GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: הנושא הזה שוב, ואני אומרת, זה לא כטלאי נוסף.
תמר זנדברג: מכיוון שהוא כל כך עמוק והוא חוט כל כך שמחלחל פנימה, זה חייב להיות כתחום שכל סטודנט לרפואה עובר דרכו ופוגש אותו בכל אחד מהזוויות.
תמר זנדברג: זה אני לא יודעת מי במשרד הבריאות אחראי על ההנחלה הזאת, אבל זה משהו שחייב להתרחש.
<ענבל ברנר: גם - - -לקדם, שוב, עשינו את זה ברמה הנקודתית.
<ענבל ברנר: אנחנו פועלים מול הפקולטות, חלק מהפעילות של הפורום הצלחנו כבר להכניס את הנושא בתור לימודי חובה.
<ענבל ברנר: אנחנו פשוט הולכות ונפגשות עם כל פקולטה - - - יהיה גם - - - של הדבר הזה.
מיכל רוזין: אני צריכה שאתם תציפו את זה במשרד.
מיכל רוזין: העמדה של המשרד הייתה נגד, הצעת החוק שלי שלוש פעמים, הפלתם לי את זה.
טלי פלוסקוב: חברים וחברות יקרים ויקרות - - -
<חגית דסקל-ויכהנדלר: עוד משפט, מאוד עקרוני.
<חגית דסקל-ויכהנדלר: לפי ארגון הבריאות העולמי וקווים מנחים רמות שונות של הכשרה, שלוש רמות.
<חגית דסקל-ויכהנדלר: יש את הרמה הבסיסית שכל אנשי מערכת הבריאות צריכים לעבור ויש רמה שניה, ביניים, ורמה שלישית שזו הכשרת עומק וצריך להתייחס לכל הרבדים האלה ולכל הרמות האלה של ההכשרה.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לציין שהוזמנו לכאן גם ההסתדרות הרפואית וגם נציגי קופות החולים ולצערי הרב לא מצאו לנכון להגיע.
<ציפי נחשון-גליק: וגם נציגת משרד הרווחה.
טלי פלוסקוב: נציגת משרד הרווחה נמצאת, אני כרגע אומרת מי הוזמן ולא הגיע.
טלי פלוסקוב: זה שאת כאן זה כל הכבוד.
<ציפי נחשון-גליק: כי את אומרת שאת רוצה לסיים את הדיון ואני מבקשת להתייחס.
טלי פלוסקוב: אני עוד לא מסכמת, אני רק אומרת שצריך להזדרז בדברי החכמה שאנחנו שומעים פה.
טלי פלוסקוב: אמנם דיברת הרבה, אבל לא נתתי לך אפשרות ועכשיו אני רוצה כן לתת אפשרות לאורלי לוי אבקסיס.
טלי פלוסקוב: אחר כך אני אתן לרווחה ואנחנו הולכים לקראת סיום.
אורלי לוי אבקסיס: גבירתי היושבת בראש, הדיונים האלה זה לא כדי לעשות צ'ק - - - דיברנו בינינו לבין עצמנו, יש שאלות שעולות תוך כדי דיון וכל עוד שאתה לא תופס אותן בזמן או שהן מתפספסות או שהתשובה לא רלבנטית או שעברנו לנושא אחר לא פחות נורא.
אורלי לוי אבקסיס: לכן חשוב לנהל דיון פעיל שתוך כדי תנועה אתה שואל אתה שאלות, מקבל את התשובות ומבין איפה הלקונות באמת.
אורלי לוי אבקסיס: הנה, היום גילינו שמשרד הבריאות כן עושה הכשרות, כן הביא רופאים, אבל מה, מנהלי בתי החולים לא שולחים את הצוותים שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: לכן שאלנו איך יכול משרד הבריאות להכריח אותם להגיע, מה גם שהוא הכין את כל המטריה, הוציא כספים, הוציא תקציבים ולכן השאלה הייתה מאוד רלבנטית במקום.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עומדים כאן מול משרדים שונים ושואלים איפה שיתוף הפעולה.
אורלי לוי אבקסיס: כדי שאנחנו נביא את הטיפול המרבי והאמיתי והיעיל ביותר, אנחנו צריכים לעשות זיהוי מוקדם כמה שיותר מהר, ובנושא הזה יש יותר מדי שותפים וטוב שיש המון שותפים, רק שהם צריכים לדעת לדבר את אותה שפה.
אורלי לוי אבקסיס: כמי שמתעסקת והתעסקה בנושא של ילדים בסיכון מרגע שנכנסה לפוליטיקה, אני יכולה לומר לכם שהנושא הזה התחיל והחוליות החלשות בו היו החל מחקירת ילדים, שללא חקירת ילדים, צריך לזכור שאותה יכולים לבצע רק עובד סוציאלי מומחה לחקירת ילדים ממשרד הרווחה, זה אפילו לא שוטר, לא מתחיל בכלל כל השלב של החקירה ושל עבודת המשטרה.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה את המשטרה, אף אחד לא שאל אותה מה היא עושה או שאני פספסתי בתחילת הדיון, שאלה דברים שאנחנו באמת מפספסים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אם לא מגיע חוקר ילדים בזמן לחקור את הילד, אי אפשר לתת לו טיפול.
