GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בצלאל סמוטריץ': אני חושב שלאור הדברים של מנכ"ל הרבנות ולאור הסיכום של אדוני, אני חושב שזה צריך להיות סיכום הדיון.
בצלאל סמוטריץ': אני סומך עליך בעיניים עצומות שתנהל את המערכה הזאת בשום שכל מתוך הבנה אמיתית של הצרכים בשטח.
בצלאל סמוטריץ': כולם כאן רוצים בדיוק את אותו הדבר.
אלי אלאלוף: יעקב אשר.
יעקב אשר: אדוני היושב ראש.
יעקב אשר: אני בדרך כלל לא מתייחס לדברים של אלעזר שטרן.
יעקב אשר: אנחנו יודעים שגם אם תתרסק עכשיו איזושהי חללית בחלל, בסוף זה יהיה בגלל הרבנות או בתי הדין.
יעקב אשר: זה משהו שלדעתי משרד הבריאות צריך לטפל בעניין הזה.
יעקב אשר: שטרן אמר עוד דבר אחד.
אלי אלאלוף: למה אתה מתייחס אליו?
אלי אלאלוף: אתה אומר לא להתייחס.
יעקב אשר: אמרתי דבר רע ואפשר ללמוד משהו טוב.
אלי אלאלוף: תרדו מזה.
אלי אלאלוף: לנגח אחד את השני, זה לא.
יעקב אשר: אמרתי שאני לא נוהג לנגח אותו כי חבל על הניגוח וזה לא יעזור.
יעקב אשר: אני מדבר עכשיו על משהו אחר.
יעקב אשר: יש מילה אחת שבמקרה הוא אמר אותה שאני חושב שהיא שורש העניין, ואם היא תהיה מונחת בראש הפקידות או באוצר, כאן שורש הטעות.
יעקב אשר: אמר אלעזר שטרן אולי ייכנס חומר קטן לתוך האוכל ובשביל זה להרעיב אנשים שישלמו יותר כסף?
יעקב אשר: זאת הטעות הבסיסית.
יעקב אשר: זאת הטעות הבסיסית של אנשים שלא מבינים מהי כשרות מבחינת אדם שרוצה לאכול כשר.
יעקב אשר: יכולים לטעות בעניין הזה אבל בזה אסור לטעות כי זה בדיוק כמו משרד הבריאות.
יעקב אשר: לא תוכל להגיד למשרד הבריאות שאם ייכנס קצת חומר רעיל קטן, לא יקרה כלום.
יעקב אשר: אי אפשר להגיד את זה.
יעקב אשר: לכן אני אומר דבר אחד.
יעקב אשר: היה כאן חטא קדמון אדוני.
יעקב אשר: בהתחלה הרבנות לא הייתה בלופ כי כמו שבדברים אחרים לא מכירים ברבנות כזרוע ממשלתית כזו או אחרת, גם כאן לא.
יעקב אשר: היו חוסכים את הכול מלכתחילה.
יעקב אשר: ידידי חבר הכנסת פולקמן, אין לי ספק שאתה לא מחפש – והוא אמר את זה מיד בהתחלה – מריבות לא על רקע דת ולא על רקע דבר אחר.
יעקב אשר: אנחנו רוצים להוזיל את המחירים, אנחנו צריכים לעשות את מה שצריך לעשות בעניין הזה.
יעקב אשר: ישבתי אתו ביחד שעות על גבי שעות בישיבות מכון התקנים ואי אפשר לעשות השוואה בדיוק כי שם הלכו על תהליך כזה ואחר.
יעקב אשר: אבל בסופו של יום המדינה הולכת להוציא שם כסף על תקנים, הולכת להוסיף כסף על הפרטות כאלה ואחרות שיעלו לה הרבה מאוד כסף פיצויים לעובדים.
יעקב אשר: כמה ישיבות זה נתקע רק על הדברים הללו.
יעקב אשר: תקדישו ישיבה אחת, שתיים ושלוש לרצון האוצר לתת את הכלים שהרבנות הראשית צריכה לקבל ואז אני מבטיח לך כאן – ואני אומר את זה על דעת כל חבריי - שאם היא תקבל את הכלים שהיא צריכה ויגררו רגליים מאיזושהי סיבה שלא תהיה, אנחנו נהיה הראשונים לבקר אותה.
שולי מועלם-רפאלי: כמי שנכנסה באמצע החקיקה של חוק הקורנפלקס או חוק הגנה על בריאות הציבור, אני רוצה לומר שלושה דברים.
שולי מועלם-רפאלי: אני אוכלת כשרות של הרבנות הראשית.
שולי מועלם-רפאלי: בעיני זאת אמירה משמעותית שבמדינת ישראל, מדינת הלאום של העם היהודי, יש גם גוף שהוא מוביל אותנו בנושאים הלכתיים.
שולי מועלם-רפאלי: אני יכולה גם לקבל את מה שרועי אומר.
שולי מועלם-רפאלי: גם גופים שיש לנו בהם אמון מלא, אנחנו יכולים להצביע על מקומות בהם אנחנו רוצים להתקדם ביחד אתם.
שולי מועלם-רפאלי: להתקדם ביחד אתם בשני ממדים: האחד, בשאלה ברורה לחלוטין.
