GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: למה אתם ממחזרים את עצמכם?
אילן גילאון: הבעיה ברורה.
אילן גילאון: השאלה מה לעשות.
<קריאה: השאלה אם משרד החינוך מוכן להתחייב על תחילת שנת הלימודים.
<קריאה: אפשר להתחייב לזה?
אילן גילאון: אם לא תהיה ברירה אז נוריד את המילה הזאת.
אילן גילאון: אני מביא בחשבון שיש כבר חומרים מוכנים.
אילן גילאון: אכן יש חומרים שיוצאים באמצע השנה.
אילן גילאון: אני יכול להבין את זה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני גם יכול להבין את זה, אבל קשה לי להבין למה מנהל בית ספר לא יכול לדעת חודשיים, שלושה חודשים, ארבעה חודשים לפני תחילת שנת הלימודים מה תהיה רשימת הספרים לשנה הבאה.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה נשגב מבינתי.
<נתי ביאליסטוק כהן: רשימת הספרים הרי מופצת בשבוע האחרון לפני היציאה לחופש הגדול.
אילן גילאון: מה אתה יכול לשנות פה?
<ערן טמיר: אני חושב שיש פה הישג גדול בזה שייכתב במפורש שספרים יהיו נגישים לפני תחילת שנת הלימודים.
<רויטל לן כהן: לא רק ספרים.
<רויטל לן כהן: חומרי לימוד.
<אילן שי: אתם נעים במטוטלת שבין חומרי לימוד לספרי לימוד.
<ערן טמיר: מבחן שעושים אותו בפסח לא רלוונטי שהוא יהיה מונגש.
<ערן טמיר: אי אפשר להנגיש אותו קודם.
<ערן טמיר: הוא גם חומר לימוד.
<ערן טמיר: אפשר הכול.
אילן גילאון: כמה עורכי דין יש פה?
אילן גילאון: מי פה לא עורך דין?
אילן גילאון: בסך הכול אני מבקש להגדיר תהליך של שנה קלנדרית.
אילן גילאון: אי אפשר?
<ערן טמיר: אני חושב שהתוצאה שעליה הוחלט פה בוועדה, שהספרים יהיו נגישים לפני תחילת שנת הלימודים – אם אפשר לכתוב "מטעמים מיוחדים שיירשמו" אז אפשר להחריג את זה.
אילן גילאון: ולא יאוחר משנה לאחר מכן לגבי מה שיוצא באמצע השנה.
<אמיתי שוחט: לא יאוחר מחודש מרגע שהחליטו על חומרי הלימוד.
<אמיתי שוחט: נקודה.
אילן גילאון: אי אפשר לאמץ כשלים שנמצאים בשטח.
<ערן טמיר: פישוט לשוני זה תהליך ארוך מאוד.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה צריך להיות לפני תחילת הלימודים.
<רויטל לן כהן: הממלכתי-דתי כבר עשה, כבר יש את החומר.
<ערן טמיר: השאלה אם יעמדו בזה.
אילן גילאון: אבל למה להוציא ספר באמצע השנה שאתה לא יכול להנגיש אותו בתוך 30 ימים?
<ערן טמיר: אי אפשר להיות כל כך מקובעים.
<ערן טמיר: אנחנו מכירים את המערכות.
אילן גילאון: אני מכיר את המערכות ורוצה לשנות את המערכות.
אילן גילאון: ראשית, בכל 1 בספטמבר מוכן כל מה שבא בשנה הקודמת.
אילן גילאון: שנית, אם אתה מצרף חומר לימוד שלא במועדו, שהדבר הזה יהיה מותנה בכך שאתה יכול להנגיש אותו בתוך 30 ימים.
אילן גילאון: זה מה שהוא אמר.
אילן גילאון: תגיש את החשבונית לחבר הכנסת אלאלוף.
<אמיתי שוחט: אם היית נותן לי לדבר בתחילת הדיון האמן לי שהייתי נותן את הפתרון.
<ערן טמיר: מיכל שיק הר-טוב, כמה זמן לוקח להנגיש ספר של 120 עמודים בפישוט לשוני?
<אמיתי שוחט: זה לא רלוונטי.
<קריאה: למה להגדיר את הכול כיוצא מן הכלל?
<נתי ביאליסטוק כהן: ספרים צריכים להיות כבר בתחילת השנה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אם אתה צריך דף לימוד ודף עזר ואיזה חומר של 2 או 4 עמודים לבחינה אפשר לעמוד בזה.
<ערן טמיר: בוודאי, אבל אנחנו מדברים על ספרים.
<נתי ביאליסטוק כהן: אבל זה מה שקורה באמצע השנה.
<נתי ביאליסטוק כהן: לא יעלה על הדעת שבאמצע השנה תגלה שחסר לך ספר.
<קריאה: מדברים על חומרי למידה, לא רק על ספרים.
אילן גילאון: זה בדיוק נכון.
אילן גילאון: ספרים משנים אחרי זמן רב, מתוקף התחולה שלהם, וחומר למידה, שזה מבחן, זה דף, זה חוברת, הוא דבר קצר יותר מטבע הדברים.
אילן גילאון: אם אתה רוצה להכניס חומר באמצע השנה שלא במועדו, שתהיה לך יכולת להנגיש אותו בטווח קצר, כי אחרת למה אתה מכניס את זה?