אורלי לוי אבקסיס: אתם צריכים להבין את זה, זה זיהום חקירה.
אורלי לוי אבקסיס: כמי שנשא את המאבק הזה, והצלחנו לשנות ולהגדיל באופן משמעותי ביחד עם מי שהיום הוא נשיא המדינה רובי ריבלין ואני כיו"ר הועדה לזכויות הילד ועוד לפני נורא פעילה בתחום, הצלחנו להביא לצמצום של הקטסטרופה שהיו תיקים של ילדים שנפגעו תקיפה מינית ששכבו עד שנה וארבעה חודשים לפני חקירה.
אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר היה להתחיל את הטיפול, ואותו עבריין גם לא היה יכול לשלם את הדין כי המשטרה לא יכלה הייתה להניע את התהליך.
אורלי לוי אבקסיס: זו נקודה אחת.
אורלי לוי אבקסיס: נקודה שניה שאני גיליתי, וכולם פה מתהדרים גם באיזה שהוא אופן במרכזים שאמורים היו להיות מוקמים בפרישה ארצית, בהתחלה היה רק ירושלים ותל אביב, ואני לא אשכח את הרגע שבו כיו"ר הועדה לזכויות הילד אני נעמדת מול שר הרווחה דאז כחלון, מעל הבמה של המליאה, ונאבקת בו ובקואליציה כי ניסו לעשות סוג של עוקף בג"צ ולהחליט לנו כמו חוק ההסדרים, תוך כדי תנועה, תוך כדי חיים של מליאה שגרתיים, לדחות את יישום החוק ואת הקמת המרכזים הנותרים.
אורלי לוי אבקסיס: ואני כחלק מהקואליציה נעמדתי על הרגליים האחוריות וקראתי לכנסת לא לאשר את מה שמבקש השר.
אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו למנוע את זה ואת יודעת למה הצלחנו למנוע את זה?
אורלי לוי אבקסיס: כי אני כיו"ר, מסתבר היה שאי אפשר להפעיל את זה למרות שאת המבנים תרמה תורמת, פילנתרופית מדהימה, אבל משרד הרווחה לא עשה עם זה כלום.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני ניסיתי להיכנס לעובי הקורה אמרו לי "טוב, אנחנו רוצים התחייבות שמשרד הבריאות שיתנו את התקן שלהם, שמשרד לביטחון פנים שייתן את התקן שלהם, שמשרד הרווחה", כאילו לא יכלו לעשות את זה קודם.
אורלי לוי אבקסיס: אני רצתי בין משרד למשרד החתמתי את השר הרלבנטי ואת המנכ"ל על ההתחייבות לתקן, כל אחד לחובתו, צריך להבין כדי שלא יגידו לי שהבטחה של שר היא לא הבטחה משרדית ברמה ואם מישהו יתחלף, ובגלל זה הבאתי גם דרג מקצועי, ורק לאחר מכן הצלחנו להביא לכך שנפתח בנצרת ונפתח בבאר שבע, בנתניה נפתח, ואני עקבתי אחרי כל פתיחה כי גם לי כל הזמן, התורמת הגיעה למצב שאמרה "אני לוקחת את הכסף בחזרה לא יהיו מרכזים, תחפשו את הכסף בעצמכם, נמאס לי".
אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו לשנות את רוע הגזרה כי עשינו יוזמה מקומית וצריך להביא את התקנים שהיו אמורים להיות על פי חוק.
אורלי לוי אבקסיס: אז לא הצליחו לעשות את זה, רצו לדחות את יישום החוק עד מתי?
אורלי לוי אבקסיס: עד תאריך לא ידוע.
אורלי לוי אבקסיס: זו עוד נקודה שבה הצלחנו.
אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאנחנו מסתכלים על הדברים ובנושא של בריאות הנפש, לצערי הרב בחלק מהדברים הצלחנו ובחלק לא, הצלחנו לשנות את הקודים של ההתייחסות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל עדיין מאחר שנעשה פה עוקף ועדה, עוקף כנסת והעבירו את זה דרך הממשלה באמת בלי לרדת לרזולוציות לא הצלחנו לעגן מספיק דברים בצורה של חקיקה והתכנית הזאת עברה כתכנית ממשלתית.
אורלי לוי אבקסיס: ואלה הדברים שאני קצת חוששת מהם, ואני חייבת לומר שלמזלי הרב יש לנו עוד אנשים טובים בקואליציה שגם רואים את הדברים האלה לנגד עיניהם.
אורלי לוי אבקסיס: הצלחתי להעביר בשבוע האחרון של הקריאות הפרטיות את הצעת החוק, אני חושבת שהיא אחת הצעות החוק הפורצות דרך, על הזכות של קטין לקבל את הטיפול הזמין ביותר, הטוב ביותר במקום מגוריו, איך לבנות את הזכאות הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: מה בעצם צריך, בלי להתחיל לשים לו עכשיו טייטלים של בעיות נפשיות.
