GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילן שי: אני חושב שמהבחינה הזאת אנחנו יותר גמישים מאשר גורמים אחרים בהכרה בצורך.
אילן גילאון: אבל יכול להיות שאחריכם יבואו אחרים שיהיו פחות גמישים מכם.
<אילן שי: זה קיים בחוזר מנכ"ל.
<אילן שי: זו לא תור שבעל פה.
אילן גילאון: אני חושב שזה מספק, אז בואו לא נתעכב על זה כרגע.
<אביבית ברקאי אהרונוף: אם מתוכננת רשימה של מומחים לפי מוגבלויות, שזה לא ייקבע בחוזר מנכ"ל אלא בתקנות בדיוק כמו מוגבלות בראייה ומוגבלות בשמיעה, על מנת שניתן יהיה להעיר על המומחים שמשרד החינוך מתכוון לקבוע.
<אילן שי: בשביל זה צריך לקבל גם את העמדה של משרד הבריאות.
<אילן שי: אני לא מכיר שזה נקבע בתקנות, גם במשרד הבריאות זה קיים בחוזר מנכ"ל שלו.
אילן גילאון: מה היתרון?
<אילן שי: זה לא מה שהם כתבו פה.
<אילן שי: פה הם כתבו - - -
<רויטל לן כהן: כדי שזה יבוא לשולחן הזה.
<אילן שי: בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות קבעו שצריך לקבוע הוראות ביחס לליקויי שמיעה, ליקויי ראייה ומוגבלויות אחרות.
<מרים בר ניר: בחוק השוויון הוא חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות, קבעו שאנשים עם מוגבלות הם עם מוגבלות פיזית, שכלית, קוגניטיבית ונפשית.
<מרים בר ניר: אתם לקחתם רק את החושית והכנסתם את זה כאן.
<מרים בר ניר: מבחינת נציבות השוויון לא לקחו את שני החוקים החושיים אולי בגלל זה - - -
אילן גילאון: למה, מרים?
<מרים בר ניר: הוא אומר שהנציבות ביקשה מהם לפריד את הנכויות החושיות וכל השאר יהיה כל השאר.
אילן גילאון: אף אחד לא אמר את זה.
<ערן טמיר: הוא לא אומר את זה, מרים.
<מרים בר ניר: זה מה שהוא אמר כי אתם ביקשתם להפריד.
אילן גילאון: מה שאת מציינת מתוך חוק שוויון זכויות, את לגמרי צודקת.
אילן גילאון: אני מכיר קצת את החוק הזה, כידוע לך, וזה נכון.
אילן גילאון: זה בכל התחומים הללו ולכן אני רוצה להיות מכוסה מאדם שיש לו פוביה מיתושים ועד - - -
<מרים בר ניר: לכן זה לא כיסוי כאן כי יש התעלמות בהנגשה.
אילן גילאון: ממה?
אילן גילאון: ממי?
<מרים בר ניר: מקבוצה גדולה של אנשים.
<מרים בר ניר: הם לא קיימים, הם שקופים, לא רואים אותם, לא שומעים אותם, גם לא ינגישו אותם כי יגידו - - -
אילן גילאון: מיהם האנשים האלה?
<מרים בר ניר: נכי הנפש.
<מרים בר ניר: למה הם לא רשומים כאן?
<מרים בר ניר: למה ראייה ושמיעה כן?
<מרים בר ניר: אני רוצה את כולם, את כולם ולא להגיד אחרים ונכויות וזה לא שולי.
<מרים בר ניר: זה לא איזה משהו נדיר.
<מרים בר ניר: בגיל 16 יש הרבה ילדים שמתחילים לפתח בעיות - - -
אילן גילאון: קודם כל, במהות את צודקת.
אילן גילאון: אני לא רואה את הבעיה בניסוח, אבל יש לכם רעיון לניסוח שקובע לגמרי שמדובר בפיזיקה, מדובר בקוגניציה ומדובר בנפש?
<מרים בר ניר: זה צריך להיות רשום כאן.
<ערן טמיר: זה רשום, מרים.
<מרים בר ניר: זה לא רשום.
אילן גילאון: תקרא איפה זה רשום במקום להגיד לה שזה רשום.
<אביבית ברקאי אהרונוף: - - - סעיף כללי.
<אביבית ברקאי אהרונוף: יש סעיף כללי, אז שיחול על כולם ובאמת יאפשר להביא חוות דעת מכולם.
<אביבית ברקאי אהרונוף: אם רוצים להגביל את זה אחרי זה בחוזר המנכ"ל, אז בבקשה שהדברים יובאו לכאן.
<ערן טמיר: הוא מאפשר את זה.
<ערן טמיר: זאת לא הבעיה.
אילן גילאון: ערן, אני רוצה להתקדם.
אילן גילאון: אם לא בעיה, אז תקרא איפה לא הבעיה.
אילן גילאון: אם תהיה בעיה – תתקנו את הניסוח.
אילן גילאון: אני לא רואה את זה - - -
<ערן טמיר: כמו שאני מבין, כשמישהו חושב שצריך לתקן את זה ככה - - -
<ערן טמיר: התקנות האלה מכוח החוק עוסקות בכל סוגי המוגבלות.
<ערן טמיר: את זה עברנו מזמן, גם משרד החינוך מקבל את זה.
<ערן טמיר: אמנם פעם, באמת מזמן, משרד החינוך טען שזה לא ככה.