<נתי ביאליסטוק כהן: דרך אגב, בתחילת הלימודים, בחודש, חודשיים הראשונים שיהיה להם את כלי הלימודים הבסיסי, ספר.
<ערן טמיר: לכן הכלל הוא שזה יהיה מוכן קודם, כך אמרנו.
<אילן שי: אבל אי אפשר "לסגור" את זה בלי חריגות.
<בועז אחד העם: קודם דיברתם על גמישות, קשיחות, ריכוזיות, ביזור, הכול, אבל לא נגעתם בדבר אחד – מי קובע את האיך, שזה האיכות.
<בועז אחד העם: מה שמפריע לנו זה האיכות של ההנגשה.
אילן גילאון: אמרנו שמשרד החינוך קובע את זה.
<בועז אחד העם: אם אין בקרה, מה שקורה הוא שאם נותנים למורים עצמם, פעמים רבות מטילים עליהם לעשות את ההנגשה עצמה, אז אנחנו נשארים רק עם משהו טכני: עשינו הנגשה, אבל זה לא עומד בשום סטנדרט אחר, זה לא מוכח.
<בועז אחד העם: מה זה החינוך, זה בייביסיטר?
<בועז אחד העם: אני מבקש להוסיף בקרה חיצונית כדי שאפשר יהיה למדוד את זה, לראות מה הם עשו, איזה דוח.
<בועז אחד העם: אני רוצה בקרה כדי לראות, כי זה האיכות.
<בועז אחד העם: במה אנחנו עוסקים פה?
<בועז אחד העם: חינוך לשם יופי?
אילן גילאון: הוא מדבר על בקרה על התהליך.
<בועז אחד העם: כן, אני רוצה בקרה על החומר המונגש, זה האיכות.
אילן גילאון: אתם רוצים אומבודסמן לזה?
אילן גילאון: אתם צריכים את נציב קבילות הנגישות?
אילן גילאון: אני לא מבין מה.
אילן גילאון: יש נציבות בשביל זה.
אילן גילאון: זה המוסד, זה הסמכות שלו.
<רויטל לן כהן: כן ולא, כי כשאנחנו פונים אליהם ואומרים שצריך לתבוע את משרד החינוך הם לא יכולים כי משרד ממשלתי אחד לא יכול לתבוע משרד ממשלתי אחר ואנחנו נשארים תקועים באמצע עם ילדים שלא דואגים להם, והנציבות, בצדק, לא יכולה לעזור.
<רויטל לן כהן: נכון או לא נכון?
<ערן טמיר: בנושא הזה אני מסכים.
<רויטל לן כהן: הוא לא יכול לעזור לילדים שהולכים לבית-ספר ולא מקבלים חומרי לימוד.
<ערן טמיר: מה שאמרת לא מדויק.
<ערן טמיר: זה נושא אחר שחשוב להגיד אותו פה.
אילן גילאון: אני רוצה שנתקדם.
אילן גילאון: "נסגור" את הנושא הקודם מבחינת ניסוח.
אילן גילאון: בואו נתקדם לפרק הזמן הארוך הזה שאנשים צריכים לרשום ילדים לבית ספר.
<ערן טמיר: חייבים להגיד שהתקנות האלה לא באות במקום ההסדר שנקבע על ידי בג"ץ בהקשר של ילדים עם מוגבלות ראייה, שזה ממשיך להיות תקף כפי שהיה קודם.
<חן שטרן: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
<חן שטרן: אני תוהה מה יקרה, אנחנו מדברים פה על חומרי לימוד באמצע השנה, אבל לפעמים, מתוך זה שרואים שלילד יש מצב אקדמאי מסוים מחליטים לתת לו ספר תגבורת מסוים, ואז את הספר הזה להנגיש תוך חודש – השאלה אם זה באמת דרישה אפשרית בכלל.
<רויטל לן כהן: שייתנו את זה בדפי עבודה.
<חן שטרן: אבל אם מחליטים לתת לילד ספר, אני חושבת שלא נכון שתרצי להוריד את זה לדפי עבודה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אם משרד החינוך היה מנגיש היה לו את ספרי הלימוד המונגשים על ידו והוא היה יכול לתת את המענה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: כשבעלות מסוימת מנגישה עבור ילד מסוים ובעלות אחרת זקוקה לספר הזה, היא לא יודעת שזה כבר הונגש.
<אמיתי שוחט: היות והדברים האלה עולים כסף, אני סומך על בעלויות שיידעו להעביר מן האחת לשנייה ושיידעו לבקש.
<חן שטרן: השאלה אם אפשר יהיה להגיד שזה יכול להיות אפילו הנגשה הדרגתית לפי קצב התקדמות.
אילן גילאון: לא יכולים לתת תשובה ספציפית לכל עמוד ועמוד.
אילן גילאון: זה חלק מן האילוץ שיש כאן, באיזה שלב להגיש את הבקשה לספר.
אילן גילאון: ספר או חומר שאיננו מונגש אין לו משמעות.
<נתי ביאליסטוק כהן: חלק מן הדברים היו נפתרים אם היה מאגר מידע על ספרים מונגשים.
<ערן טמיר: אפשר להקים אותו.
<נתי ביאליסטוק כהן: אולי אחד הפתרונות הפשוטים והבסיסיים הוא שהמשרד יוודא שיש איזה פורטל עם מאגר מידע של כל הספרים שהונגשו לכל הצרכים ופשוט כל מי שצריך ישלוף מן המדף.