אורלי לוי אבקסיס: במקביל אני עובדת כבר כמה שנים ביחד עם חברת הכנסת שולי מועלם וביחד עם עדית מ"בזכות", מול משרד הרווחה והבריאות על כל הנושא של סל שירותים לקטינים, אנחנו לא רוצים לקרוא להם נפגעי נפש ואנחנו לא רוצים שסל השירותים יהיה תלוי בהגדרה הנפשית כי זה יוצר קודים מסוימים ואחר כך התנהגויות מסוימות ואחר כך קיטלוג, ואנחנו צריכים להבין שאנחנו גם נועלים את הדלתות בפני אותם צעירים שאחר כך גדלים ובחלקם הגדול הם --- בעקבות תקיפה מינית.
אורלי לוי אבקסיס: ויש טיפולים שמצליחים ולא צריך אחר כך להכניס אותם למסלול מסוים ולהגיד להם 'בגלל שלא קיבלתם כי לא נתנו לכם את ההגדרה של חולה נפש, כי רק מגיל 21 יש את ההגדרה של חולה נפש, אז אתם לא תקבלו את הטיפול' לא.
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה צריך להתקדם, והייתי רוצה לדעת מה קורה מול הרווחה ומול משרד הבריאות בנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: הטיפול וסל הטיפולים והשירותים שאותו ילד צריך לקבל ימנע את ההידרדרות שלו בעתיד, ככל שזה יהיה מוקדם יותר ולא תלוי בהגדרה אם הוא נפגע נפש או איך שלא קוראים לזה היום מבחינת השפה הנכונה, אנחנו צריכים לזכור שאנחנו לא צריכים לתלות את זה בזה, אלא אנחנו צריכים להגיע למצב שכאשר הוא מגיע לטיפולים הוא נמנע מהגדרה סופית כי הוא נמצא עדיין בשלב שזקוק לטיפול, והדברים לא באמת קורים.
אורלי לוי אבקסיס: אז אני מבקשת ממשרד הרווחה בנושא הזה לזרז את העניינים, מאז שהתחלף המנכ"ל נורא קשה לנו.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לחברת הכנסת אורלי אבקסיס, אני מכירה את הפעילות שלך בתחום הזה לאורך זמן מאוד רב.
טלי פלוסקוב: יישר כח על הצעות החוק שלך ועל המלחמה שלך.
אורלי לוי אבקסיס: - -- פה בועדה עם המשך החקיקה של הטיפול - - -
טלי פלוסקוב: אני אבקש ממשרד הרווחה, בבקשה.
<ציפי נחשון-גליק: אני מנהלת שירות שמטפל בנוער וצעירים על רצף מצבי הסיכון והטפול בנפגעות תקיפה מינית מגיל 18 ומעלה נמצא באחריותי.
<ציפי נחשון-גליק: אני רוצה קודם להתנגד לאמירה שאין שיתופי פעולה בין משרד הרווחה והחינוך והבריאות.
<ציפי נחשון-גליק: עד שחברות הכנסת יצליחו לעשות מזה משרד אחד בינתיים אנחנו כן משתפים פעולה.
<ציפי נחשון-גליק: אני אתחיל דווקא מההיבט של המניעה.
<ציפי נחשון-גליק: לפני שנה וחצי- שנתיים אני יזמתי תכנית בין משרדית שעוסקת בנושא מניעה.
<ציפי נחשון-גליק: יש צוות שבאמת אנחנו מלווים מקצועית על ידי אשלים בג'וינט שכבר התחיל בפעולה בהכשרות, כדי שגם העובדים הסוציאליים יעסקו במניעה, גם מערכת החינוך שדרך אגב מובילה היום את התכנית למניעה, כולל כמה משרדי ממשלה ששותפים בתכנית הזאת, אנחנו נשמח להציג אותה באחד המפגשים.
<קריאה: הציגו אותה.
<ציפי נחשון-גליק: אוקיי, אז הציגו אותה.
<ציפי נחשון-גליק: אז יש שיתוף פעולה בהחלט בנושא של המניעה.
<ציפי נחשון-גליק: בנושא של הטיפול, יש כמה מרכזים שמשרד הרווחה מוביל אותם.
<ציפי נחשון-גליק: אני מדברת כרגע על הנפגעות הבוגרות, תיכף אני אדבר על נושא של ילדים מתחת לגיל 18.
<ציפי נחשון-גליק: הנשים נפגעות אלימות מינית הן נמצאות על הרצף, אז יש אוכלוסייה שבהחלט מוגדרת כאוכלוסיית שיקום של משרד הבריאות, ולדעתי המקצועית ברגע שאת מוגדרת שם עם 40% נכות, תקבלי שם את כל המענה.
<ציפי נחשון-גליק: לא צריך להעביר את המטופלות מאחת לשניה.
<ציפי נחשון-גליק: יש את המרכזים האקוטיים ששם עושים עבודה נהדרת, אקוטית, ממוקדת, עניין של שעות ולפעמים ימים.
<ציפי נחשון-גליק: יכול להיות שצריך מבחינה מקצועית לשבת ולדון אולי אם יכולים לעשות את העבודה קצרת מועד עד שלושה חודשים.
<ציפי נחשון-גליק: אחר כך מעבירים את מי שמעוניינת למרכזי הטיפול של משרד הרווחה.
<ציפי נחשון-גליק: מי שמקבלת סל שיקום במשרד הבריאות יכולה לדעתי בעוד איזה X של פעילות או שקלים, לסיים שם את כל הטיפול במסגרת סל השיקום שלה.