<ערן טמיר: אבל החוק מתייחס לכל המוגבלויות.
<ערן טמיר: שתיים, כבר הייתה פה החלטה של הוועדה שהולכים לפי רשימה של צרכים ולא לפי רשימות של תוספות של לקויות.
<ערן טמיר: זה דבר שני.
<ערן טמיר: דבר שלישי, בעיני הבעיה של מרים היא בעיה עקרונית והיא לא בתקנות האלה.
<ערן טמיר: פה בתקנות אין מה לכתוב שהבקשה תלווה בחוות דעת של פסיכולוג כי לא תמיד גם פסיכולוג מתאים.
<ערן טמיר: לפעמים זה יכול להיות אפילו מרפא בעיסוק שמכיר את הנער או את הנערה ויודע אלו התאמות הם צריכים.
<ערן טמיר: מה שאומר לך אילן שי, זה מבחינת משרד החינוך לא רק פה כי בסופו של יום אלה תקנות לאנשים עם מוגבלות, וכדי להגיד אם לאדם יש מוגבלות זאת הפרקטיקה שלהם.
<ערן טמיר: לא בטוח שזו הפרקטיקה הנכונה, אבל הם מסתמכים על הנחיות של משרד הבריאות.
<ערן טמיר: אם הבנתי אותך, את אומרת שמשרד הבריאות כבר מקבל אבחונים או חוות דעת של פסיכולוגים ולא רק פסיכיאטרים.
<ערן טמיר: זה מה שאמרת, נכון?
<מרים בר ניר: נכון.
<מרים בר ניר: ופסיכותרפיה.
<ערן טמיר: מה שהיא אומרת, אילן, וזאת ההצעה הפרקטית שלי, זה לא קשור לתקנות האלה, התקנות מאפשרות עכשיו למי שמגיש את הבקשה להגיש איזה נייר שהוא רוצה מאיזה מומחה שהוא רוצה.
<ערן טמיר: הבעיה היא מה הם מקבלים.
<ערן טמיר: מה שהם מקבלים לא קשור רק לנגישות ולהתאמות, זה קשור לכל הזכויות בהקשרים של ילד עם מוגבלות כלשהי, נער או נערה.
<ערן טמיר: אילן, אני מציע שנקבע כבר עכשיו יחד עם - - - יחד עם משרד הבריאות, יחד עם האנשים שלכם, ישיבה בנושא הזה ונקדם את הסיפור הזה כי בינינו, לפי מה שקורה פה, אני לא יודע מתי יהיו תקנות.
<ערן טמיר: אבל אתה סיפור שמרים מעלה - - -
אילן גילאון: אבל אם מרים פנתה אליכם, למה אתם כבר לא מתחילים לסכם דברים וכל פעם אני מגיע לפה לישיבה כדי לקיים עוד ישיבה?
<ערן טמיר: כי יש פה התעקשות להכניס את הדברים לתקנות.
<ערן טמיר: אני חושב שזה לא - - -
אילן גילאון: אמרתי שאני רוצה שיהיה לי ניסוח כזה ששום דבר לא נופל - -
<ערן טמיר: הניסוח מלא.
אילן גילאון: - - שום ז'אנר לא נופל - - -
<ערן טמיר: משרד החינוך בחר שבפרוצדורות שהוא מתאר פה בתקנות הוא מתייחס באופן מפורט דווקא לאנשים עם מוגבלות בשמיעה ואנשים עם מוגבלות ראייה, ושם הוא מבקש מעורבות של אנשי מקצוע.
<ערן טמיר: בעיני זה מיותר, הייתם יכולים גם להוציא את זה.
<ערן טמיר: תשקלו אם להוציא את זה, זה בסמכות שלכם גם ככה, אפשר להוציא את זה.
אילן גילאון: מההן אתם לומדים את הלאו וזה לא טוב שזה יהיה.
<ערן טמיר: - - - אני לא בטוח שזה עוזר - - - אני לא בטוח שזה גם משנה משהו.
<ערן טמיר: חבל על הזמן של כולנו בהקשר הזה, לדעתי.
<אילן שי: אני מקבל את ההצעה - - -
אילן גילאון: אני מבקש מכם, כל עורכי הדין פה, אתם באמת סוללה רצינית, תמצאו הגדרה כוללת למה שנקרא מוגבלות במטריצה רב ממדית.
אילן גילאון: אני רוצה לדעת שכשאני אומר - - -
<ערן טמיר: לא צריך את זה.
אילן גילאון: כמו שאלה המציאו מתווה, אני רוצה מילה כזאת.
<אביבית ברקאי אהרונוף: צריך למחוק את המילה "אחרת" מ-3א וזהו.
<אייל לב ארי: - - - החינוך המיוחד וזהו.
אילן גילאון: כל פעם אנחנו נקלעים לאותה סיטואציה.
אילן גילאון: לא הבנתי איך התקדמנו, אבל תתקדם.
אילן גילאון: על זה צריך דיון נוסף, אני מבין, על מה שדיברתם כאן כרגע.
<ערן טמיר: על הנושא של פסיכולוג לעומת פסיכיאטר?
<ערן טמיר: זה בכלל לא בתקנות האלה.
<ערן טמיר: זה קשור - - -
אילן גילאון: עכשיו תתקדמו לפי סעיפים, אני מבקש.
