קונה דירה על הנייר, ובונים את הדירה בהתאם לצרכים שלו הסכום שהוא מקבל עבור רכישת הדירה כבר כולל בתוכו את כל המרכיבים האלה בשונה ממצב שאדם שקונה דירה בנויה וצריך לעשות התאמה.
<ערן יוסף: הסעיף הזה הוא סעיף של התאמת דירה קיימת, לא סעיף שבא להיכנס לקנייה חדשה.
אלי אלאלוף: אני לא מאחל לך לקנות - - -.
אלי אלאלוף: על כל שינוי הוא מחכה לך בפינה כדי לחגוג עליך.
אלי אלאלוף: תבדקו את זה מחדש.
<ערן יוסף: מה ההצעה?
אלי אלאלוף: השגת משהו, משה.
<משה אברהמי: לא, אני קורא וצוחק.
<משה אברהמי: אתה בא לקנות דירה יש מפרט טכני של הדירה.
<משה אברהמי: אתה רוצה לשנות קיר אתה משלם כסף.
אלי אלאלוף: אני לא מכיר הרבה אנשים שיודעים לקרוא חוזה ולצחוק.
אלי אלאלוף: קוראים חוזה בלי צחוק.
<יעל סלנט: כאן עלתה השאלה מה קורה אם ההחמרה לא מתבטאת באחוזי הנכות, אבל כן יש החמרה כלשהי.
<ערן יוסף: לא כתוב פה באחוזי הנכות.
<ערן יוסף: החמרה בנכות.
<יעל סלנט: אבל מה זה החמרה בנכות?
<ערן יוסף: יכול להיות שאדם נמצא בדרגת הנכות הכי גבוהה, ואי אפשר להחמיר את האחוזים, אבל המצב הפיזי שלו יותר חמור.
<ערן יוסף: תכתבי - - -
ענת ברקו: אבל זה סיוע ברכישת מעלון ולא רכישת מעלון?
ענת ברקו: בן אדם שזקוק למעלון זקוק למעלון.
ענת ברקו: אני מניחה שיש חברות שאפשר להתקשר אתן ולומר.
<חזי משיטה: יש תקרה שאנחנו בדרך כלל מתכנסים אליה.
ענת ברקו: אבל למה התקרה הזאת היא סיוע ולא רכישת מעלון?
<ערן יוסף: כי אם המעלון יעלה 200 שקל, והוא יבחר מעלון מסוג אחר, אז הוא לא יקבל את מלוא הסכום.
ענת ברקו: אז אתם עושים תקרה, אבל לא סיוע.
ענת ברקו: רכישת מעלון בסכום שהוא עד - -
<חזי משיטה: כתוב.
<חזי משיטה: זה מה שכתוב.
ענת ברקו: אבל זה הסכום שעולה מעלון?
<ערן יוסף: את מאפשרת לו לקנות גם את היקר יותר עד הסכום הזה.
<ערן יוסף: לפי מה שאת אומרת, אם הוא ירצה לקנות ב-200 הוא לא יוכל.
ענת ברקו: הסכום הזה מאפשר לו לקנות מעלון?
<חזי משיטה: בדרך כלל מעלון עולה פחות.
<חזי משיטה: הסכום למעלית היא קצת יותר, אבל למעלון זה מתכנס.
ענת ברקו: זה הסכום?
<חזי משיטה: בדרך כלל כן.
ענת ברקו: מישהו קנה מעלון לאחרונה?
<יעל סלנט: אז במקום החמרה בנכות נגיד, החמרה במצבו הרפואי כדי שלא ישתמע - -
<ערן יוסף: החמרה במצבו הרפואי שקשור לנכות המוכרת.
<ערן יוסף: זה יכול להיות מצב רפואי האחר.
<ערן יוסף: לכן "נכות" זאת אולי הגדרה נכונה.
<ערן יוסף: לא כתוב כאן אחוזי נכות, אלא "נכות".
<קריאה: אבל איך אתה בוחן את זה?
<קריאה: איך אתם בודקים?
<קובי זכאי: הנכות נקבעת לפי הפגימות ולפי אחוזי הנכות.
<קובי זכאי: אין משהו אחר.
<קובי זכאי: אין קריטריון אחר לנכות.
<קובי זכאי: לכן מדובר על החמרה במצבו הרפואי והגופני.
<יעל סלנט: אז "מצבו הרפואי עקב נכותו".
<עידן קלימן: אבל השאלה של חברת הכנסת היא נכונה.
<עידן קלימן: אם בן אדם נזקק למעלית, והאגף החליט שהוא נזקק למעלית, למה לא לתת לו?
<עידן קלימן: למה הוא צריך עכשיו לקבל סיוע שהוא פחות מהסכום הנכון?
<עידן קלימן: שהאגף ייקח על זה אחריות.
<עידן קלימן: אם זאת נכותו הצבאית והוחלט ברמה הרפואית שהוא זכאי למעלון, שהנכה לא יתעסק עם כסף.
<עידן קלימן: הוא יקבל הפניה - -
ענת ברקו: ייתנו לו ואוצ'ר.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אל תגזימו.
אלי אלאלוף: אני עסקתי בזה.
אלי אלאלוף: יש כל מיני סוגים של מעלון.
אלי אלאלוף: אז אומרים לך, הנה הסכום, תעשה מה שאתה רוצה.
אלי אלאלוף: יש כאלה שמעדיפים להוסיף ולשפר ולאפשר למלווה וגם לדודה לעלות אתו.