<ציפי נחשון-גליק: מי שלא רוצה להזדהות במשרד הרווחה זכותה במסגרת הרפורמה של בריאות הנפש ללכת לטיפול באחת מקופות החולים אצל מומחה.
<ציפי נחשון-גליק: מבחינת משרד הרווחה כרגע יש לנו שישה מרכזים רב תחומיים גדולים, אנחנו בהקמה של עוד אחד במגזר החרדי.
<ציפי נחשון-גליק: במגזר הערבי כבר יש לנו שנים.
<ציפי נחשון-גליק: יש לנו 42 יחידות ומרכזים שהם יותר קטנים ואנחנו בהקמה – אני מקווה שעד סוף 2018 נצליח להקים עוד 20.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו מפעילים חלופת אשפוז לצעירות ונשים כדי לייתר את האשפוז הפסיכיאטרי במידה והן לא זקוקות לאשפוז הפסיכיאטרי אבל הן זקוקות למעטפת והגנה של 24 שעות ביממה.
<ציפי נחשון-גליק: זה כבר פועל שנתיים.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו בהקמה של הוסטל שיקומי גם לנפגעות תקיפה מינית וגם לצעירות עם הפרעות אכילה שעל רקע פגיעה מינית.
<ציפי נחשון-גליק: בנושא של ילדים ונוער פועלים היום 13 מרכזי סיכון וכל מרכז מפעיל בין 2 ל-6 שלוחות כדי להנגיש את השירות כמה שיותר ברחבי הארץ.
<ציפי נחשון-גליק: זה מה שיש לי לומר.
<חגית דסקל-ויכהנדלר: אפשר רק שאלה קטנה?
טלי פלוסקוב: שאלה קצרה.
<חגית דסקל-ויכהנדלר: המרכזים כמו בבן ציון, הרב תחומיים, אתם מודעים לזה שאורך התור הוא שנה?
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו מודעים לזה שאורך התור הוא שנה ולצערי זה הדיאלוג שאנחנו כן מקיימים כי ל-50% מהמטופלות שלנו יש להן סל שיקום.
<ציפי נחשון-גליק: ואני חושבת שזה לא נכון, כי אם צעירה מקבלת סל שיקום, דיור וליווי וסיוע בלימודים, היא יכולה לקבל שם גם את הטיפול שלה.
<חגית דסקל-ויכהנדלר: אבל אין מספיק מטפלים, אין מקומות.
<ענבל ברנר: אין שום הכשרה בבריאות הנפש.
<ציפי נחשון-גליק: אז אנחנו נכשיר, אבל גם אצלנו אין הכשרה.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו מקבלים עובדים סוציאליים - --
טלי פלוסקוב: אני חושבת שקיבלנו תשובה.
<ציפי נחשון-גליק: חלק גדול מההמתנות שלנו כי אנחנו באמת מוצפים בצעירות ונשים שמוגדרות כסל שיקום.
טלי פלוסקוב: גבירתי ממשרד הרווחה, אני רוצה לפרגן לך.
טלי פלוסקוב: אתם יודעים מה, גם על התוכן, אבל שימו לב שהאדם שדיבר עכשיו דיבר מהלב, וזה המפתח להצלחה.
טלי פלוסקוב: אני רואה ואני מכירה את הפעילות השוטפת שלך עם מירב בן ארי וכל העבודה שאתם עושים עם נוער בסיכון וכן הלאה.
טלי פלוסקוב: האנשים שלוקחים את הדברים האלה מבפנים, הם שמביאים את הבשורות.
טלי פלוסקוב: אז יישר כח על העבודה.
טלי פלוסקוב: אחרונת הדוברים בבקשה.
<ציפי נחשון-גליק: ותגידי שאנחנו תומכים במרכזי הסיוע.
<ציפי נחשון-גליק: 6 מיליון שקלים והשנה זה יהיה 8 מיליון.
<אורית סוליציאנו: אני אגיד.
<אורית סוליציאנו: אני מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ואני רוצה להגיד כמה דברים ממוקדים, השארת ממש מעט זמן לסוף אבל אני אנסה להיות יעילה.
<אורית סוליציאנו: אין ספק שאמרו כאן הרבה דברים נכונים והדבר המרכזי, שהכנו על זה דו"ח לפני למעלה משנה, איך הופכים את מערכת הבריאות, אני לא מתמקדת ברווחה אלא בבריאות, למערכת מיודעת טראומה.
<אורית סוליציאנו: מה משמעות המילה 'מיודעת טראומה', יש לי משקפיים כחולים, וכל מי שעובד בתחום הבריאות יהיו לו משקפיים בצבע מסוים שדרכם הם יסתכלו וידעו בדיוק שיש כאן טראומה.
<אורית סוליציאנו: וזה אומר בכל התחומים שיש.
<אורית סוליציאנו: לא צוינו כאן עוד תחומים, רפואת שיניים, האם ידעתם שנפגעות תקיפה מינית וגם את זה אני למדתי, יש להן קושי אדיר להגיע לרופא שיניים בגלל הפוזיציה, בגלל שגבר גוהר מעליה.
<אורית סוליציאנו: אנחנו מטפלים לא פעם בנפגעות מנסים למצוא להן פתרונות ששנים הן לא היו אצל רופאי שיניים עד מצב קטסטרופלי.