אילן גילאון: זה קשור לסעיף הבא שאנחנו דנים בו?
<בועז אחד העם: קשור לסוגיה הזו.
אילן גילאון: את הסוגיה הזאת סיימנו.
אילן גילאון: הם סיכמו מה לעשות, תצטרף לסיכום אתם.
<בועז אחד העם: אפשר?
אילן גילאון: אפשר, אבל אני לא דן בזה יותר כרגע כי הנושא הזה צריך להתלבן מחדש, אז אין טעם שנדבר על זה שוב ושוב.
<ערן טמיר: איזה נושא?
אילן גילאון: מה שאמרת שתשבו עם מרים.
<ערן טמיר: זה לא קשור - - -
אילן גילאון: הבנתי שזה לא קשור.
אילן גילאון: ערן, אני לא צריך שידברו עוד פעם על מה שלא קשור.
אילן גילאון: זה הכול, לכן אני רוצה לגעת בסעיפים.
<אייל לב ארי: לבקשת משרד החינוך לא נדון ב-5 ו-6.
<אייל לב ארי: נעבור לעמוד 3 למטה באמצע, הסתייעות בחיית שירות.
<ערן טמיר: אתם לא דנים עכשיו כי אתם עושים על זה - - -
אילן גילאון: אז על מה אפשר לדון היום ולסיים?
<אייל לב ארי: על סעיף 12א.
אילן גילאון: 12א, בבקשה.
<טליה דוד: אייל, מה עם הערר והשימוע.
אילן גילאון: אתם רוצים להתחיל את הוויכוח לפני שמשהו התחיל.
אילן גילאון: אני לא יכול ככה.
אילן גילאון: אני מבקש שנקרא ולמי שיש הערות – שיאמר את הערותיו רק לסעיף ולא הגיגים אחרים.
<אייל לב ארי: ההסתייעות בחיית שירות.
<אייל לב ארי: אנחנו מציעים כרגע את הנוסח המתוקן גם בעקבות הדיון של הוועדה לפני שני דיונים וגם עוד נקודות נוספות שיכולות להתפתח כאן.
אילן גילאון: אתה יכול להגיד מה היה ומה תוקן כדי שיהיה ברור לכולי עלמא.
<אייל לב ארי: אני אגיד בדיוק מה היה ומה תוקן.
<אייל לב ארי: הנוסח שהיה בפני הוועדה קבע את הכלל שחיית שירות נכנסת למוסד החינוך, הכלל שמאפשר למנהל לאסור את כניסת חיית השירות אם בכניסה יש כדי להוות סכנה בריאותית או לפגוע בתנאי התברואה.
<אייל לב ארי: אם נאסרה הכניסה, הבעלות על מוסד החינוך לא תישא באחריות לטיפול בחיית השירות ושהתלמיד עם המוגבלות הוא זה שאחראי לרווחת חיית השירות בזמן שהותה.
<אייל לב ארי: זה מה שהיה בפני הוועדה בדיון הקודם.
אילן גילאון: מה התיקון?
<אייל לב ארי: התיקון בעקבות הדיון שהיה בוועדה כדלקמן: "12א.
<אייל לב ארי: (א) בעלות על מוסד חינוך תאפשר לתלמיד עם מוגבלות להסתייע בחיית שירות במוסד החינוך ובפעילות חינוכית.
<אייל לב ארי: " זה בעצם הכלל כשהחיה נכנסת.
<אייל לב ארי: "(ב) על אף האמור בתקנת משנה (א) רשאי מנהל מוסד החינוך, באישור המפקח ולאחר שזה התייעץ עם מורשה לנגישות השירות, לקבוע כי למוסד החינוך, או למקומות מסוימים במוסד החינוך, לא תותר כניסת חיית השירות, באופן קבוע או בהתקיים תנאים מסוימים, אם יש בכניסתה כדי להוות סכנה בריאותית או לפגוע בתנאי התברואה החיוניים.
<אייל לב ארי: נשארו שני השסתומים הראשונים שניתן יהיה לאסור את כניסת החיה למוסד או למקומות מסוימים בו רק אם הכניסה - - -
אילן גילאון: זו ברירת המחדל.
<אייל לב ארי: יש את הסכנה לבריאות או פגיעה בתנאי תברואה חיוניים.
<אייל לב ארי: לאור הדיונים שהיו בוועדה, זה גם היה תוך כדי הדיון בוועדה, הוספנו עוד גורם נוסף שיבקר את החלטת מנהל מוסד החינוך.
<אייל לב ארי: זה יהיה עוד אישור של מפקח יחד עם התייעצות מורשה נגישות שירות.
אילן גילאון: זה לפי ההערות שנשמעו כאן.
<אילן שי: רצינו לשנות למדריך מחוזי ממתי"א.
<אייל לב ארי: מי זה המדריך המחוזי הזה?
<רויטל לן כהן: זה יהיה כמו מומחית השילוב שאני לא מרשה לה להתקרב לאלעד.
<אילן שי: זה אחד הגורמים במתי"א שהיו - - -
אילן גילאון: הוא הגורם במקום המפקח?
<אילן שי: לא במקום המפקח.
<אילן שי: במקום מורשה נגישות לשירות.
אילן גילאון: למה במקום מורשה לנגישות השירות?
<אילן שי: זה גורם שמעבר למפקח שהרבה פעמים הוא מפקח חינוך רגיל ולא מכיר, זה גורם בתוך משרד החינוך שיש לו היכרות טובה יותר עם תחום הנגישות.