<חזי משיטה: אל תיתן לאגף שיקום לקנות את הזול ביותר.
<חזי משיטה: 108 עונה על מרבית המעלונים.
<חזי משיטה: נו, באמת.
<עידן קלימן: הבנק יודע שאם אדם רוצה ב-108 הוא יכול לקבל הפניה, ואם הוא רוצה יותר יקר אז הוא יקבל את החלק היחסי חזרה.
<עידן קלימן: אז לא להיתמם.
<עידן קלימן: הוא פשוט לא מכיר את המערכת.
<עידן קלימן: אפשר לעשות את זה ככה.
אלי אלאלוף: אני לא הייתי נותן לאגף השיקום להיות ספק.
<חיים בר: אני רוצה להתייחס לנושא של המעלון בביתו של הנכה או בבית הוריו.
<חיים בר: זה או או.
<חיים בר: אם הוא בונה את זה אצלו הוא בחיים לא יגיע להורים שלו; ואם הוא בונה אצל ההורים שלו אין סיכוי בחיים שהוא יגיע לבית שלו.
אלי אלאלוף: אפשר להעתיק את זה.
אלי אלאלוף: עד גבול מסוים.
<חיים בר: ילד לא יכול להגיע להורים?
אלי אלאלוף: אומרים לך שיש שתי אופציות – או פה או שם.
אלי אלאלוף: אתה רוצה אחר כך לעבור, בשמחה.
<חיים בר: הוא לא עובר לגור.
<חיים בר: הוא בא לבקר.
<חיים בר: הוא רוצה לבוא פעם בשבוע-שבועיים-חודש.
<חיים בר: שייתנו לו סיוע נוסף.
אלי אלאלוף: חבר'ה, שייקח את זה ויעשה מהסכום הזה בשני מקומות?
<מאיר חלבי: שני מעלונים – אחד בביתו הפרטי, ואחד לצורך הביקורים בבית הוריו.
אלי אלאלוף: חבר'ה, בואו נתקדם.
<ערן יוסף: מוחקים את הסוגריים.
<יעל סלנט: כן, גם ב-(1) וגם ב-(2) מוחקים את הסוגריים.
<יעל סלנט: אנחנו שאלנו מה עם פגימות לב וריאה של 60%, שבסעיף 9ו קיבלו את הסיוע בדרגה הגבוהה ביותר כי הצמידו אותם לדרגות הנכות ההן.
<רות פרמינגר: וקטועים?
<ערן יוסף: לא מקבלים.
<רות פרמינגר: למה לא?
<רות פרמינגר: נכה קטוע ב-60%?
<ערן יוסף: הטבה ניתנת לקבוצה שמצוינת שם.
<ערן יוסף: רבותי, זאת הטבה.
<ערן יוסף: היא ניתנת למעט מאוד אנשים.
<ערן יוסף: אנחנו הצענו במסגרת השיח עם ארגון הנכים למחוק אותה כי היא באמת הפכה כמעט לאות מתה.
<ערן יוסף: לא אושר למחוק, אז אנחנו משאירים את המצב הקיים.
<ערן יוסף: זה מה שניתן בפועל.
אלי אלאלוף: אני בעד למחוק.
אלי אלאלוף: עדיף.
אלי אלאלוף: כם נוריד את זה.
<רות פרמינגר: אדוני, למה האופציה היא לא להעלות את זה?
<רות פרמינגר: אולי פעם זה היה נכון.
<רות פרמינגר: היום - - -
<קובי זכאי: בייחוד אם זה מעט אנשים.
אלי אלאלוף: הוחלט שנוריד את זה.
אלי אלאלוף: מדי פעם תנו לנו סמכות על 56 שקלים.
<רות פרמינגר: אבל, אדוני, אני רק רוצה להגיד שזה צורך של בן אדם שיש לו מעלית שנובע מהנכות שלו.
<רות פרמינגר: דווקא במקום הזה צריך להפעיל שיקול דעת ולעדכן את הסכום.
<רות פרמינגר: נכון שזה היה 56, אבל כשעושים פה את כל המכלול הזה צריך לעדכן את הסכום.
<רות פרמינגר: שנית אני לא רואה למה זה לא יהיה גם קטועי גפיים לא יהיו ב-60%.
אלי אלאלוף: חבר'ה, שינויים מהותיים לא יהיו.
אלי אלאלוף: אתם לא שמים לב, אבל כל הזמן צריך פה קופה רושמת שמעלה את התקציב.
אלי אלאלוף: אין לנו סמכות לשנות את המסגרת התקציבית.
<אליהו אייל: אין למדינה כסף לשקם את נכי צה"ל?
אלי אלאלוף: אני לא אענה לך.
אלי אלאלוף: אני לא טיפש.
<אליהו אייל: חלילה.
<יעל סלנט: סעיף 9יג הוא הסעיף שהועבר מסעיף 9י.
<רות פרמינגר: יש לי שאלה בנושא הדירה בבעלות ציבורית בהגדרה "מהי דירה ציבורית".
<רות פרמינגר: נכה שרוצה לגור בדיור מוגן שזה לא ציבורי, אלא הדיור המוגן הרגיל – האם הוא נכלל בפרק הזה?
<ערן יוסף: לא, יש פרק אחר.
אלי אלאלוף: יש הגדרה מדויקת לדיור ציבורי.
<ערן יוסף: בחוקים אחרים יש התייחסות לזכאות לדיור מוגן.
<ערן יוסף: זה לא כאן.