אילן גילאון: לא נכתוב את זה בתקנות.
<רויטל לן כהן: כך במשך שנים יכלו ילדים בחינוך הרגיל ללמוד תנ"ך, כאשר בחינוך הממלכתי-דתי כבר למדו את זה מזמן.
<רויטל לן כהן: במשך שנים מנעו מהם ללמוד תנ"ך.
<רויטל לן כהן: תתביישו.
<רויטל לן כהן: לא, אתם לא מתביישים.
<רויטל לן כהן: חבל באמת.
<אייל לב ארי: אם היו יושבים בשולחן עגול לפני הישיבה זה היה יכול להיפתר.
<אילן שי: זה לא היה יכול להיפתר בשולחן העגול.
<רויטל לן כהן: מה הנוסח בסוף?
אילן גילאון: "לא יאוחר מ-30 ימים".
<אילן שי: "30 ימים" זה לא ריאלי.
<איתן עמרם: מדובר בילדים שלנו, מדובר בכך שאנחנו דואגים לשוויון.
<איתן עמרם: לא יכול להיות שיְקַבעו את חוסר הידע של הילדים שלנו.
<ערן טמיר: אני רוצה שיהיה שוויון גם בלשכת עורכי הדין, ודי לחכימא ברמיזה.
<איתן עמרם: זה קשור לגמרי.
<איתן עמרם: אני מבקש לעמוד על הנקודה הזאת ולא לתת פריבילגיה לאף אחד להשאיר את הילדים שלנו בבערות, נקודה.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה לא רק בערות.
<נתי ביאליסטוק כהן: תבין שילד יושב בכיתה ו"מטפס על הקירות".
<רויטל לן כהן: "ככל האפשר" ירד?
אילן גילאון: קבענו "30 ימים".
<אילן שי: אני רוצה לציין שלא ראיתי את הנוסח ואנחנו צריכים עוד לראות אותו.
<אייל לב ארי: אני קורא אותו בפעם השלישית: "משרד החינוך יקבע כללי הנגשה אחידים והביצוע יהיה על ידי הבעלות".
<אייל לב ארי: תקצוב ההנגשה יהיה על ידי משרד החינוך.
<אייל לב ארי: זה לא ייכנס לנוסח אבל זה העיקרון שנאמר פה.
<אייל לב ארי: "ההנגשה של ספרי הלימוד תיעשה לפני תחילת שנת הלימודים ואם היא לא מתאפשרת לפני תחילת שנת הלימודים – לא יאוחר משלושים ימים לאחר מכן".
<אילן שי: הנוסח לא מקובל עלינו.
<אילן שי: הוא גם לא עונה על מה שנדרש כאן.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה גם לא מה שנאמר פה.
<אילן שי: אם חומר הלימוד התבקש אחרי 1 באוקטובר, זה שייקבע "30 ימים אחרי תחילת שנת הלימודים" לא מתייחס אליו.
אילן גילאון: למה אתה מערבב שמחה בשמחה?
אילן גילאון: זה "שאלת קיטבג" לגמרי.
אילן גילאון: למה אתה לוקח קיטבג על הגב שלך?
<אילן שי: כי זה עולה מן הנוסח "30 ימים אחרי תחילת שנת הלימודים".
אילן גילאון: לא, ברגע שאתה מוציא כל חומר חדש לא בתחילת השנה אתה צריך להיות מסוגל בתוך 30 ימים להנגיש אותו.
אילן גילאון: אחרת, אל תוציא אותו.
<קריאה: ובשנה הבאה יהיה לך נהדר, יהיה לך הכול מוכן.
אילן גילאון: הבעיה היא לא תחילת שנת הלימודים.
אילן גילאון: הבעיה היא במועדים שהם לא תחילת שנת הלימודים.
אילן גילאון: אני לא מבין למה לכם להתנגד לזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: חומרים שנוצרים במהלך שנת הלימוד לצורך כזה או אחר של כיתה או של בעלות יונגשו תוך 30 ימים לכל היותר.
אילן גילאון: אילן שי, זה מקובל עליכם, אין בזה שום בעיה.
<בועז אחד העם: מה עם הבקרה?
אילן גילאון: נחשוב על זה.
<אייל לב ארי: בתקנה 5 היו שני עניינים: הראשון הוא נושא המועדים, השני הוא מקרה שמוגשת בקשה תוך כדי שנת הלימודים.
אילן גילאון: אלה מועדים ארוכים כי התכנון הוא רחוק-טווח, בעיקר בחברה שבה אנשים עוברים דירה ממקום למקום.
אילן גילאון: 18 חודשים ועוד 3 חודשים זה אומר שכל ילד בגיל 4 צריך לדעת לאיזה בית ספר הוא הולך, וגם קורים דברים במהלך החיים.
<רויטל לן כהן: גם באיזה בית ספר תיכון ובאיזו מגמה הוא ילמד.
אילן גילאון: השאלה כרגע היא איך מקצרים את הטווח הזה ככל האפשר, עם ידיעת כל האילוצים, שאפשר לעבוד רק כאשר בית הספר לא עובד.
אילן גילאון: אולי צריך לבנות גם כאן מדרג של נגישויות.
אילן גילאון: יש הבדל בין מעלית לבין רמפה, יש הבדל בין רמפה לבין מעלון וכולי.
אילן גילאון: אנשי משרד החינוך, מה אתם אומרים?