<אורית סוליציאנו: מערכת הבריאות היא לא מערכת מיודעת טראומה וכל השינויים שנעשים, אני גם מסתכלת על כל מי שנמצאת כאן, ציפי נחשון גליק, ד"ר זהר סער לביא, הרופאות, רוב השינויים נעשים כי יש בעיקר נשים שמשוגעות לדבר.
<אורית סוליציאנו: אבל מה שצריך לעשות זה דברים הרבה יותר מערכתיים.
<אורית סוליציאנו: אחד מהמנהלים של המחלקה הייעודית לנפגעות תקיפה מינית אמר לי נתון מעניין, ובואי תשמעי הוא אמר לי כרופא פסיכיאטר שכשהוא לומד פסיכיאטריה, הוא משקיע המון זמן על לימוד סכיזופרניה.
<אורית סוליציאנו: אחד מתוך 100 איש, זו הסטטיסטיקה, חולה בסכיזופרניה ולכן כל מי שלומד פסיכיאטריה לומד המון על סכיזופרניה.
<אורית סוליציאנו: בואו נדבר על נתוני ם של תקיפה מינית.
<אורית סוליציאנו: אם 50% מנפגעות התקיפה המינית סובלות מפוסט טראומה, אז כמה זה, 1:20?
<אורית סוליציאנו: 1:30?
<אורית סוליציאנו: למה אפס לימודים?
<אורית סוליציאנו: אז כאן כשהרופאות המדהימות האלה שמתדפקות על דלתות של פקולטות לרפואה ויש חופש אקדמי ואי אפשר להכריח אותם, אז תכלס צריך להיות כאן איזה שהוא לחץ ציבורי הרבה יותר גדול, אנחנו ממש ממש לא שם.
<אורית סוליציאנו: דבר שני, תפקידנו כאן גם באיגוד מרכזי הסיוע שמקבל דווקא בעיקר את הפניות של ההארד קור, אלה שנפגעות בילדות, אצלנו הסטטיסטיקה מעל 60% ויותר זה פגיעות מיניות בילדות.
<אורית סוליציאנו: אלה הן הלקוחות של כל מי שנמצאת כאן, כל הרופאות, הלקוחות של ציפי ושל ד"ר זהר סער לביא.
<אורית סוליציאנו: הבעיה היא שבאמת הן מגיעות לכל המקומות האלה ולא רואים אותן.
<אורית סוליציאנו: אני אתן לך דוגמה, אנחנו עושים שיתוף פעולה יפה עם משרד הבריאות ועושים הכשרות.
<אורית סוליציאנו: אז מה קורה?
<אורית סוליציאנו: אנחנו מגייסים מפילנתרופיה, אנחנו ארגון מאוד דל ומאוד חיות בקצה, מגייסים מפילנתרופיה ועושים הכשרות ובית החולים פותח את שעריו.
<אורית סוליציאנו: רק עכשיו יש הכשרה בטירת הכרמל, לפני חודש עשינו הכשרה בשער מנשה, בבית החולים ברזילי.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת שהבעיה זה כסף.
<אורית סוליציאנו: אנחנו מגייסות לזה כסף, עושות הכשרה מעולה, עושות שינוי, ומה קורה אחר כך?
<אורית סוליציאנו: בית חולים, אני אפילו לא מאשימה את בית החולים, אין לו תקציב להדרכה.
<אורית סוליציאנו: כמה זה הדרכה?
<אורית סוליציאנו: 60,000 שקל לשנה?
<אורית סוליציאנו: 70,000 שקל לשנה?
<אורית סוליציאנו: ואז הכל לא שווה.
טלי פלוסקוב: זה סדר עדיפויות, כמו שאמרו כאן.
<אורית סוליציאנו: זאת אומרת שצריך להפעיל לחץ הרבה יותר משמעותי, א.
<אורית סוליציאנו: לעשות בדיקה נוספת על תקציבים, נציגת האוצר שהייתה כאן דיברה, תכלס, לאן הם הלכו, וצריך לדאוג שיהיו תקציבים ייעודיים משמעותיים.
<אורית סוליציאנו: עוד דבר שנתקע, אני מציעה שהוועדה הזאת תעשה זימון, תחום התשאול.
<אורית סוליציאנו: הצלחנו להגיע לשלב עם כמה רופאים, עם ד"ר הירשמן, שוועדה מיוחדת של משרד הבריאות תכניס את נושא התשאול כחלק ממדד איכות של בית חולים פסיכיאטריים, נתקע.
<אורית סוליציאנו: לא זז.
<אורית סוליציאנו: אני חושבת שחייבים להפעיל לחץ שזה יקרה, כי ברגע שיש מדדים יהיה שינוי.
<אורית סוליציאנו: בלי מדדים, לא יעזור שנמשיך לדבר.
<אורית סוליציאנו: אז מדדים ותקציבים ובדיקה מדויקת לאן הולכים התקציבים.
<ציפי נחשון-גליק: משפט אחד, שחקן נוסף לדעתי שצריך להיות בדיונים פה הוא משרד המשפטים, הייתי ממליצה שאולי הכנסת תעזור ליזום שיהיו בתי משפט.