שולי מועלם-רפאלי: כל סיפור הכשרות הוא עניין קריטי להרבה יותר אזרחים במדינת ישראל ממי שתהיה לו כאן הגדרה של האם הוא דתי או האם הוא חילוני, כי בכל מחקר שנעשה בציבוריות הישראלית, הרבה יותר אנשים אומרים שהם מבקשים לאכול אוכל כשר.
שולי מועלם-רפאלי: מהצד השני ברור לחלוטין שגם הכנסת הזאת וגם רבים מאוד בין שליחי הציבור שמחוץ לכנסת, רוצים להוריד את יוקר המחייה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שברור לחלוטין שהשאלה היא מה הכלים והסמכויות שאנחנו היום צריכים לתת לרבנות הראשית, שהיא מובילה את מערך הכשרות של מדינת ישראל, כדי להביא לאותה ירידה ביוקר המחייה.
שולי מועלם-רפאלי: אני מאוד מאמינה בתחילה הדרגתית.
שולי מועלם-רפאלי: אמרתי את זה בדיון הקודם בלי קשר לזה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת, חבריי ברבנות הראשית, שהדרך הזאת להתחיל להתנהל באופן הדרגתי, היא יכולה להיות הפתרון.
שולי מועלם-רפאלי: אני הראשונה שחושבת שמהתחלה הייתם צריכים להיות בלופ, אבל משעה שזה לא היה כך, אתם תגידו מה המקומות אתם אפשר להתחיל, מה המקום שהוא לצורך העניין מקום שלגביו אין לכם שאלה, שגם במציאות שכרגע אין לכם את הכלים והסמכויות – ומקובל על כל חברי הכנסת שאתם צריכים לקבל – אותם אפשר לסמן כמקומות שאפשר להתחיל אתם.
שולי מועלם-רפאלי: זה משום הידיעה הברורה שגם אתם הולכים בעיניים פקוחות לרווחה לשינויים משמעותיים במערך הכשרות של מדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שצריכה להיות כאן גם אמירה מול היבואנים.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא יודעת אם היא צריכה להיות אמירה חקיקתית, לפני שאתם מפילים עלי את התקרה, כי אובר רגולציה כבר יש להם מספיק.
שולי מועלם-רפאלי: אבל איפה אנחנו מול היבואנים?
שולי מועלם-רפאלי: איפה אנחנו ברצון האמיתי לאפשר להם את הרווח המלא במאה אחוזים שלהם?
שולי מועלם-רפאלי: לאפשר להם להמשיך להתנהל.
שולי מועלם-רפאלי: איך יוצרים את האיזון הנכון בין הרצון לא לפגוע ברווחים של מי שכבר נמצא בעולם הזה אבל יחד עם זאת כן לאפשר את הפתיחה.
שולי מועלם-רפאלי: האם למדינה, לזרועות החקיקה או לזרועות הביצוע יש מקום להתערב מול היבואנים?
שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין, ובעיני זאת הקריאה הקריטית שיוצאת מכאן, שהכשרות במדינת ישראל מסורה בידי הרבנות הראשית.
שולי מועלם-רפאלי: הרצון של הרבנות הראשית ושל כל משתתפי הדיון הזה אותו מוביל חבר הכנסת רועי פולקמן הוא הורדה ביוקר המחייה.
שולי מועלם-רפאלי: מה הכלים, מה הסמכויות שאנחנו נותנים בידי הרבנות הראשית כדי לאפשר הכי נכון, הכי מהר ולדעתי באופן הדרגתי זאת תהיה גם הדרך בה נוכל להתקדם ולהביא את המציאות הזאת להתחבר ביחד.
מאיר כהן: אדוני היושב ראש, שלא נצא מכאן עם תחושה של התחבקות עם הרבנות.
מאיר כהן: לבי לבי על הרבנות אבל זה לא לעניין.
מאיר כהן: אם מישהו חשב שהרפורמה החפוזה הזאת תעבור מבלי שישבו מול הרבנות – ויש לי ביקור גדולה מאוד – אני חושב שבזבזנו שנה שלמה כי היה צריך להיות ברור לאלה שמניעים את הרפורמה הזאת, ואני חושב שאמרתי את זה לפני שנה כאן, שצריכים לשבת מול הרבנות ולהגיד מה תג המחיר.
מאיר כהן: את הבעיות שלנו מול הרבנות, אנחנו לא נפתור כאן בשאלת רפורמת הקורנפלקס.
מאיר כהן: יש מקומות אחרים ואני מקווה שבעזרת השם נפתור את זה.
מאיר כהן: אבל ככל שאנחנו נמשיך להתבוסס בתוך הביצה הזאת ולחשוב שאנחנו דרך רפורמת הקורנפלקס נשנה את דרכי העבודה של הרבנות או נשנה את אמות המידה שלה, אנחנו טועים.
מאיר כהן: גם לא הייתי רוצה ברפורמה חפוזה לגרום לכך שחס וחלילה מי שהם מקפידים ומקפידים באכילת הכשר, שנגרום למישהו מהם לאכול לא כשר.
מאיר כהן: אני אומר את זה מכל לבי.
מאיר כהן: לכן מה שאתה אמרת הוא המתווה וחבל שלא אמרת את זה לפני שנה, אלי.
מאיר כהן: לפנות לרבנות כדי שהעסק הזה ירוץ ולשאול מה הם צריכים ולרוץ לשר האוצר ולהגיד שכחלק מהרפורמה, זה מה שהרבנות צריכה.