אילן גילאון: תיקח את מומחה הנגישות ותשים אותו במתי"א והכול בסדר.
<רויטל לן כהן: בתוך הרשות המקומית אני מסכימה שתשלם את השכר של מומחה הנגישות שלי, איך זה?
<רויטל לן כהן: נכון?
<רויטל לן כהן: הנה, חסכתי משכורת.
אילן גילאון: קדימה, תמשיך.
<קריאה: אייל, הוסיפו עוד קטע של שהיית - - -
אילן גילאון: זו הכבדה.
אילן גילאון: אלה תיקונים שנטחנו פה.
אילן גילאון: תסלחו לי, אי אפשר לחזור.
אילן גילאון: יש לך הערה על זה?
<בועז אחד העם: כן.
<בועז אחד העם: כדי להוות סכנה בריאותית או לפגוע בתנאי התברואה החיוניים באופן מידי וברור.
<קריאה: או סכנה בריאותית ממשית.
<בועז אחד העם: כי אחרת זה משאיר פתח רחב מדי.
אילן גילאון: זה משאיר אחרי זה דיון מה זה בריאותי, מה זה ברור - - -
<אייל לב ארי: אנחנו ניכנס עוד יותר - - -
אילן גילאון: חבר'ה, תסבכו עוד קצת כדי שלא נבין אחד את השני.
אילן גילאון: דרך אגב, אחד הדברים בנגישות: דברו פשוט.
אילן גילאון: אני מאוד מבקש מכם אל תוסיפו כל פעם עוד דברים כדי שזה עוד יותר יסבך את הפרשנות.
<אייל לב ארי: "(ג) נאסרה או נמנעה כניסת חיית שירות למוסד חינוך או למקומות מסוימים במוסד החינוך, כאמור בתקנת משנה (ב), לא תישא הבעלות על מוסד חינוך באחריות לטיפול בחיית השירות בזמן שהייתו של תלמיד עם מוגבלות בתחומי מוסד החינוך; נאסרה או נמנעה כניסת חיית השירות למוסד החינוך, יספק מוסד החינוך מקום לשהיית חיית השרות באותו זמן, וכן יספק לתלמיד עם המוגבלות התאמת נגישות חלופית; (ד) מוסד החינוך לא יהיה אחראי לדאוג לרווחתה של חיית השירות בזמן שהותה במוסד החינוך.
אילן גילאון: אייל, דבר יותר חזק, אני לא שומע אותך מפה.
<אייל לב ארי: סליחה.
<אייל לב ארי: להמשיך או לקרוא - - -
אילן גילאון: תמשיך כמו במכירה פומבית.
<אייל לב ארי: "איסור כפל תקציב או כפל התאמה" – זו תקנה שכבר קראנו לפני מספר דיונים, אבל לאור בקשת הנציבות והסכמת משרד החינוך הוספנו אבחנה או קביעה שלא יראו ככפל התאמה הנגשה של מספר מוסדות חינוך בהם לומד התלמיד, אם התלמיד לומד בשני מוסדות חינוך או יותר במקביל, ובלבד שניתן אישור של מפקח משרד החינוך ללימודים במוסד חינוך נוסף.
<רויטל לן כהן: אדוני, אמרתי את זה גם בפעם הקודמת ואני חוזרת ואומרת.
<רויטל לן כהן: יש לנו בבית הספר תלמידה, ואני יודעת את זה על עוד אבל המקרה, שהיא בכיתה ז' והיא אנאלפביתית לחלוטין כי משרד החינוך מתעקש לא לתת למה מה שהוא קורא לו כפל הנגשה.
<רויטל לן כהן: היא צריכה גם ערכה לילדים עם מוגבלות קשה בראייה – יש לה סרטן שלוחץ על עצבי הראייה – והיא צריכה גם טמ"ס נייד.
אילן גילאון: מה זה טמ"ס?
<רויטל לן כהן: טלוויזיה במעגל סגור.
<רויטל לן כהן: אמרו: את יכולה או את הנייד או את הנייח כי מבחינתם זה כפל.
<רויטל לן כהן: זה לא כפל, אלה שני דברים שונים שהיא צריכה לשני אופנים שונים של למידה.
<רויטל לן כהן: התוצאה היא שבכיתה ז' היא אנאלפביתית.
<אילן שי: זו לא ההוראה הזו.
אילן גילאון: זו לא ההוראה הזאת אבל אני מקווה לא קיים דבר כזה.
אילן גילאון: תבדוק במה דברים אמורים.
<רויטל לן כהן: בוודאי שקיים כי הם אומרים: אין כפל תקציב.
אילן גילאון: זה לא כאן.
<רויטל לן כהן: זה זה אדוני.
<רויטל לן כהן: "לא יינתנו לאדם התאמה זהה או כפל תקציב בשל אותה התאמה".
<רויטל לן כהן: מבחינתם זה זו התאמה לילדה עם מוגבלות בראייה ולכן - - -
אילן גילאון: אבל זו לא אותה התאמה.
אילן גילאון: מה שאת אומרת זו לא אותה התאמה.
<רויטל לן כהן: אבל הם קוראים לזה אותה התאמה.
<רויטל לן כהן: הם אומרים שזאת התאמה לראייה ולכן זו אותה התאמה.