<ציפי נחשון-גליק: כבר במשרד הרווחה עובדים חזק עם משרד המשפטים, יש כבר שני בתי משפט משלבים.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו עובדים עכשיו עם בית הדין הצבאי גם כן על משהו ייחודי לגבי חיילים שהם עריקים, אני חושבת שמערכת המשפט יכולה להתחיל לפתוח את בית המשפט הראשון לענייני אלימות ואלימות מינית.
טלי פלוסקוב: לפי המספר שאנחנו שומעים ונתונים שיש פה, את צודקת.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להודות לכולם על הדיון.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שגם ידענו לא מעט דברים אבל חידשנו לעצמנו לא מעט דברים והשתתפות של כל כך הרבה חברי כנסת אומרת עד כמה הנושא חשוב וכמובן אני רוצה גם להודות ליוזמי היום המיוחד הזה לנושא.
טלי פלוסקוב: יחד עם זה אנחנו ניסינו לרכז כמה נושאים שהועלו כאן, כדי להכניס אותם להמלצות של הוועדה הזאת.
טלי פלוסקוב: שוב, אני חוזרת, מעבר לדיון בשבוע הבא לגבי הרפורמה בבריאות הנפש, ואני מאמינה שיש הרבה חברי כנסת שיגיעו לשם והנושא של טראומה מינית בטח יעלה שם ואנחנו כמובן עוד נציג בפני המנכ"ל את כל הבקשות שלנו.
טלי פלוסקוב: אני כרגע מכוונת מול משרד הבריאות והנושאים שדיברנו הם אלה: לחדד את נושא התשאול, דיברנו על זה וגם בדברייך האחרונים שהיו, בתוך מערכת הבריאות עם שימת דגש על טראומה מינית, ולחדד את זה בחוזר המנכ"ל.
טלי פלוסקוב: דיברו פה על משהו שזה יהיה מחייב ולא ברמת ההמלצות כמו שזה עכשיו, אז אנחנו גם נמליץ לשקול את הדבר הזה.
טלי פלוסקוב: לפעול מול בתי הספר לרפואה, לקבוע הכשרת חובה, זיהוי פגיעה מינית, גם סוגיה שעלתה כאן ויכולה מאוד להיות יעילה במערכת הזאת.
טלי פלוסקוב: אמרתי כי במסגרת הוועדה שתתקיים בשבוע הבא אנחנו כמובן נעלה עוד סוגיות.
טלי פלוסקוב: דיברתם פה על השתתפות של ההסתדרות הרפואית וקופות החולים, בוודאי גם שם אנחנו נעלה את הנושא, נחדד את הנהלים.
טלי פלוסקוב: מה שבאמת חשוב הוא להגיע למצב שיש מפגש מקרי עם המטופלת, שהנושא הזה יעלה בשיחה כדי שאנחנו נדע אם המחלה שאנחנו הולכים לטפל בה היא תוצאה של או פגיעה מינית, ואז בעצם לכם, לרופאים יש יותר כלים ודרכים לטפל במטופלת במקרה וזה באמת תוצאה של פגיעה מינית.
טלי פלוסקוב: רציתי לבקש מכן, ואני פונה פה לשלוש הנשים הרופאות שעשיתן את המחקר הזה, שאני שוב חוזרת ואומרת שהוא נעשה באמת ברמה מאוד מקצועית, אני מזמינה אתכן לדיון בשבוע הבא, ואני גם אבקש ממי שינהל את הדיון, גם אם זה יהיה יו"ר הועדה אלי אלאלוף שהנושא הזה מאוד מאוד חשוב לו, שייתן לכן גם אפשרות להציג, אני לא יודעת אם שוב פעם את כל המצגת, אבל את הדברים הכי כבדים והכי משמעותיים להציג גם בוועדה כדי שגם המנכ"ל יראה אותם.
<קריאה: גם חברות הכנסת בטוח יציפו את זה.
טלי פלוסקוב: בוודאי, גם אנחנו נעשה, אבל ההבדל בינינו בכלל שאתם באים מהרמה המקצועית, מה שאתם חווים מהשטח, ואנחנו באים מהפניות ומכל מה שאנחנו רואים.
טלי פלוסקוב: לכן החיבור הזה של שני הדברים האלה בעיני מאוד מאוד חשוב ואני מקווה מאוד שגם אחרי הדיון בשבוע הבא אנחנו כן נדע מה הצעדים שמשרד הבריאות מתכוון לקחת על עצמו.
טלי פלוסקוב: אנחנו לא יכולים לא לקחת בחשבון את הנתונים ששמו פה על השולחן ממשרד האוצר כל כך הרבה כסף שכן התקציב של המשרד קיבל, לא לקחת משם סכומים ראויים גם לנושא של פגיעה מינית, אנחנו לא נסכים.
טלי פלוסקוב: לכן מעקב על הכספים שמשרד האוצר מעביר למשרד הבריאות, והשימוש של כספים ייעודיים לטובת הפגיעה המינית וכל הטיפול בנפגעות פגיעה מינית.
טלי פלוסקוב: רצית משהו להוסיף להמלצות?