מאיר כהן: יכאב לנו, זה לא ימצא חן בעיני, אבל זה מה שיתחיל להזיז את הגלגלים.
מאיר כהן: תודה על כך שעכשיו קיבלת את זה.
מאיר כהן: צריך לקצוב זמן.
מאיר כהן: שולי, זה שהמנכ"ל אמר מה שהוא אמר, אני מקווה שהוא ישב כאן בעוד חודשיים ויביא את המסמך ויגיד שהוא התחייב והוא עומד בהתחייבות.
שולי מועלם-רפאלי: הוא התחייב להביא את המסמך עד סוף השבוע.
שולי מועלם-רפאלי: בוא נראה.
שולי מועלם-רפאלי: הוא אמר את לוח הזמנים ולא אנחנו.
אלי אלאלוף: אני סומך על המילה של הרב דגן.
מאיר כהן: גם אני סומך עליו.
אלי אלאלוף: בואו ניתן לנציגי היבואנים החדשים.
אלי אלאלוף: אני לא קורא לו יבואן מקביל.
<תומר אמויאל: שלום.
<תומר אמויאל: אני יבואן מקביל, יבואן חדש.
<תומר אמויאל: אני מתעסק עם אלכוהול.
<תומר אמויאל: אנחנו מייבאים אלכוהול.
<תומר אמויאל: כמו שאמרו כאן כולם, וגם הרבנות, זה נשמע שבאמת כולם רוצים לעזור.
<תומר אמויאל: אמרה הגברת שבעצם כבר כרגע יש מפעלים שאין שום סיבה לא להכשיר אותם מרגע זה, ממחר בבוקר.
<תומר אמויאל: אם לצרוך העניין אנחנו לוקחים – תקנו אותי אם אני טועה – ג'וני ווקר, בלק לייבל או כל הג'וני ווקר שיוצא ממפעל אחד בסקוטלנד, המפעל כשר כבר עשרות שנים.
<תומר אמויאל: ממחר בבוקר זה יכול להיות כשר.
<קריאה: כל המפעל כשר?
<תומר אמויאל: כל המפעל כשר.
<תומר אמויאל: יש מפעל אחד בסקוטלנד.
<קריאה: יש השגחה על כל המפעל?
<תומר אמויאל: כן.
שולי מועלם-רפאלי: יש הבדל בין אם שותים אותו או אם המפעל כשר.
<תומר אמויאל: אני יודע.
<תומר אמויאל: יש רבנים שישבתי אתם.
שולי מועלם-רפאלי: אני הולכת עם ההגדרה של משרד האוצר.
אלי אלאלוף: מי שרוצה לדבר, רק ברשות כדי שהדברים יופיעו בפרוטוקול.
אלי אלאלוף: לא יבואן יקבע אם המפעל כשר או לא כשר.
אלי אלאלוף: לא אתה אמור.
אלי אלאלוף: הוא יכול לומר שלדעתו זה כשר, אבל ההחלטה היא של הרבנות.
רועי פולקמן: או שזה צריך כי זה מפעל ידוע.
רועי פולקמן: ברור שלא הוא קובע.
אלי אלאלוף: הרבנות בטכניקות שלה ובידע שלה, היא זו שתקבע מה כשר.
אלי אלאלוף: יש לך עוד משהו?
אלי אלאלוף: אל תיתן לנו רשימה של מפעלים.
אלי אלאלוף: במידה שיש מפעלים שיש להם כשרות לכל אורך השנה על כל המלאי שלהם וכולי, רק הרבנות יכולה לקבוע את זה.
אלי אלאלוף: זה חלק מהדברים עליהם רמז עידו, נציג האוצר, שאמר שמה שיש לו תעודת כשרות, שישחררו ליבואן הראשי או ליבואן החדש.
אלי אלאלוף: זה מה שהוא אומר ולדעתי זה ההיגיון.
אלי אלאלוף: הרב יצחק כהן ארזי.
<יצחק כהן ארזי: אני מנהל מחלקת היבוא ברבנות הראשית לישראל.
אלי אלאלוף: אתה יכול לומר לנו כמה אנשים יש במחלקה הזאת?
<יצחק כהן ארזי: כן.
<יצחק כהן ארזי: חוץ ממני עוד מזכירה וחצי.
רועי פולקמן: זה לא כולל את כל המשגיחים.
אלי אלאלוף: הם לא שלו.
אלי אלאלוף: אתם מבלבלים.
רחל עזריה: יש את העלות של המשגיחים.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אני מקווה שכבר ניהלתם מערכות בחיים.
<יצחק כהן ארזי: לנו אין משגיחים.
<יצחק כהן ארזי: אני רוצה להדגיש את הנושא של כל המשקאות החריפים.
אלי אלאלוף: השאלה לי לא הייתה תמימה כי אני יודע שיש דעות אחרות.
אלי אלאלוף: אני יודע מה גודל המחלקה שלך ולכן אני אומר שכדי למלא את תפקידך, אתה צריך יותר כוח אדם אבל נדבר על זה בהמשך.
<יצחק כהן ארזי: תודה.
<יצחק כהן ארזי: כל הנושא של המשקאות החריפים, כמו שהוזכר כאן, זה לא בגלל ששותים.
<יצחק כהן ארזי: לא בגלל שכולם שותים, אז זה כשר.
<יצחק כהן ארזי: הרבנות הראשית לא יכולה לתת כשרות על סמך זה שאנשים שותים.