<ישראל אבן זהב: השאלה שלי, אחרי שקראתי את כל מה שכתוב פה, ראשית, מי מממן את זה?
<ישראל אבן זהב: אלה עלויות כבדות מאוד, גם של תכנון וגם של ביצוע.
<ישראל אבן זהב: בתכנון עם כל המפרטים וכל מה שנדרש פה זה כמה חודשים טובים של עבודה כך ש-18 חודשים זה פשוט קצר מדי.
אילן גילאון: אנחנו לא דנים בשאלת המממן.
אילן גילאון: אנחנו דנים כרגע במועד.
<ישראל אבן זהב: המועד לא ריאלי כי אתה מוציא תלמיד לפחות לשנתיים מתוך רצף הלימוד שלו.
<ערן טמיר: אתה מתכוון שזה לוקח זמן רב.
<רויטל לן כהן: אם סופרים את הכול, זה מה שיקרה.
<נתי ביאליסטוק כהן: חטיבת ביניים וחטיבה עליונה, כל אחת מהן זה רק 3 שנים.
אילן גילאון: במקום שחשבנו שעברנו אותו כבר, וכנראה מסתבר שלא עברנו אותו, כרגע מסתבר ששר הפנים בכלל לא חתם על התקנות שהיה צריך לחתום עליהן.
אילן גילאון: חשבנו שאנחנו הולכים להנגשה רגילה, אין יותר הנגשה פרטנית, כי זה מה שראוי לקרות קודם כול במשרד החינוך.
אילן גילאון: אם לא במשרד החינוך אז איפה?
אילן גילאון: את בתי הכלא אנחנו מנגישים ואילו את בתי הספר לא?
אילן גילאון: זה מדהים.
אילן גילאון: כנראה שאנחנו עדיין בבעיה בעניין הזה.
אילן גילאון: כי אז הכול ייפתר.
אילן גילאון: אנחנו לא ננגיש כאשר יבוא הילד שצריך את זה אלא ננגיש שמא יבוא אדם שזקוק להנגשה, זה הרעיון המרכזי בנגישות.
אילן גילאון: כרגע אנחנו עדיין דנים בהנגשה הפרטנית ובמועדים הארוכים שיש בתוכה ובתכנון הבלתי אפשרי.
אילן גילאון: ואתה עוד מוסיף ואומר כבעל מקצוע שזה אפילו לא מספיק זמן.
<ישראל אבן זהב: זה לא ריאלי.
אילן גילאון: אני חושב ש-18 חודשים לגבי הביצוע, ועוד 3 חודשים לגבי האישור, זה המון זמן, ואת זה גם צריך לקצר.
<ישראל אבן זהב: מה עושים בזמן הזה?
<ישראל אבן זהב: מה התלמיד עושה?
אילן גילאון: נשמע את תשובת משרד החינוך.
אילן גילאון: נצטרך לנעול את הישיבה, יש בעיות חמורות מאוד בקק"ל, שגם אותם צריך להנגיש.
אילן גילאון: בבקשה, משרד החינוך.
<אילן שי: ביחס להבחנה בין המועדים, יש בתקנות הבחנה בין אותם מקרים שצריך היתר בנייה, שזה בעיקר פיר מעלית ומעלית, לבין הנגשות אחרות שהמועדים לגביהן קצרים יותר.
<אילן שי: זה לגבי ההבחנה בין סוגים שונים של הנגשות.
<אילן שי: ביחס למועדים של הכנת הבקשה למשרד החינוך וקבלת ההחלטה על ידי משרד החינוך: העמדה שלנו היא שהמועדים האלה, שגם בהם יש הבדל בין בקשה שמצריכה היתר בנייה, שעבורה צריך לקבל החלטה בתוך 60 ימים, לבין בקשות בנושאים אחרים שעבורן צריך לקבל החלטה בתוך 30 ימים, נראה לנו שהם פרקי זמן סבירים מבחינת מהות אותם דברים שצריכה הרשות המקומית או הבעלות להכין כדי שאפשר יהיה לדון בבקשה.
<אילן שי: לקצר את הטווחים ולהעמיד רף שהם לא יוכלו לעמוד בו מבחינת הצורך בתכנון אדריכלי, עבודה של קונסטרוקטור כאשר צריך פיר מעלית – העמדה של אנשי המקצוע שלנו היא שאלו פרקי הזמן שסוג כזה של עבודה מצריך.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: פיר מעלית אמור להיות בכל מוסדות החינוך.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו מדברים על מעלית, לא על פיר מעלית.
<ערן טמיר: גם היתר בנייה צריך להיות.
אילן גילאון: פיר מעלית לוקח את מרב הזמן, כמדומני.
אילן גילאון: זה לא יכול להתבצע ב-12 חודשים?
<ישראל אבן זהב: אם רוצים – יכולים.
אילן גילאון: זה לא משָמַים, זה לא תורת משה מסיני.
<אילן שי: המענה שאנחנו רוצים לתת הוא לגבי הרישום המוקדם.
<אילן שי: אם היום רישום מוקדם מתאפשר 15 חודשים לפני הלימודים, יש להאריך את פרק הזמן הזה כך שתהיה הלימה בין התקופה של הרישום המוקדם לבין המועדים שקבועים בתקנות.
<טליה דוד: אני רוצה להציע משהו, אבל אל תגידו שאני אמרתי את זה.