<חגית דסקל-ויכהנדלר: רציתי לשים את הדגש שוב על העניין שכשיש איתורים אין מענים טיפוליים ואם אפשר לבקש מהגופים הרלבנטיים שיערכו מיפוי של האופציות הטיפוליות ושל זמני ההמתנה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נוסיף את זה גם להמלצות שלנו מול משרד הבריאות.
טלי פלוסקוב: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף?
טלי פלוסקוב: אני מקבלת את ההערות שלכם.
טלי פלוסקוב: אם זה כך תודה רבה שוב לכולם, כמה שפחות פגיעות מיניות, כמה שיותר חיוכים וסיבות לחייך.
אלי אלאלוף: היום ה-20 בנובמבר 2017, ב' בכסלו התשע"ח, השעה 11:11 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: נתבקשנו לקיים דיון דחוף על פי יוזמתו של חבר הכנסת ידידי רועי פולקמן על נושא הכשרות בנושא המזון.
אלי אלאלוף: האמת שזה נושא שמראש ידענו שיהיה בעייתי אבל לא ידענו עד כמה בעייתי הוא יהיה.
אלי אלאלוף: כאשר קידמנו את חוק המזון לא התייחסנו לנושא של הכשרות, חשבנו שזה יסתדר תוך כדי עשייה אבל לצערנו התחלנו לראות שיש דברים – אני לא מעז לומר את המילה, אבל אין לי ברירה כי כרגע אין לי מילה אחרת – לא כשרים שבולמים את האפשרות להוזיל את המזון ולייבא ביתר חופשיות את המזון מחוץ לארץ.
אלי אלאלוף: לצורך כך קיימנו דיון עם הרב הראשי הרב לאו.
אלי אלאלוף: ישבתי אתו באופן אישי יחד עם ידידי הרב ישראל אייכלר וניסינו להסביר לו את המשמעות.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר לכם שתגובתו הייתה מדהימה, חיובית ביותר.
אלי אלאלוף: הוא גם רוצה בהוזלת יוקר המחייה במזון ובוודאי אצל האוכלוסיות הנזקקות ביותר.
אלי אלאלוף: הוא אמר שיעמוד לרשותנו ושיעשה הכול כדי שזה יתבטא בעשייה היום יומית.
אלי אלאלוף: לצערנו אנחנו כמעט עומדים בפני שוקת שבורה ואני לא אסתיר שיש בעיה בתוך הרבנות הראשית ואני אומר זאת בגלוי, אם לא במלים בוטות יותר.
אלי אלאלוף: המערכת לא עושה כלום כדי להקל על יבוא המזון, ואני לא מדבר על נושא הכשרות.
אלי אלאלוף: כשרות בבלעדיות של הרבנות ואין לי שום זכות לבטא דעה בנושא זה.
אלי אלאלוף: אבל כשאני רואה שהרבנות מקבלת ממפעל א' תעודת כשרות כשרה לרבנות, אני לא מבין למה היבואן השני צריך להביא את אותה תעודה.
אלי אלאלוף: התעודה הזאת, ברגע שהיא מתקבלת על ידי הרבנות הראשית, למה היא לא הופכת לנכס מדינה שכל אזרח יכול להשתמש בה?
אלי אלאלוף: אני יודע שזה תרגיל נוסף של היבואנים שמביאים באמצעות כביכול בלעדיות על אותו מוצר, אבל אם מפעל קיבל תעודת כשרות מוכרת על ידי הרבנות הראשית, כל המוצרים משם צריכים לקבל את ההכרה.
<קריאה: כל המוצרים שבהכשר.
רחל עזריה: אותו מפעל, אותו פס ייצור.
יעקב אשר: אותו מפעל.
יעקב אשר: לא פס ייצור.
אלי אלאלוף: אותו מוצר.
אלי אלאלוף: היצרנים שהשיגו בתיאום עם הרבנות הראשית את תעודת הכשרות למוצר, אני לא מבין למה יבואן אחר לא יכול להביא את המוצר הזה.
אלי אלאלוף: אם הוא לא יכול להביא, תבינו שאין תחרות ואם אין תחרות, המחירים עולים ורק קבוצה קטנה נהנית מהמוצר.
אלי אלאלוף: יש היום ארבעה עד חמישה יבואנים רציניים, כבדים, אז תנו להם את המדינה ונלך מכאן.
אלי אלאלוף: לרבנות יש כאן תפקיד מרכזי כי כל השאר הכנסנו בחוק המזון.
אלי אלאלוף: טיפלנו במכס, טיפלנו בהזמנות מראש, טיפלנו בכל הבירוקרטיה המכבידה על היבוא ונשארנו עם הנושא הזה של הכשרות והתפקוד של הרבנות הראשית בעניין.
בצלאל סמוטריץ': למה זה לא נכנס לחוק?
ישראל אייכלר: באמת זאת הייתה טעות.
ישראל אייכלר: אני ביקשתי אז להכניס את זה.
ישראל אייכלר: אמרו שזה יסודר.
ישראל אייכלר: יוסיפו סעיף.
אלי אלאלוף: ישראל היה אתי בחוק וליווה שורה שורה ולכן גם היינו יחד אצל הרב הראשי.
אלי אלאלוף: אנחנו לא רוצים להתווכח על סוג כשרות.
ישראל אייכלר: לא על זה.
אלי אלאלוף: רק אחת.