<יצחק כהן ארזי: כשיש תעודת כשרות, ואני מדגיש, במיוחד במשקאות החריפים, גם אחרי שהתעודה – ואני אומר את זה אחרי בירור – הונפקה ליבואן מסוים, הייצור הוא ייצור מיוחד בלי שזה כתוב בתעודה, יש להם את המעקב שלהם לדעת מהיכן נלקח כל דבר.
<יצחק כהן ארזי: במפעל הזה גם יש דברים אסורים ובייצור הכשר הם לא משתמשים בהם.
<יצחק כהן ארזי: זה מעקב אחרי כל דבר שיש במפעל.
<קריאה: כמו חביות.
<יצחק כהן ארזי: כמו חביות, כמו כל מיני דברים.
<יצחק כהן ארזי: לכן גם כשרואים ששיבס או ג'וני ווקר, כולם שותים את זה, זה עדיין לא אומר שזה כשר.
<יצחק כהן ארזי: לא בטוח שזה כשר.
<יצחק כהן ארזי: גם הרבנות הראשית לא תוכל לתת תעודת כשרות על סמך זה שאנשים שותים.
רועי פולקמן: בואו לא נרדד את הדיון.
רועי פולקמן: אף אחד לא חושב כך.
רועי פולקמן: התיאור הוא שזה מאותו מפעל ואותו פס ייצור.
<יצחק כהן ארזי: אני מסביר.
<יצחק כהן ארזי: כשאתה אומר אותו מפעל, אתה צודק.
<יצחק כהן ארזי: לגבי פס הייצור, זה שמגיע לארץ דרך היבואן הרשמי או זה שקנה באיטליה - - -
רועי פולקמן: זה אותו פס ייצור.
<יצחק כהן ארזי: מי אמר לך שזה אותו פס ייצור?
רועי פולקמן: אם הוא אומר לך שזה מאותו פס ייצור או מאותו מפעל.
<יצחק כהן ארזי: מי זה אומר לי?
רועי פולקמן: הוא מביא תעודה.
<יצחק כהן ארזי: מי אמר לי שזה אותו פס ייצור?
רועי פולקמן: זו השאלה.
רועי פולקמן: איך מראים את זה.
<יצחק כהן ארזי: איך אני יכול לדעת שזה אותו פס ייצור?
רועי פולקמן: הוא מראה לך תעודה.
<יצחק כהן ארזי: אתה יודע שבמשקאות החריפים אין אפילו תאריך ייצור או משהו שאנחנו יכולים לזהות?
<יצחק כהן ארזי: איך אתה יכול לדעת שזה אותו פס ייצור?
רועי פולקמן: אני מניח שיש דרכים להראות.
<יצחק כהן ארזי: איך אנחנו יודעים, במפעלים אחרים, אותו מוצר שאתה מייצר הוא אותו פס ייצור?
<יצחק כהן ארזי: את זה אנחנו צריכים לבדוק.
רועי פולקמן: מה זה לבדוק?
רועי פולקמן: איך תבדוק?
<יצחק כהן ארזי: אני יכול לבדוק לפי קוד, לפי תאריך.
רועי פולקמן: אלה תעודות.
<יצחק כהן ארזי: לא, לא תעודות.
רחל עזריה: מה הבעיה?
<יצחק כהן ארזי: בתעודה לא כתוב.
רועי פולקמן: אז איך תבדוק?
<יצחק כהן ארזי: לפי הקוד למשל שיש על המוצר.
רועי פולקמן: זאת מערכת מחשוב?
רחל עזריה: זה לא יכול להיות כל כך מסובך.
<יצחק כהן ארזי: אם אני נותן לו כשרות, אני צריך לבדוק אם זה מתאים או לא מתאים.
רועי פולקמן: בסדר גמור, אבל למה אתה לא בודק את זה היום?
<יצחק כהן ארזי: לא תמיד הגוף מוכן לענות.
רחל עזריה: היבואנים הקיימים היום, כך מונעים את פתיחת השוק.
<קריאה: זאת פשוט הסתה.
<קריאה: זאת לא הרבנות.
אלי אלאלוף: כבוד הרב, יש לי שאלה.
אלי אלאלוף: אם יבואן שהוא רגיל לייבא מוצר מסוים ממפעל מסוים, אם היבואן המקורי מסוגל להביא מוצר שאתם אומרים שהוא כשר והיבואן החדש הולך ומביא את אותה תעודה, אתם צריכים עוד בדיקות?
<יצחק כהן ארזי: אם היבואן מגיש לי בקשה כמו שהיבואן הרשמי מגיש לי, זה סביר בשבילי.
<יצחק כהן ארזי: אין לי בעיה.
רחל עזריה: אבל זה לא יקרה.
רחל עזריה: זה מייקר את הכול.
אלי אלאלוף: למה זה לא יקרה?
רחל עזריה: זה לשלם פעמיים על אותה כשרות.
<יצחק כהן ארזי: זה קורה וזה קורה הרבה.
רחל עזריה: לכן מחירי המזון בישראל הכי גבוהים ב-OECD.
יוליה מלינובסקי: תתקצבי אותם דרך משרד האוצר.
רחל עזריה: למה לתקצב?
יוליה מלינובסקי: קחי אחריות על מה שקורה.
אלי אלאלוף: למה אתן צועקות?
יוליה מלינובסקי: תעבירי להם כסף.