<רויטל לן כהן: הם לא מסתכלים על המכשיר, הם מסתכלים על המטרה.
<אילן שי: את מדברת על התאמות מכוח התקנות האלה.
<אילן שי: הסעיף הזה עוסק במקרה שנתנו התאמות מכוח חוק אחר, מכוח הוראה אחרת, מכוח הוראה שבחוק הביטוח הלאומי או מכוח הוראה בחוק חינוך מיוחד – אז לא יתנו גם מכוח החוק הזה.
אילן גילאון: הוא אומרת שהילדה לא מורשית להביא גם את זה וגם את זה.
<ערן טמיר: כבוד יושב-ראש הוועדה.
<ערן טמיר: אנחנו לא עוסקים כרגע במקרים פרטניים, בואו נתקדם עם החקיקה.
אילן גילאון: היא טוענת שכאן אתה בעצם - - -
<ערן טמיר: אז מה לכתוב?
<רויטל לן כהן: כשכותבים "כפל תקציב בשל אותה התאמה", צריך שיהיה ברור שאנחנו לא מדברים על אותה התאמה, התאמת ראייה, אלא לו יתנו לה שתי ערכות אותו דבר.
<ערן טמיר: אין צורך, זו אותה התאמה.
<ערן טמיר: אותה התאמה, זאת אומרץ אותו טמ"ס.
<אייל לב ארי: זהה, זהה.
<ערן טמיר: זאת הפרשנות.
<ערן טמיר: יש הגדרה של התאמות בחוק שחלה גם כאן.
<ערן טמיר: אין יותר מזה, אי אפשר לכתוב את זה עכשיו יותר מזה.
<ערן טמיר: מה שאת מתארת נשמע על פניו, בלי להיכנס לפרטים, כסתירה ולא כעומד – אם יהיו תקנות, אז אפשר יהיה להגיד שמה שהם עושים זה לא בסדר.
<בועז אחד העם: רויטל, כתוב "אותה התאמה", זאת אומרת שמה שאת אומרת זה משהו אחר, אלה שתי התאמות שונות שהם טוענים שהן לא - - -
<רויטל לן כהן: תכתוב התאמה זהה או כפל - - -
<ערן טמיר: כתוב התאמה זהה.
<רויטל לן כהן: כשאתה כותב "אותה התאמה", הם בודקים את זה לפי המטרה.
<רויטל לן כהן: כשכותבים פה אותה מטרה, משרד החינוך מסתכל על המטרה לשמה נתנה ההתאמה.
אילן גילאון: אבל זה כתוב כאן.
אילן גילאון: אני לא מבין מה את רוצה.
<ערן טמיר: איפה כתוב פה "מטרה"?
<רויטל לן כהן: הם מפרשים את זה ככה.
<ערן טמיר: אבל פה כתוב "התאמה זהה" - - -
<רויטל לן כהן: פו כתוב: "או כפל תקציב בשל אותה התאמה".
<ערן טמיר: אותה התאמה, זה כשהיא זהה.
<ערן טמיר: זאת אותה התאמה.
<רויטל לן כהן: אז תכתוב בשל התאמה זהה.
אילן גילאון: תכתוב בשל התאמה זהה.
אילן גילאון: זה לא משנה - - -
<רויטל לן כהן: ערן, זה לא אני ככה - - -
<ערן טמיר: אבל כתוב "התאמה זהה".
אילן גילאון: אז תכתוב זהה.
<ערן טמיר: התאמה זהה או כפל תקציב של אותה התאמה זהה.
<ערן טמיר: בסדר?
אילן גילאון: תכתוב זהה.
<ערן טמיר: - - - עוד מילה - - -
אילן גילאון: זה מזמין.
אילן גילאון: מה שאתם עושים כאן זה בדיוק מה שמזמין.
אילן גילאון: אין לי זמן, זה מיותר.
<אייל לב ארי: אנחנו עוברים לתוספות.
<אייל לב ארי: בשלב הזה התוספות מחולקות לפי סוגי מוגבלויות.
<אייל לב ארי: התוספת הרביעית היא מוגבלות ראייה, החמישית מוגבלות שמיעה.
<אייל לב ארי: התוספת השישית לכל שאר המוגבלויות.
אילן גילאון: זו הקראה חדשה?
אילן גילאון: הקראנו את זה, לא?
<רויטל לן כהן: הצענו לאחד אותן - - -
<אייל לב ארי: הכוונה הכללית של הוועדה עד כה הייתה לא ליצור רשימות נפרדות או אבחנות מבחינת ההתאמות בין המוגבלויות.
<אייל לב ארי: בנוסח שהוגש על ידי משרד החינוך יש את ההפרדה הזאת.
<אייל לב ארי: השאלה אם משרד החינוך רוצה להישאר בהפרדה הזאת מבחינת התוספות, ואז מה הרציונל, או שמבחינת משרד החינוך אפשר ליצור רשימה מאוחדת?
<אילן שי: העמדה שלנו היא שאנחנו מעדיפים שיהיו 3 תוספות נפרדות.
<אייל לב ארי: למה?
<אילן שי: מבחינת התקנות, התוספת ככלי שמאפשר מתן מענה יותר מדויק ויותר מתאים לכל אחד מסוגי המוגבלויות.
<אילן שי: יש יתרון ל-3 תוספות נפרדות.
<אילן שי: זה יאפשר מן מענה יותר מתאים לצרכים של תלמידים עם מוגבלות ראייה ושמיעה.