אלי אלאלוף: כאזרח פשוט אני מכיר במוסדות המדינה והרבנות הראשית היא המוסד האולטימטיבי בנושא הזה.
אלי אלאלוף: לכן אני לא יודע למה אנחנו נמצאים במצב כזה.
ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, הארה.
ישראל אייכלר: ההבדל בין הכשרות לשאר הבעיות שיש לך הוא ששם שמנו תקנים, מפקחים וטרינריים, חמישים עד מאה תקנים חדשים.
ישראל אייכלר: כאן לא הוסיפו תקנים.
ישראל אייכלר: זה כל העניין.
ישראל אייכלר: היכן שצריך לפקח, צריך לפקח.
אלי אלאלוף: ישראל, ברשותך, אני אתן לך עוד מעט את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: זאת נקודה כל כך חשובה שכדאי לפרט אותה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני מבקש מרועי פולקמן שיזם את הדיון לפתוח.
רועי פולקמן: אני יודע כמה אתה עסוק בנושא הזה לאורך כל הזמן.
רועי פולקמן: אני יודע שמימיני אייכלר ומשמאלי בן צור ואני אשקול מלים.
רועי פולקמן: כמובן חבריי ואני מאוד מעריך.
רועי פולקמן: אני רוצה לשתף אתכם כי לי הייתה הזכות ללוות במשך שנה וחצי את הרפורמה במכון התקנים ואני חייב לומר לכם שזה מאוד מאוד דומה כיוון שאין כאן שום דיון לא על דת, לא על הלכה, אנחנו לא מתכוונים לקבוע מהי כשרות ואיך קובעים כשרות וגם אני מקבל את זה שכמו מכון התקנים, יש גורם רשמי שהוא הרבנות הראשית שקובע את התקינה הזאת.
רועי פולקמן: זה לא הדיון.
רועי פולקמן: הדיון הוא נטו על בירוקרטיה ועל ארגונים כמו הרבה ארגונים במדינת ישראל, כמו מכון התקנים, בדיוק אותו דיון היה על כך שתהיה פגיעה בבטיחות הציבור, על כך שצריך תקנים וכל מיני צ'ופרים ודברים כאלה, אבל בסוף זה ויכוח על גוף בירוקרטי במדינת ישראל שצריך להתייעל והוא לא מתייעל.
רועי פולקמן: זה לא דיון דתי, זה לא דיון הלכתי אלא זה דיון של בירוקרטיה של מדינה.
רועי פולקמן: גוף שנקרא הרבנות הראשית שהוא גוף - ולא רק בסוגיית הכשרות אלא גם בסוגיות נוספות – מתייעל, משתפר ובהרבה מאוד מובנים תקוע עשרים ושלושים שנים אחורה ואת הדבר הזה צריך לשנות.
רועי פולקמן: בשורה התחתונה, על מה אנחנו מדברים.
רועי פולקמן: אין כאן שום עניין הלכתי.
רועי פולקמן: המצגת הזאת, וזה בעיקר מעצבן אותי כי אני באתי הרבה יותר רגוע, היא חוצפה שהרבנות הראשית מביאה אותה לכאן.
מיכאל מלכיאלי: אם היו נותנים לה את הכלים להתייעל, הם היו עושים את זה.
מיכאל מלכיאלי: הולכים ומפרקים אותם בכל מקום.
מיכאל מלכיאלי: גורמים להם לסרבולים ואחרי כן להגיד - - -
רועי פולקמן: ידידי מלכיאלי, אתה מחוקק צעיר, חכם ונמרץ.
רועי פולקמן: זו מצגת מעליבה.
רועי פולקמן: למה היא מעליבה?
רועי פולקמן: כי מה חושבים שחברי הכנסת טיפשים?
רועי פולקמן: משווים שני מוצרים של פרינגלס והם יכולים להיות שונים.
רועי פולקמן: לא כך בודקים.
מיכאל מלכיאלי: אני למשל נעלבתי מהכותרת הזאת, שהרבנות מייצרת את החסמים.
רועי פולקמן: חבר הכנסת מלכיאלי, על מה ההצעה הזאת דיברה?
אלי אלאלוף: חברים, לא נעשה דיון בין חברי הכנסת.
<קריאה: כדאי שהדיון יהיה ענייני.
אלי אלאלוף: אדוני, אתה לא תקבע מה ענייני ומה לא.
רועי פולקמן: התפקיד שלנו הוא לייעל את המערכות הבירוקרטיות ולפקח עליהן.
מיכאל מלכיאלי: תן להם כלים.
רועי פולקמן: תכף נדבר על הכלים.
רחל עזריה: לא יכול להיות שזה תמיד מגיע לתקנים.
מיכאל מלכיאלי: במשרד הבריאות זה כן הגיע ונתנו להם.
רועי פולקמן: לא צריך להתגונן.
רועי פולקמן: אנחנו ידענו לבקר גם את משרד הבריאות ויודעים לבקר את משרד הכלכלה על מכון התקנים בזמנו.
רועי פולקמן: חברים, זה לא דיון שאני חושב שחברי כנסת צריכים להגן, כמו שלא צריך לקפוץ להגן על גופים אחרים בממשלה שלא מתפקדים כמו שצריך.
רועי פולקמן: על כלים נדבר.