רחל עזריה: את רוצה שנעביר להם כסף על חשבון האוצר למשהו שלא צריך?
רחל עזריה: משרד האוצר כאן והוא יענה.
אלי אלאלוף: יש כאן דיון לא לעניין.
אלי אלאלוף: תשלים את דבריך בבקשה.
<יצחק כהן ארזי: בכל אופן, אלה הדברים.
<יצחק כהן ארזי: בכוח האדם שיש לנו היום כמובן שאנחנו לא נוכל להגדיל ולהוסיף עוד ביקורות ועוד ביקורות.
רועי פולקמן: אם תקבל עכשיו עוד שלושה עובדים, מה הם יעשו?
אורי מקלב: יעבדו בחוץ לארץ.
אורי מקלב: אתה מדבר על כוח אדם.
רועי פולקמן: לפני המספר.
רועי פולקמן: נגיד שתקבל מה שאתה צריך, מה הם יעשו?
רועי פולקמן: נגיד מחר יש לך עוד ארבעה אנשים בצוות.
רועי פולקמן: מה הם יעשו?
רועי פולקמן: איזה סוג ביקורות?
רועי פולקמן: אני פשוט רוצה להבין אך זה יקל עליך.
<משה דגן: את זה אני אעביר אליך במסמך בצורה מסודרת.
<משה דגן: לדעתי זה לא נכון לבוא ולדון בזה כרגע.
רועי פולקמן: לא, רק להבין.
<משה דגן: מדובר כאן בתהליכים מסודרים.
<משה דגן: כולם יראו את המסמך הזה על כל התהליכים המדוברים.
<יצחק כהן ארזי: רציתי להוסיף עוד דבר.
<יצחק כהן ארזי: גם יבואנים חדשים, כמו שהיושב ראש קורא להם, שמגישים בקשות, הם מקבלים את האישורים שלנו.
<יצחק כהן ארזי: יש היום הרבה יבואנים חדשים שמקבלים את האישורים.
רועי פולקמן: באיזה תחומים?
אלי אלאלוף: אתה יכול לתת מספר של יבואנים חדשים?
רועי פולקמן: ובאיזה תחומים.
רועי פולקמן: איזה מוצרים?
<יצחק כהן ארזי: במוצרים יבשים בדרך כלל.
<יצחק כהן ארזי: גם משקאות חריפים.
<יצחק כהן ארזי: יש.
<קריאה: כשהוא הצליח להוכיח לך שמדובר במוצר זהה ויש לו אישור כשרות.
אלי אלאלוף: הרב מקלב, בבקשה.
אורי מקלב: אני זוכר עת הייתי די צעיר, רצו להבטיח לי שהרבנות היא גוף אימתני, גוף שעובד בשביל בצע כסף.
אורי מקלב: אמרו לי איך יכול להיות שיש דבש עליו כתוב שהוא דבש טהור ועל זה יש חותמת של הרבנות ועל זה עוד לקחו כסף מהיצרן.
אורי מקלב: זה דבש טהור.
אורי מקלב: ממתי דבש טהור צריך הכשר?
אורי מקלב: דבש טהור לא צריך שמיטה ולא שום דבר.
אורי מקלב: התשובה הפשוטה בעניין הזה היא שכדי להגיד שזה דבש טהור, על זה היה צריך את ההכשר.
אורי מקלב: אני לא מדבר על כך שהיום כולנו יודעים מה קורה עם הזיופים שקיימים בדבש.
אורי מקלב: דרך אגב, היום הרבנות היא אחד המקומות שמגלה זיופים כאלה ולא תמיד הרגולטור מגלה וזה מכיוון שלרבנות יש את הסימנים שלה ואת הערנות שאין לאחרים.
אורי מקלב: אני הרגשתי בהתחלה שבאמת הוויכוח שלנו כאן הוא לא בכותרת שבאה ממקום טוב, שהחסמים הם הדרישות של הרבנות הראשית.
אורי מקלב: הדרישות הן לא הוויכוח אם יש דרישות מיותרות.
אורי מקלב: כשיש דרישות שהן מחייבות ואני חושב שכאן גילינו שהם התגמשו הרבה יותר מכפי שמצופה מהם ואני תכף אומר על זה מילה ואומר שאני מקווה שהגמישות לא הייתה יותר מדי.
אורי מקלב: מהדיון הזה אני יוצא קצת מודאג.
אורי מקלב: בסופו של דבר מדובר בגוף ממלכתי שמפעילים עליו לחצים, שהוא צריך להיות עצמאי ביכולת שלו בפיקוח המקצועי שלו ובמקרה הזה ההלכתי שלו ואנחנו רוצים יסמכו עליו ויגידו: לא, מה אתה מדבר.
אורי מקלב: אם יש לך הכשר, אותו מפעל היינס, כל הקטשופ שהוא עושה וכל המיונז שהוא עושה, הוא כשר.
אלי אלאלוף: לא היה שום רמז בכיוון הזה.
אורי מקלב: לא אתה אבל בכותרות.
אלי אלאלוף: אנחנו לא נאפשר.
אורי מקלב: האוצר מסיט את הוויכוח שיש לו עם הרבנות שהוא ויכוח לא הוגן בעניין הזה.
אורי מקלב: הם ידעו להתגמש מול גופים אחרים והם מנצלים את זה מול הרבנות בהסתה האומרת שהיא מעכבת את רפורמת הקורנפלקס.