<טליה דוד: אני מציעה שתזמינו נציג מן השלטון המקומי.
<טליה דוד: יש הליך מקוצר להוצאת היתרים.
<טליה דוד: יש מקרים של הליך מקוצר, כמו למשל במבנים מסוכנים.
<טליה דוד: אפשר לרתום את העיריות לזה ולהוציא הליך מקוצר להנגשות של בתי הספר.
אילן גילאון: אתם מוכנים לקבל את הרעיון הזה?
<רות דיין מדר: אני לא יודעת מה זה הליך מקוצר.
<טליה דוד: אסביר לך.
<טליה דוד: כשהעירייה יודעת, נקבעים נהלים שבהליך מסוים, למשל במבנה מסוכן, יש מפרט של הרישוי באותו מקום והוא יוצר תהליך עבודה מזורז יותר.
אילן גילאון: מה שנקרא "פטור מחובת הנחה".
<טליה דוד: במקום שנה וחצי זה לוקח 4 חודשים.
<רות דיין מדר: אבל עדיין צריך לעבור תהליך של מכרז, צריך אישור, צריך תקצוב.
אילן גילאון: לגבי אותם דברים במקרה הזה יש לנסות לקצר את משך הזמן.
<רות דיין מדר: אין ספק שהמטרה של כולנו היא לקצר את ההליכים ואף אחד לא מושך את ההליכים בכוח.
<רות דיין מדר: אני מדברת בשם מרכז השלטון המקומי, הרשויות המקומיות.
<רות דיין מדר: אין ספק.
אילן גילאון: היות ואני בא מן הדיסציפלינה הזאת אז אני מכיר שאת מה שאפשר לעשות באישורים של 3 חודשים אפשר לעשות גם ב-30 ימים, תלוי מה.
אילן גילאון: כאן יש מרכיב של תכנון ארוך-טווח מדי ואי אפשר, זה הרי לא אנושי.
אילן גילאון: אני לא יכול לדעת איפה לשים את הילד שלי.
<רות דיין מדר: אין ספק שהמטרה היא לקצר את התהליכים.
<רות דיין מדר: אין ספק שמשרד החינוך כבר עשה כברת דרך בתהליך וסייע לנו לקצר תהליכים.
אילן גילאון: מה שטליה דוד אומרת כאן, לפי מיטב ידיעתי, נכון, אפשר לעשות את זה.
<רות דיין מדר: צריך לוודא שמבחינה משפטית זה אפשרי.
אילן גילאון: אני רוצה "לגרד" חודש פה, חודשיים שם.
<נתי ביאליסטוק כהן: צריך לוודא שחוק התכנון והבנייה תומך בזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: כל רפורמת המרפסות הגדולה שמקצרת הליכים להיתרים לשטויות – זה באמת דבר חשוב שאפשר לעשות אותו מהר יותר.
אילן גילאון: אתה צודק, אבל זו צריכה להיות החלטה מערכתית.
אילן גילאון: אילן שי, לקראת הדיון הבא- - -
<אילן שי: זה לא בתחום שלנו.
אילן גילאון: בתחום שלכם לדבר עם הרשויות המקומיות כדי להביא הצעה.
אילן גילאון: זה כן בתחום שלכם, בוודאי.
<ערן טמיר: איפה שאפשר לקצר אז לקצר.
אילן גילאון: איפה שאפשר לקצר – מקצרים.
אילן גילאון: אף אחד לא רוצה דברים לא הגיוניים.
<בועז אחד העם: אני רוצה להוסיף לגבי תרגום לשפת סימנים.
<בועז אחד העם: בבתי ספר מזמינים אותי למשל לפגישה דחופה עם המורה בשביל לשים תרגום לשפת סימנים.
<בועז אחד העם: 30 ימים זה זמן ארוך מדי, אני רוצה לקצר את זה.
אילן גילאון: אתה חוזר שוב לנושא הקודם.
<אילן שי: זה לא בנושא הקודם, זה בנושא הנוכחי, אבל לדעתי זה לא מחייב קיצור.
<אילן שי: אם הורה צריך תרגום לשפת סימנים, הוא לא צריך 30 ימים לפני כל אסיפת הורים להגיש בקשה.
<אילן שי: הוא מגיש את הבקשה לפני שהילד שלו נרשם לכיתה א'.
<בועז אחד העם: אני לא מדבר על אירועים קבועים, לא לזה התכוונתי.
אילן גילאון: נדבר על זה בישיבה הבאה.
אלי אלאלוף: היום 13 בנובמבר 2017, כ"ד בחשוון התשע"ח.
אלי אלאלוף: השעה 9:11.
אלי אלאלוף: על סדר היום הצעת חוק הנכים.
אלי אלאלוף: אני רוצה להתחיל בברכה לאנשי משרד הביטחון שהעבירו לנו תיקונים והגדרות לא לועזיות לכל מיני נושאים שביקשנו מהם לעשות ולבדוק אותם.
אלי אלאלוף: אני שמח שהם תיקנו את זה, ואני אשמח שהם ידווחו על כך.
אלי אלאלוף: עוד לא עלה לתורה.
אלי אלאלוף: בבקשה, אני אשמח שתסבירו.
אלי אלאלוף: אנחנו ביקשנו להוריד את המילים "קוודרופלג" כדי שנבין בעברית מה זה אומר.
אלי אלאלוף: זה נעשה.