<אילן שי: התקנות הן כלי עבודה עבור מי שמכינים את הבקשות, מי שמאשרים אותן.
אילן גילאון: לא הבנתי מה זה משנה.
אילן גילאון: בפרקטיקה, למה זה משנה?
<אייל לב ארי: אם יהיו תוספות נפרדות או לא?
<אייל לב ארי: מה אתה מעדיף, רשימה אחת?
אילן גילאון: אני מעדיף שכל דבר יקבל את המענה שלו ולא אכפת לי איך הוא כתוב כאן.
אילן גילאון: שהכול יהיה מכוסה.
אילן גילאון: אם זה משאיר משהו בחוץ, זה משנה לי.
אילן גילאון: אם זה לא משאיר שום דבר בחוץ, לא אכפת לי.
<רויטל לן כהן: משאיר, משאיר.
אילן גילאון: משאיר?
אילן גילאון: בואו נדבר על מה שמשאיר.
אילן גילאון: על הצרכים אנחנו מדברים וללא על - - -
<ערן טמיר: הגישה שהתקבלה היא שלא הולכים לפי הגדרות של סוגי מוגבלות אלא הולכים לפי הצורך.
<ערן טמיר: לכן, אם הצורך של אדם לקבל משהו היה מקובל לחשוב שהוא מתאים לסוג מגבלה אחת אבל הוא בעצם צריך אותו בגלל סוג מגבלה אחרת, שלא תהיה חלוקה כזאת.
אילן גילאון: אבל הצורך לא מעניין אותו הגרם.
אילן גילאון: הגרם לא מעניין אותו.
<ערן טמיר: אבל החלוקה פה היא לפי סוג המוגבלות.
<ערן טמיר: למשל, כשהוא היה בתקנות השירות הכלליות זה נפסל והוועדה הזאת החליטה שזה חייב להיות בלי להצמיד התאמה לסוג מסוים של מוגבלות ואנחנו חושבים שזה נכון כי מה שחשוב זה הצורך.
<ערן טמיר: פה הולכים לא לפי הצורך אלא לפי כותרת המוגבלות וזה דבר שפשוט - - -
<רויטל לן כהן: ומנוגד לחוק.
<ערן טמיר: עדיף לעשות את זה ברשימה אחת.
<ערן טמיר: דרך אגב, היא גם תהיה יותר קצרה.
אילן גילאון: אותי רק מעניין שלא ייצאו דברים החוצה.
<אייל לב ארי: רשימה אחת.
אילן גילאון: תעשו רשימה אחת ושלום.
אילן גילאון: אני מקווה מאוד שזה לא יפגע בפרקטיקה של ההכנה ושל - - - הדברים.
<אילן שי: יש לנו הצעה נוספת, לאחד את כל אותן מוגבלויות שמופיעות בכמה מהתוספות לרשימה אחת ואז להכין תוספות קצרות יותר של התאמות שהן ייחודיות - - -
<רויטל לן כהן: תעברו לשפה של צרכים.
<רויטל לן כהן: הילדים הם עם רב מוגבלויות, הצרכים שלהם לא נגזרים מהאבחון, הם נגזרים ממה שהם צריכים, ממי שהם.
<ערן טמיר: אילן, השיקולים שאתה מתאר הם לא שיקולים של חקיקה.
<ערן טמיר: הם שיקולים של פרקטיקה של העבודה שלכם.
<רויטל לן כהן: של נוחות של משרד החינוך.
<ערן טמיר: את זה אתם יכולים לעשות אחר כך איך שתרצו.
<ערן טמיר: אבל בחקיקה, לעשות את זה תחת כותרות ואז מישהו עם מוגבלות של לקות למידה חמורה צריך תוכנת הקראה ולא יתנו לו כי זו לא בדיוק הכותרת - - -
<קריאה: או כיתות אקוסטיות - - -
<ערן טמיר: בסופו של יום, ההחלטה היא שלכם.
<ערן טמיר: השאלה איך אתם עושים את זה - - -
אילן גילאון: אני רוצה להיות ערוך כך שאף אחד לא יצטרך להוכיח כלום.
אילן גילאון: שמה שכל יצטרך, יוכל להשתמש.
אילן גילאון: זה האידאל.
<בועז אחד העם: אני רק רוצה לומר שחסרה פה שולמית כהן המפקחת.
<בועז אחד העם: היא מתנגדת לרשימה המאוחדת.
אילן גילאון: אתה רוצה ללכת להביא אותה עכשיו?
<בועז אחד העם: אני רוצה להסביר.
<בועז אחד העם: אצלה זה מחולק.
<בועז אחד העם: יש להם לקויות.
<בועז אחד העם: היא זו שרוצה לקות - - -
<רויטל לן כהן: בועז, היא לא פה – אין.
<בועז אחד העם: אחד מהדברים שיידרשו זה שמשרד החינוך ישנה את הפרקטיקה שלו.
אילן גילאון: ברור שמשרד החינוך ישנה את הפרקטיקה שלו.
אילן גילאון: העריכה המשפטית פחות מעניינת אותי, כמו שאתם חושבים זה בסדר מבחינתי.
אילן גילאון: אני רוצה לדעת לענות לכל צורך.
אילן גילאון: הייתי רוצה שהמקום יהיה מונגש מראש שמה יבוא מי שזקוק לזה, בלי להוכיח שום אבחנה ובלי להוכיח שום כלום.