אורי מקלב: אני חושב שמה שנעשה כאן ומה שמשתקף זה שלא כך הם הדברים.
אורי מקלב: הרבנות באמת מציגה דרישות מינימליות ואולי אפילו מאוד מינימליות.
אורי מקלב: תסמכו על גוף כשרות ה-OU.
אורי מקלב: מי אמר שהם צריכים להסתמך על זה?
אורי מקלב: ונניח שהם סומכים על ה-OU, אז כל גוף כשרות הם צריכים להסתמך עליו?
אורי מקלב: גם אם רוצים להסתמך, הם צריכים את היכולת לבדוק.
אורי מקלב: נניח שהם רוצים לקחת גוף כשרות שקיים ומופעל במדינה כלשהי, הם צריכים גם לבדוק אם גוף הכשרות עומד בקריטריונים של הרבנות וכי באמת יכולים מכאן ואילך להסתמך עליו.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לקדש את הרפורמה אבל לא יכולים לחלל את הכשרות.
אורי מקלב: קידוש הרפורמה, זה בסדר וגם אנחנו גם ציבור שדורש את הרפורמה הזאת.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר שבדיון הזה חרגנו כבר ברבע שעה ונחרוג עוד רבע שעה, אבל לא יותר.
אורי מקלב: כמו שאנחנו מבינים, לא היינו דורשים ממכון התקנים לשים את החותמת שלו על מוצר שלא עבר את הבדיקות שלו, אנחנו לא יכולים לדרוש מהרבנות לתת את החותמת שלה מבלי שיש לה את היכולת לבדוק.
אלי אלאלוף: אני מבקש שוב לחזור ולומר שלא יהיה שום לחץ על דרכי העבודה של הרבנות.
אלי אלאלוף: לא יהיה שום לחץ על מה כשר ומה לא כשר.
אלי אלאלוף: רק הם יחליטו.
אלי אלאלוף: באמת, תפסיקו לחשוב שמישהו כאן יעז להכתיב לרבנות הראשית.
אלי אלאלוף: זה לא הדיון, זה לא הנושא ולא רוצים בזה.
אלי אלאלוף: אף אחד מאתנו לא רוצה בזה ואנחנו נכבד את העצמאות המקצועית ההלכתית של הרבנות עם כל כובד הראש הנדרש.
אלי אלאלוף: רק את זה נעשה.
<עידו סופר: מילה אחת.
<עידו סופר: יש כאן איזושהי אי הבנה שאני רוצה להבהיר.
<עידו סופר: מדובר כאן על מוצר מקביל.
<עידו סופר: בוא נגיד שיש לך עכשיו את הבקבוק הזה - - -
אורי מקלב: אין לי על זה ויכוח.
אורי מקלב: תביא דוגמה אחת שהרבנות עיכבה מפעל שיש לו ליין חוקי.
אלי אלאלוף: תן לו להסביר.
<עידו סופר: מדברים כאן על אותו מוצר שמגיע.
<עידו סופר: כאשר יבואן רשמי מביא אותו, יש לו תעודת כשרות.
<עידו סופר: כל מה שנדרש לוודא זה האם המוצר שייבא היבואן המקביל הגיע מאותו מקור.
<עידו סופר: במידה וכן, כבר יש כשרות.
<עידו סופר: לא מדובר כאן על גוף כשרות אחר.
אלי אלאלוף: תרשה לי לעצור אותך.
אלי אלאלוף: לא אתה תקבע.
<עידו סופר: אני לא קובע.
<עידו סופר: אני רק מסביר.
אלי אלאלוף: הם יסבירו לעצמם ויביאו את זה לכאן.
אלי אלאלוף: לדעתי זאת לא הבעיה שלנו כרגע.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, שאלה מקצועית.
אורי מקלב: יבואן שהשקיע לא מיליון דולר אלא מיליון שקלים בכשרות של ויסקי שמיוצר ב-44 מקומות.
אורי מקלב: אתה שומר על אותו יבואן, על אותו עסק שמישהו יכול להתלבש על מה שהוא השקיע?
אלי אלאלוף: אתה יודע כמה הרוויחו היבואנים האלה?
אורי מקלב: בסופו של דבר מישהו השקיע.
אלי אלאלוף: אתה מרחם עליהם?
רחל עזריה: הנה, זה הסיפור.
רחל עזריה: כל הזמן זה חוזר לזה.
רחל עזריה: שומרים על היבואנים הוותיקים מול היבואנים החדשים.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.
יוליה מלינובסקי: אני בן אדם שלא שומר כשרות אבל אני מאוד מכבדת אנשים אחרים ששומרים כשרות, ואם למישהו זה חשוב, זה חשוב.
יוליה מלינובסקי: אנחנו במדינת ישראל ואלה הם הכללים וצריך לדאוג שכל אחד שנכנס לסופר והכשרות חשובה לו, יקנה מוצר שהוא כשר.
יוליה מלינובסקי: זה נכון מאוד, אבל אנחנו כמדינה השתנינו.
יוליה מלינובסקי: העולם השתנה.
יוליה מלינובסקי: יש טכנולוגיות חדשות.
יוליה מלינובסקי: יושב כאן יושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, יש דברים שכבר לא צריך לעשות כפי שעשו בעבר.
יוליה מלינובסקי: אפשר להתקדם, אפשר להשתמש בווידאו ולא צריך לשלוח בן אדם פיזית.