אלי אלאלוף: יש לי מסמך בו שמגובה בחוות דעת רפואית, וזה טוב יותר.
אלי אלאלוף: בבקשה, ערן יוסף.
<ערן יוסף: אני סגן היועץ המשפטי של משרד הביטחון.
<ערן יוסף: התבקשנו מהוועדה לבדוק את ההערות שעלו פה בפעם הקודמת מחדש את הנושא של זכויות שניתנות לנכי 100% - -
אלי אלאלוף: נפגעי ראש במיוחד.
<ערן יוסף: זה עוד לא נפגעי ראש.
<ערן יוסף: מדובר על משותקים, נפגעי חוט שדרה דווקא.
<ערן יוסף: הטענה הייתה שאנחנו רושמים בחוק ניסוח לועזי פרפלג וקוודרופלגיה שמייצר צמצום של הזכויות לעומת ההגדרות של הוועדות הרפואיות ומה שניתן בפועל.
<ערן יוסף: אז עשינו בדיקה בשני מישורים: א', במישור של הוועדות הרפואיות.
<ערן יוסף: נמצא פה יושב-ראש הוועדות הרפואיות שנתן חוות דעת שמסבירה בדיוק - -
אלי אלאלוף: מה שם הפרופ'?
<ערן יוסף: ד"ר אורי זנדבק.
<ערן יוסף: הוא הסביר בדיוק את ההבדלים – מה זה פרפלג ומה זה פרפרזיס, ומתי, לפי התקנות, ניתן כל דבר.
<ערן יוסף: הגענו למסקנה שבשיתוק ארבע גפיים יש סיטואציות שניתנת דרגת נכות 100% גם לא בשיתוק מלא, אלא בגדלים מסוימים שמפורטים בתקנות.
<ערן יוסף: אני לא ארחיב.
<ערן יוסף: זה רשום בנייר של ד"ר זנדבק.
<ערן יוסף: מצד שני בדקנו זכויות שניתנות בפועל, ומסתבר שנכים שעומדים בהגדרה 100% בגלל שיתוק מלא כזה או אחר מקבלים את הזכויות המלאות גם אם הרישום של הוועדה היה קוודרופרל או קוודרופלגיה.
<ערן יוסף: בעצם המחשוב של אגף השיקום לא עושה את ההפרדה בין המונחים האלה.
<ערן יוסף: לכן כיוון שמערכת המחשוב הקיימת והאופן שבו התשלומים בוצעו עד עכשיו לא עשו את ההפרדה, ובניגוד למה שכתוב בהוראות כי שם יש ההגבלה הזאת שרשמנו בחוק, אמרנו שנוריד את זה ונישאר עם ההגדרה העברית שמדברת על שיתוק כפוף לזה שאנחנו נצמדים לדרגת הנכות שנקבעה בוועדה.
<ערן יוסף: זה תנאי שבלעדיו אין.
<ערן יוסף: דרגת הנכות 100% פלוס השיתוק בגפיים תחתונות או גפיים עליונות, ארבע גפיים או כל אחד מהמקרים.
<ערן יוסף: החלטנו לוותר על המינוח הלועזי בסוגריים, ואנחנו יכולים לחיות עם זה בשלום.
אלי אלאלוף: מה אומרים החברים האחרים?
<רינת גולד גזית: זה בהחלט מה שדיברנו עליו.
<רינת גולד גזית: זה בהחלט מה שהצבענו עליו, וזאת בדיוק הבדיקה שביקשנו והתיקון שביקשנו.
<רינת גולד גזית: אני שמחה שהבקשה התקבלה, והתיקון התבצע.
<רינת גולד גזית: אני לא הבנתי עוד גם מהנייר מה בדיוק מתרחש בנוגע להמיפלגים.
<רינת גולד גזית: הבנתי גם שיש בעיה עם הקטועים המשולבים – קטועי גפה אחת וקטועי גפה תחתונה וגפה עליונה.
<רינת גולד גזית: זה משהו, שלפי מידע שהועבר אלי, יש הרבה מאוד מסמכים שמראים שבעבר הם קיבלו זכויות שהן שוות לזכויות של קטועי גפיים תחתונות.
<רינת גולד גזית: אם עושים בדיקה כללית להשוות את הזכויות של המשותקים ולבדוק מה עושים עם ההמיפלגים צריך ונכון לעשות בדיקה כזאת מה עושים עם הקטועים המשולבים.
<חזי משיטה: לגבי ההמיפלגיה הדו-צדדית ברור לנו שההגדרה שערן עבר עליה קודם תכניס לתוך המעגל הזה המיפלגיה דו-צדדית.
<חזי משיטה: ואין לנו בעיה עם זה.
<חזי משיטה: זאת הרחבה של מספר אנשים שאנחנו מאמינים שהנכות שלהם היא קשה.
<חזי משיטה: בפועל הם נכים ארבע גפיים וגם פגועי ראש, ואנחנו נכניס אותם למאגרים - -
אלי אלאלוף: גם צמחים?
<חזי משיטה: אנחנו בוחנים את זה.
אלי אלאלוף: למה שלא נבחן את זה עכשיו?
מאיר כהן: כמה יש כאלה שהם גם נכים ארבע גפיים וגם פגועי ראש?
<חזי משיטה: אנחנו מעריכים שיש לנו שישה כאלה.
טלי פלוסקוב: שישה?
טלי פלוסקוב: כלום.