אילן גילאון: זה המסלול שצריך ללכת עליו.
אילן גילאון: ברגע שאני מחלק את הה לתת-קבוצות אחרות, יש לי את הבעיה.
אילן גילאון: לכן קיבלתי, קטונתי, אני לא אומר כלום.
אילן גילאון: אם זאת ההגדרה הכי אורתופדית שיכולה להיות, מבחינתי אני הולך עליה.
אילן גילאון: אייל, אנחנו לא מתקדמים פה.
<אייל לב ארי: - - - משרד החינוך.
אילן גילאון: חשבתי שאת ארגון.
אילן גילאון: אני לוקה בזיכרוני.
אילן גילאון: יש רויטל שמגיעות למשרד החינוך, את רואה?
<רויטל לן כהן: ויש כאלה שהגיעו, פשוט הגוף דחה את האיבר.
אילן גילאון: אסור להגיד דברים כאלה בימנו.
<רויטל לן כהן: אבל מה אני אעשה?
<רויטל לן כהן: זה מה שעשו המנהלות.
<רויטל בר: שולמית באמת מתנצלת שהיא לא יכולה להגיע היום מסיבות אישיות.
<רויטל בר: אני מזכירה שזו כבר שנה שלישית שאנחנו יצאנו לדרך באמצעות קול קורא ומפעילים את הנושא של התאמות ההנגשה.
<רויטל בר: עשינו באמת 3 רשימות למוגבלות בראייה, מוגבלות בשמיעה ומוגבלות אחרת.
<רויטל בר: לצוותים שלנו זה עשה הרבה מאוד סדר, הם ידעו בדיוק מה נכון לכל אחד.
<רויטל בר: לא נתקלנו בכל מיני בעיות שהעליתם כאן וזו השנה השלישית שאנחנו מפעילים.
<רויטל לן כהן: להגיד שלא נתקלתם בבעיות כשאנחנו מעבירים לכם מיילים עם בעיות זה ממש להקטין ראש, רויטל.
<רויטל בר: זו השנה השלישית שאנחנו מטפלים בזה.
<רויטל בר: לא נתקלנו.
<רויטל בר: אני חושבת שזה מנוהל עד עכשיו על ידי כל הצוותים בשטח - - -
<רויטל לן כהן: סליחה, אני - - -
אילן גילאון: רויטל, את לא מדברת עכשיו.
<רויטל לן כהן: איפה שולמית שתהיה פה - - -
אילן גילאון: רויטל.
<רויטל בר: אני יכולה לומר ממה ששולמית העבירה שהסיבה היא לתת איזשהו מענה ייחוד ומדויק להתמודדות עם המגבלה התפקודית שנובעת מהמוגבלות הספציפית.
<רויטל בר: שלא ייווצר מצב שבו יינתנו התאמות שהן לא רלוונטיות.
<רויטל בר: לדוגמה, מתן הצללה לכיתה שכוללת וילונות האפלה למניעת סנוור, עלול ליצור הכשחה שתפגע ביכולתו של תלמיד עם לקות בשמיעה לקרוא שפתיים.
<רויטל בר: אז שלא יהיה איזה משהו מאוד מאוד פרוץ שבו כולם - - -
<רויטל לן כהן: לא נסחפת לגמרי - - -
אילן גילאון: אני לא מבין את זה עד הסוף, ערן.
<ערן טמיר: מה שאתם עושים זה בסדר - - -
<רויטל בר: ההצעה הייתה ליצור רשימה אחת אבל שבאותה רשימה יצוין לאיזו התאמה כל - - -
<ערן טמיר: אבל לצורך מה בתקנות - - -
<רויטל לן כהן: לא - - -
אילן גילאון: תעשו לכם איזה רשימות שאתם רוצים שיהיה קל לכם לעבוד איתן - - -
<רויטל לן כהן: היא בעצם רוצה לצמצם.
<רויטל לן כהן: זה מה שהיא אמרה.
<רויטל לן כהן: נכתוב רשימה אחת, אבל על כל סוג התאמה נכתוב למי מגיע אותה.
<אביבית ברקאי אהרונוף: הממונה הוא זה שמקל את ההחלטות ממילא.
<רויטל בר: יש גם השלכות תקציביות לכל הדברים האלה.
<רויטל לן כהן: הנה.
אילן גילאון: אני ביקשתי סגנית פה?
<רויטל לן כהן: אבל אני מוכנה.
אילן גילאון: כרגע לא.
<רויטל בר: ההצעה שהייתה כאן שבדברים שהם מורכבים יהיו שני אנשי צוות, מומחי - - - מוגבלות - - -
<רויטל לן כהן: לזה יש כסף.
אילן גילאון: אני מכבד את מה שהעברת בשמה, אבל אנחנו לא נוכל להמשיך.
אילן גילאון: ברגע שאנחנו עושים את כל תתי-החלוקה האלה, אנחנו פוגעים בעיקרון - -
<ערן טמיר: רויטל, הוא לא קיבל את מה שהיא ביקשה - - -
אילן גילאון: - - שאני רוצה שילמדו אותו במשרד החינוך לפני כל אחד אחר.
<אביבית ברקאי אהרונוף: גם אם זה עולה הרבה כסף.
<רויטל לן כהן: בשביל זה יש חוק, כדי שלא יגידו שאין תקציב.