יוליה מלינובסקי: יש טכנולוגיות חדשות שאולי יכולות לעזור בהשגחה על הכשרות.
יוליה מלינובסקי: יש לי הרגשה, אדוני היושב ראש, ואולי עכשיו רחל ורועי יתפרצו כאן לדבריי, שפשוט משרד האוצר מתקוטט עם הרבנות, הרבנות עם משרד האוצר כבר שנה בוויכוח משמעותי - - -
<קריאה: אבל זאת המהות.
יוליה מלינובסקי: סליחה, כרגע אני מדברת.
יוליה מלינובסקי: אתה אמרת שאתם כבר שנה בהידברות פורייה.
יוליה מלינובסקי: כבר אפשר להביא ילד לעולם.
יוליה מלינובסקי: אתם כבר שנה מדברים.
יוליה מלינובסקי: כל הכבוד לכם.
יוליה מלינובסקי: בשנה היו יכולים לסיים את העניין הזה.
יוליה מלינובסקי: אם זה עניין של תקצוב ואם זה עניין של הנגשת טכנולוגיות, הייתם יכולים להגיע לפתרון.
יוליה מלינובסקי: עכשיו אני שומעת מכם משהו אחד ואתה דבק בעמדתך במשהו אחר.
יוליה מלינובסקי: במצב כזה אדוני היושב ראש, הוויכוח הזה יהיה עוד שנה ואנחנו לא נתקדם.
יוליה מלינובסקי: אני מציעה לכם, גם לרבנות וגם לאוצר.
יוליה מלינובסקי: אתה לא תקבע להם את הכשרות כפי שהם לא קובעים לך עודף תקציבים, אבל אם יש צרכים אמיתיים בהשגחה ועם ישראל זכאי לכשרות הזאת, למרות שאני בעצמי לא שומרת, אבל זאת זכות בסיסית, תיכנסו לדרך המלך.
יוליה מלינובסקי: כפי שאמרתי, תשתמשו בטכנולוגיות ובאמצעים העדכניים דרכם אפשר לייעל את התהליך הזה.
יוליה מלינובסקי: זה לא כמו שהיה במאה ה-19 וה-20.
יוליה מלינובסקי: אנחנו במאה ה-21.
אלי אלאלוף: נשארו עשר דקות לסיום הדיון.
אלי אלאלוף: אחרי חברת הכנסת רחל עזריה, הייתי רוצה לתת את רשות הדיבור לרשות ההגבלים העסקיים.
רחל עזריה: אני חושבת שהדברים שתכננתי לומר הולכים ומתבהרים במהלך הדיון.
רחל עזריה: יש כאן בעצם ניסיון של היבואנים הוותיקים למנוע את היבוא המקביל.
רחל עזריה: הם עושים את זה על ידי הכשרות.
רחל עזריה: כל השיטה הזאת שבעצם הרבנות הראשית צריכה לאשר את אישורי הכשרות מחוץ לארץ, הדרך הכי פשוטה והכי פחות רגולטורית, ואנחנו כל הזמן מדברים על הנטל הרגולטורי, היא פשוט לומר OU בארצות הברית מאושר, לא צריך לעבור כל תהליך ואין שום סיבה שמישהו ישלם מיליון שקלים על מוצר שהוא כשר בחוץ לארץ ושכל יהדות ארצות הברית אוכלת אותו.
רחל עזריה: למה שהוא יצטרך לשלם מיליון שקלים?
מיכאל מלכיאלי: זה המצב היום.
רחל עזריה: למה צריך לשלם מיליון שקלים?
מיכאל מלכיאלי: לא צריך.
מיכאל מלכיאלי: אמרו לך שלא צריך.
רחל עזריה: מהלך זהה נעשה עם העניין של היבוא של הגבינות.
רחל עזריה: ברגע שרצו לייבא גבינות רכות, פתאום כל הסופרמרקטים חייבים להיות חלב ישראל.
רחל עזריה: בחוץ לארץ ה-OU הוא לא חלב ישראל ואנשים אוכלים מוצרי גבינה וגבינות בכל ארצות הברית, אבל בישראל אי אפשר להכניס אותם לסופרמרקט, ולמה?
רחל עזריה: כי זה לא חלב ישראל.
רחל עזריה: זאת אותה שיטה שעושים כאן.
רחל עזריה: אני אומרת לכם היבואנים.
רחל עזריה: עושים לכם תרגיל מעל הראש, משתמשים בכשרות כדי לא לאפשר לכם לייבא את היבוא המקביל ואנחנו לא ניתן לדבר הזה לקרות.
רחל עזריה: אנחנו לא ניתן להשתמש ברבנות באירוע הזה כי זה בדיוק מה שעושים.
רחל עזריה: מה שכשר בחוץ לארץ, צריך להיות כשר בארץ.
רחל עזריה: כמו שאמרת, ותקפו אותך ואמרו כל המפעל, חלק מהמפעל.
רחל עזריה: כמו שאמרת בהיגיון הבריא שלך, אם זה כשר בחוץ לארץ, זה צריך להיות כשר בארץ.
רחל עזריה: לא יכול להיות שהיבואנים הוותיקים, מה שהם עושים, הם אומרים שהם אלה שעד היום שילמו לרבנות – וגם לא ברור לנו למה הם שילמו לרבנות – ולכן - - -
מיכאל מלכיאלי: הם לא שילמו שקל.