<חזי משיטה: השאר המיפלגיה חד צדדית.
<חזי משיטה: בדרך כלל פגיעות ראש.
מאיר כהן: חד-צדדית ופגיעות ראש לא מקנה לו אותן זכויות?
<חזי משיטה: כי הוא 100% אבל יש לו זכויות אחרות.
אלי אלאלוף: למה העיתוי צריך להיות אחר כך ולא עכשיו?
<חזי משיטה: אני אומר – אלה עם ההמיפלגיה הדו-צדדית ייכנסו במסגרת התיקון שאנחנו עושים עכשיו.
<חזי משיטה: במסגרת של מה שערן אמר עכשיו - -
אלי אלאלוף: רק שנהיה סבלנים וזה ייכנס?
אלי אלאלוף: מה הזמן הזה ייתן לכם לבדוק?
אלי אלאלוף: למה שזה לא יהיה עכשיו?
<חזי משיטה: אין לנו בעיה כשהפרק הזה עובר להכניס את ההמיפלגיה הדו-צדדית שכפי שאמרתי בפועל הם משותקים ארבע גפיים ובנוסף הם פגועי ראש.
<חזי משיטה: זה הוגן והגון להכניס אותם.
אלי אלאלוף: עד הישיבה הבא אפשר שזה ייכלל?
אלי אלאלוף: אני מדבר על המסמך שביקשתם לא להפיץ.
אלי אלאלוף: לדעתי, על כל המסמך הזה צריך לקבל תשובה יותר הולמת.
אלי אלאלוף: אני מציע שתעשו את הבדיקות שלכם על כל המסמך שביקשתם לא להפיץ למרות שלא כתוב שהוא לא להפצה.
אלי אלאלוף: אבל זה הסכם ג'נטלמני.
אלי אלאלוף: נאמר לי שזה רק בשבילי.
אלי אלאלוף: אז אני שומר אותו לעצמי.
אלי אלאלוף: אני מכבד אתכם ואת הבקשה.
אלי אלאלוף: אני מציע שתעשו את הבדיקה, ותגמרו עד הישיבה הבאה את הנושא הזה, ונקבל תשובה סופית על כולם.
<חזי משיטה: אני רוצה לחדד, יושב-ראש הוועדה.
<חזי משיטה: לגבי המיפלגיה דו-צדדית ולגבי צמחים, לצערי, הם במצב קשה, ואנחנו נכניס אותם.
<חזי משיטה: לגבי המסמך שיש בידיך שמדבר על למעלה מ-100 פגועי ראש שאין אחד דומה למשנהו, והם לא משותקים בארבע גפיים וגם לא בשתי גפיים תחתונות בדרך כלל, אנחנו צריכים לעשות עבודה, ואנחנו עושים אותה יחד עם הביטוח הלאומי כדי לבחון לאיזה קטגוריות להכניס אותם.
אלי אלאלוף: אז תגמרו את זה עד הישיבה הבאה.
אלי אלאלוף: תבואו עם תשובה מלאה.
אלי אלאלוף: כי נראה לי שמי שהיום פגוע ראש, וארבע הגפיים שלו משותקות, והוא צמח מה ההבדל?
<ערן יוסף: זה בסדר, זה אנחנו עושים.
אלי אלאלוף: אז תעשו את הבדיקה הכוללת, ותגידו מה אתם רוצים לעשות, ומה אתם מעשים, ואז יהיה לנו קל יותר.
אלי אלאלוף: עד הישיבה הבאה תגמרו את זה.
אלי אלאלוף: אני לא מלחיץ יותר מדי.
אלי אלאלוף: יש לכם פה היועץ הרפואי ד"ר אורי זנדבק שהביע את דעותיו שהן לא סותרות את מה שאני אומר.
אלי אלאלוף: אז קחו את ההמלצה שלו או תאמתו.
אלי אלאלוף: אני לא נכנס לבדיקות שאתם עושים, אבל אני רוצה שתהיה עמדה חד-משמעית.
אלי אלאלוף: אני מאמין שהישיבה הבאה תהיה תוך חודש.
<ערן יוסף: אם ירצו לעשות כאן הרחבה יצטרכו גם תוספת תקציבית.
<ערן יוסף: אני לא חושב שזה ייכנס למסגרת החוק הנוכחי.
<ערן יוסף: מה שאנחנו מציעים כאן זאת נקודה ברורה שעליה אין לנו מחלוקת.
<ערן יוסף: למרות שיש הרחבה מסוימת הכנסנו אותה, וזה חלק מהנוסח הנוכחי.
<ערן יוסף: אנחנו מבקשים שזה לא יעכב את הליכי החקיקה ושלא יחכו לישיבה הבאה עד שנגמור את זה כי לא נגמור - -
אלי אלאלוף: שמעת אותי אומר את המילה "לעכב"?
אלי אלאלוף: הישיבה הבאה.
אלי אלאלוף: אנחנו היום.
אלי אלאלוף: יש לנו שלוש שעות.
אלי אלאלוף: לא נגמור את החקיקה.
אלי אלאלוף: אז עד הישיבה הבאה תבואו עם עמדה ברורה.
אלי אלאלוף: אמרו לי הערה שאני מקווה שזה לא נכון.
אלי אלאלוף: אמרו לי שהאנשים האלה שנפגעו כל כך קשה לא ידעו להגן על עצמם.