<אייל לב ארי: תהיה רשימה אחת - - -
אילן גילאון: חבר'ה, תעשו לכם איך שאתם רוצים בתוך משרד החינוך ובנהלים שלכם ותקנו לכם מה - - -
אילן גילאון: הנושא מסובך.
אילן גילאון: אני מבקש שלא תסבכו לי אותו.
אילן גילאון: אני רוצה שלפחות אבין מה שאני עושה.
<אילן שי: אם הרצון כרגע הוא לקרוא רשימה אחת שלא הכנו - - -
אילן גילאון: אני רוצה עוד פעם להסביר מה הרצון ואני רוצה שהמשפטנים יתרגמו את זה, זה לא המקצוע שלי.
אילן גילאון: הרצון שלי הוא שכשאני מגיע למקום מסוים, הוא יהיה מונגש שמה אגיע, לא כאשר אגיע יונגש אלא שמה אגיע.
אילן גילאון: לשם אני חותר ללכת.
אילן גילאון: כל החלוקות שלכם שאתם עושים כאן, אלה אבני נגף בדרך הזאת ולזה אני לא מסכים.
אילן גילאון: לכן אני מקטין את עצמי בנושא של הניסוח המשפטי.
אילן גילאון: אני מגדיר לאן אני רוצה מהותית להגיע.
אילן גילאון: מבחינתי שיהיה מספיק - - - אני רוצה שכיתה תהיה בנויה עם כל האביזרים שלה, שתהיה מותאמת למוגבלות חושית ונפשית ופיזית וכל הדברים האחרים, ואפשר לבנות עולם כזה, הטכנולוגיה, בראוך השם, מאפשרת את זה.
אילן גילאון: משרד החינוך צריך להיות מוביל.
אילן גילאון: זו הדרישה שלי מכם.
אילן גילאון: תודה, חבר'ה.
אילן גילאון: אמרתי את כל - - -
<רויטל לן כהן: אדוני, אפשר להגיד משהו לפרוטוקול?
אילן גילאון: יותר מזה אי אפשר.
<רויטל לן כהן: לפרוטוקול, חשוב לי.
<רויטל לן כהן: הצהירו פה לפרוטוקול שבמשך 3 שנים הם לא קיבלו.
<רויטל לן כהן: חשוב לי להגיד שהשנה ילד שהלך לגן, ילד שיש לו גם אוטיזם וגם CP ושולמית לא הצליחה לטפל בזה.
<רויטל לן כהן: הוא הלך לגן של אוטיסטים.
<רויטל לן כהן: בגן של האוטיסטים לא הסכימו להנגיש לו את החלקים הפיזיים.
<רויטל לן כהן: רצפת לינולאום לא הסכימו לשים על הרצפה.
<רויטל לן כהן: כתוצאה מזה, לפני שבועיים הוא נאלץ לעזוב את הגן התקשורתי ולעבור לגן מעוכבי התפתחות כי שם יש רצפת לינולאום.
<רויטל לן כהן: אז להגיד שלא הגיע אליכם שום דבר, לפרוטוקול אני רוצה להגיד שהגיע.
אילן גילאון: רויטל, בזה לצערנו הרב, מטפלים באופן פרטני והם צריכים להיות יוצאים מן הכלל בסופו של דבר.
<רויטל לן כהן: כן, אבל אחר כך להגיש שלא קיבלו מקרים?
אילן גילאון: על שולחני מונחים מאות מקרים, מאות.
אילן גילאון: זאת הצרה, ואז אנחנו מתקנים דברים שלא צריכים להיות מקולקלים כשאנחנו מתכננים מראש לא טוב.
אילן גילאון: אייל, אני רוצה עכשיו להמשיך ברציפות.
אילן גילאון: אייל, אם יש לך עוד סיכומים או דיון חדש - - -
<אילן שי: לא הכנו תוספת אחת.
אילן גילאון: יש לכם Plan B?
<אילן שי: לקרוא את הנוסח הזה או שיש נוסח אחר?
אילן גילאון: יש כמה נוסחים?
<ערן טמיר: לא לשנות את מה שרשום פה, פשוט לבטל את הרובריקות ולאחד את זה.
<ערן טמיר: אלה אותם דברים.
<ערן טמיר: אילן, אין לזה גם שום משמעות משפטית כי ממילא הרשימה, לפי מה שאתה אמרת פה, לא סגורה וכל אחד יכול - - -
<אילן שי: זה לא - - -
אילן גילאון: אני לוקח את האחריות על זה.
<ערן טמיר: אני רוצה לחזור ולקיים דיון במשרד על הנושא - - -
אילן גילאון: תגיד לי, הישיבה הכמה שאנחנו מקיימים במקום?
<רויטל לן כהן: חמשת אלפים ארבע מאות ארבעים ושבע מיליון.
<אילן שי: אבל זו הייתה הפעם הראשונה שזה נדון באופן - -
אילן גילאון: רציני.
<אילן שי: - - נקודתי, למרות שהוא עלה כמה פעמים ולא התקבלה החלטה.
אילן גילאון: הייתי מצפה מכם שאתם תהיה החלוץ לפני המחנה, לא המעכב של המחנה.
אילן גילאון: זה מה שהייתי מצפה מכם כמשרד חינוך.
אילן גילאון: זה מה שהיה בפגישה הראשונה שהייתה לנו לפני קרוב לשנה, עוד עם המנכ"לית הקודמת.