<קריאה: רחל, זה לא הוגן לעשות את זה.
מיכאל מלכיאלי: הם לא שילמו לרבנות.
רחל עזריה: לא שילמו לרבנות, כן שילמו לרבנות, אני אסיים בסיפור קטן.
רחל עזריה: בישראל בשר שכשר בחוץ לארץ, לא נחשב כשר.
רחל עזריה: אם אתה מייבא בשר בהכשר ה-OU, מה שכולנו אוכלים, גם אם זה יהיה בד"צ של אנגליה של הרב ארנטרוי, בארץ לא נחשב כשר.
רחל עזריה: רק בשר שנסעו אנשים מהרבנות לאירופה או לארצות הברית, שחטו בעצמם עם בודקי הסכינים, עם הרבנים, עם האנשים שבודקים, עם המשגיחים ועם כולם, רק זה ייחשב כשר.
רחל עזריה: אני אומרת לעצמי, אותם אנשים, 12 אנשים, שנוסעים לאירופה כדי לעשות את השחיטה, הם אוכלים שם כשרות של הרב ארנטרוי.
רחל עזריה: אז למה הם לא יכולים לייבא את זה לארץ?
רחל עזריה: זאת השיטה.
רחל עזריה: הרבנות, אני לא יודעת למה, הפכה להיות שותפה של יבואנים והיא בעצם סוגרת את האופציה להוזיל את מחירי המזון.
מיכאל מלכיאלי: זה לא נכון.
רחל עזריה: מה שאמרתי על הבשר לא נכון?
רחל עזריה: ברור שלא.
רחל עזריה: כבוד היושב ראש, אחד הדברים שחקוק במפלגה שלנו, במפלגת כולנו, ואחת הסיבות שאנחנו הגענו לכאן, היו שלוש סיבות.
רחל עזריה: כל נושא הבנקים, של הדיור ושל מחירי המזון.
רחל עזריה: אנחנו חייבים להוזיל את מחירי המזון ועם כל הכבוד, אנחנו לא ניתן שבסופו של דבר המונופול של הכשרות דרך היבואנים הוא זה שישאיר את מחירי המזון גבוהים.
אלי אלאלוף: אייל פרזון, רשות ההגבלים העסקיים.
<אייל פרזון: רשות ההגבלים העסקיים.
<אייל פרזון: אדוני היושב ראש התווה פתרון מערכתי.
<אייל פרזון: עד שאותו פתרון יגיע, יש לי בקשה צנועה לרבנות.
<אייל פרזון: עלו כאן בדיון המקרים שבאמת אפשר להבין שהמפעל כשר.
<אייל פרזון: אני אתן דוגמה.
<אייל פרזון: כפי שאנחנו יודעים בחוץ לארץ אותם מוצרים, הרבנות לא מפקחת בעצמה אלא היא נסמכת על אותם גופי כשרות בחוץ לארץ.
<אייל פרזון: במקרים בהם אותם גופי הכשרות בחוץ לארץ – ואלה המקרים אליהם אני מתייחס – אומרים ליבואן החדש, כפי שאדוני הגדיר אותו, שהמפעל כשר, מוצריו כשרים אבל הוא לא יוכל לקבל תעודה רשמית עד שיבוא בדברים עם היצרן.
<אייל פרזון: במקרים האלה, וזה לא מקרה תיאורטי ולא מקרה היפותטי, חבריי מהרבנות יודעים על מה אני מדבר, במקרים האלה אני מבקש מהם, מצפה מהם שכאשר אין מחלוקת על כשרותו של המוצר, כי אותו גוף בחוץ לארץ אומר שהוא כשר, אלא כל מה שיש זאת איזושהי מגבלה בגלל היצרן בחוץ לארץ שלא רוצה שמחיר המוצר שלו ירד בארץ, במקרים האלה, שלא יעמדו דווקני על התקנות שלהם ושצריך להביא את התעודה ישירות מהגוף המוכיח בחוץ לארץ את הכשרות כי הוא לא ייתן את זה ליבואן החדש.
מיכאל מלכיאלי: איך הם ידעו?
<אייל פרזון: הם יודעים.
<אייל פרזון: יש למשל מקרה ספציפי.
<אייל פרזון: קיבלנו מכתב מהמשגיח בחוץ לארץ שהרבנות עובדת אתו והוא אומר ליבואן החדש שהמוצר כשר אבל שהוא לא יוכל לקבל אותו עד אשר יבוא בדברים עם היצרן בחוץ לארץ.
<אייל פרזון: במקרים האלה, כבר היום, עוד לפני הפתרון של אדוני, אני מבקש שלמקרים האלה יהיה פתרון כבר היום.
אלי אלאלוף: מיכאל, אתה רוצה להעיר?
מיכאל מלכיאלי: האמת היא שרוב הדברים נאמרו.
מיכאל מלכיאלי: אני מודה לך מאוד אדוני היושב ראש.
מיכאל מלכיאלי: אתה מהרגע הראשון התווית את הקו.
מיכאל מלכיאלי: צר לי שבאמצע הדרך אנשים לוקחים את זה למקום שאנחנו חייבים להתגונן וזה לא נכון כי בסך הכול גם הרבנות אתנו באותו קו.
מיכאל מלכיאלי: משפט אחד.
מיכאל מלכיאלי: אתה קיימת הרבה דיונים כאן על פקודת הרוקחים.