אלי אלאלוף: אני מקווה שהצעת החוק הזאת תאפשר לנו להפסיק לנצל את החולשה של הנפגע, ואתם כגוש שמשרת אותו – כי אתם אמורים לשרת את האנשים הנפגעים, לא לשכוח את זה – אתם צריכים להגיד לו מה מגיע לו בלי שום מאבק מצדו.
אלי אלאלוף: מספיק הסיפור של המאבק כדי לקבל זכויות.
אלי אלאלוף: זכויות מקבלים אוטומטית.
אלי אלאלוף: אני מאוד מעריך את המאבק שלכם לחסוך בכספי מדינה וכולי.
אלי אלאלוף: תיתנו למקומות אחרים שאתם יודעים שקיימים.
<חזי משיטה: ברשותך, היוזמה להתחיל בבדיקה של פגועי הראש - - - מתוך ההבנה של מה שאתה אומר; לא של חיסכון, אלא כדי לתקן עוול.
אלי אלאלוף: אתה רוצה שאני אגיד שזה בזכותך?
<חזי משיטה: לא, לא.
אלי אלאלוף: כי זה אמת.
<חזי משיטה: אבל אני רק רוצה להגיד שגם אם הארגון וגם בהסכם שנעשה הדבר הזה אמור להיות בסיום החקיקה הזאת.
<חזי משיטה: יש למעלה מ-100 אנשים פגועי ראש בפגיעות שונות.
<חזי משיטה: אנחנו צריכים לעשות עבודה.
<חזי משיטה: זה ייקח, כנראה, יותר מחודש.
<חזי משיטה: אנחנו צריכים לשתף פעולה עם הביטוח הלאומי.
<חזי משיטה: יש לזה משמעות גם - - - שאנחנו עושים את זה.
<חזי משיטה: יש אי הסכמות בין הרופאים השונים.
<חזי משיטה: התחלנו בעבודה, לא המתנו למרות שהדבר הזה אמור להיות בגמר החקיקה הזאת.
<חזי משיטה: אנחנו עושים אותה כי אנחנו חושבים שצריך לתקן את העוול לנפגעי ראש, כמו שאמרת, שיש להם גם נכות פיזית קשה, והם גם פגועים בראש.
<חזי משיטה: הם 100% , הם מקבלים תנאים.
<חזי משיטה: יש כאלה שמקבלים תנאים טובים יותר.
<חזי משיטה: צריך לראות מה אפשר לעשות הלאה.
<רינת גולד גזית: אני מבקשת לציין שוב שאני מברכת על הבדיקה המחודשת של הזכויות של המשותקים.
<רינת גולד גזית: אבל קיימים עיוותים מקבילים גם בנושא זכויות הקטועים.
<רינת גולד גזית: אם מרימים את הכפפה ועושים עבודה כזאת ראוי לעשות גם - -
אלי אלאלוף: כשנגיע לסעיפים הבאים נעיר את ההערות ונטפל בזה.
אלי אלאלוף: היועץ הרפואי, היועצת המשפטית דווקא אומרת שאולי יש לך להוסיף הערות.
<אורי זנדבק: אין לי מה להוסיף.
<אורי זנדבק: אני גם חושב שלא צריך לשלוף תשובות מהמותן, אלא לבדוק.
<אורי זנדבק: נאמר שהאגף יבדוק.
<אורי זנדבק: אין לי מה להוסיף על זה.
<עידן קלימן: בוקר טוב, אני עידן קלימן, יושב-ראש מחוז תל-אביב.
<עידן קלימן: בעניין החבלה המוחית של פגועי ראש הסיטואציה היא ברורה מאוד, היא הרבה יותר שנים ממה שאומרים.
<עידן קלימן: אני, לפחות, מעל ארבע שנים מתכתב לא עם ראש האגף הנוכחי, אבל עם ראש האגף הקודם.
<עידן קלימן: אני גם הוצאתי מסמך מאוד ברור על ההמיפלגים.
<עידן קלימן: זאת קבוצה, כמו שאדוני רמז, ואני חושב שאני עומד מאחורי זה שאמרתי לך את זה – שבניתוח של העבר לא ההנהגה הנוכחית של הארגון, אלא הרבה לפני כן, כבר משנות ה-70, זאת קבוצה שלא יוצגה כראוי, לא ידעה לעמוד על זכויותיה.
<עידן קלימן: אין שום הבדל ברמה היומיומית בין משותק 100% להמיפלג לבין חבלה מוחית.
<עידן קלימן: להפך, הם הרבה יותר נדרשים לעזרה.
<עידן קלימן: זאת הזדמנות שאסור לפספס כי זה אנשים שלא יודעים לדאוג לעצמם, לא יכולים לדאוג לעצמם, ומוצאים את עצמם אחרי שההורים שלהם הולכים לעולמם בידיים זרות של מלווים שהם תלויים בהם ובגורל שלהם.
<עידן קלימן: מאוד חשוב שהאגף ייקח עליהם אחריות מלאה, אפילו יותר ממה שהוא לוקח על פרפלגים כמוני, אדוני.
<עידן קלימן: כי כמו שאני יודע עכשיו לייצג את עצמי הם לא יכולים.
<עידן קלימן: ואם אפשר היה לתת המחשה לזה אז אם פרפלגים כמוני וכמו ידידי פה 100% אז הם צריכים להיות 100% .
<עידן קלימן: איפשהו מישהו פספס את זה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה נאמר.