GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חגית דסקל-ויכהנדלר: בעולם הבריאות, שמענו פסיכיאטרית רופאת משפחה וגניקולוגית.
טלי פלוסקוב: בינתיים הכל בריאות.
<ליאור קוטלר: קצת על התקציב של משרד הבריאות, אני מדברת באופן כללי על התקציב ואז על בריאות הנפש.
<ליאור קוטלר: התקציב בשנים 2017-2018 גדל במיליארדי שקלים, 5 מיליארד שקלים בשנת 2017, בסך הכל בתקציב 17-18 יהיו 8.5 מיליארד שקלים, זה הגידול הכי גדול במשרדי הממשלה מאז ומעולם, והוא מצביע על הצבת חיזוק מערכת הבריאות הציבורית בראש סדר העדיפויות של הממשלה, תוך צמצום ההוצאה הפרטית.
<ליאור קוטלר: לגבי רפורמה בבריאות הנפש, זה תהליך ארוך מאוד שנמשך כמה שנים שלשמחתנו הוא יצאה לדרך אחרי הרבה מאוד דיונים.
<ליאור קוטלר: במסגרת הרפורמה בבריאות הנפש, האחריות על בריאות הנפש עברה לאחריות הביטוחית של קופות החולים, מתוך הבנה שיש חשיבות שגוף אחד יטפל גם בגוף וגם בנפש ובמסגרת הרפורמה הזאת עברה האחריות הביטוחית כשהתקציב לזה היה 2 מיליארד שקלים.
<ליאור קוטלר: משנת 2016 האחריות הביטוחית עברה, והתקציב כמובן יחד איתו.
<ליאור קוטלר: אני לא יודעת להגיד מתוך התקציב של בריאות הנפש כמה הולך לאן, אין לנו את החלוקה.
טלי פלוסקוב: זה כבר משרד הבריאות.
דב חנין: כמה מהתקציב של בריאות הנפש הולך לבריאות הנפש, זו השאלה שמעניינת אותנו.
דב חנין: הכל הולך למקומות אחרים.
טלי פלוסקוב: נשמע גם את משרד הבריאות וננסה לקבל תמונה.
<ליאור קוטלר: הרפורמה עדיין בשלבים הראשונים שלה, רק שנה מאז שהרפורמה יצאה לדרך.
<ליאור קוטלר: לדעתי ב-2018, 2019 ומשרד הבריאות יכול לתקן אותי, יהיה תהליך של בדיקה של כל המשאבים שניתנו, לאן הם הלכו.
מירב בן ארי: איך מלווים את זה?
מירב בן ארי: את הרפורמה שאושרה כאן ב-2016 של בריאות הנפש,
דב חנין: לא, היא לא אושרה.
דב חנין: עשו את זה במהלך אנטי דמוקרטי מכיוון שהכנסת - - - עשו את זה בלי הכנסת.
מירב בן ארי: חבר'ה אני לא מדברת - - -
דב חנין: החליטו שנבחרי הציבור לא מספיק חשובים כדי ל- - - על רפורמה.
דב חנין: לא מבינים.
טלי פלוסקוב: חברים נא להירגע.
אורלי לוי אבקסיס: כל הסיפור היה דווקא בגלל שהם מבינים והם ישאלו את השאלות האמיתיות ולא יהיה לנו תשובות, בואו נעשה להם - - -
טלי פלוסקוב: אורלי תודה.
טלי פלוסקוב: מה רצית לשאול את האוצר?
מירב בן ארי: רגע, יצא הקיטור?
מירב בן ארי: עכשיו רציתי לשאול איך מלווים במחקר מדידה והערכה את הרפורמה הזאת ואת התקציבים שעברו לקופות, בעקבות האישור, איך שלא אושר, ברפורמת בריאות הנפש בקופות?
<ליאור קוטלר: יש ועדה שיושבת שמלווה את בריאות הנפש, וגם כאן בכנסת יש תת ועדה של בריאות הנפש.
<ליאור קוטלר: מי שמלווה את הכל זו ד"ר טל ברגמן.
מירב בן ארי: מתי יהיו תוצאות של מה שקורה בקופות, את יודעת?
<ליאור קוטלר: אני צריכה לשאול אותה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נבדוק מה קורה.
מירב בן ארי: הנה, מנהלת הוועדה אמרה שבשבוע הבא יש דיון מעקב על הרפורמה.
טלי פלוסקוב: ומנכ"ל משרד הבריאות יהיה נוכח, אני מזמינה את חברי הכנסת להגיע לשם ולשאול שאלות הכי קשות, כי שם אנחנו צריכים לקבל - - -
אורלי לוי אבקסיס: - - - משרד הבריאות, שיעבירו נתונים עדכניים.
טלי פלוסקוב: אני מאמינה שהיא תעביר את כל הסוגיות שעלו כאן בדיון.
טלי פלוסקוב: חברי הכנסת נא להירגע בבקשה.
טלי פלוסקוב: תודה רבה ליאור, אני חייבת לציין - - -
דב חנין: רק שאלת המשך לאוצר.
דב חנין: גבירתי, אני מבין שכרגע אין לך נתונים איך נעשה הפילוח בתוך בריאות הנפש.
דב חנין: האם אתם יכולים להביא בפנינו נתונים?
דב חנין: האם נוכל אולי עוד חודש או חודשיים לקבל?
דב חנין: כי אנחנו עוסקים פה בשאלה שהמשמעות התקציבית שלה לא גדולה, אבל כסף קטן יכול לעשות שינוי גדול.
<ליאור קוטלר: לגבי רפורמת בריאות הנפש, זה מאוד גדול ובאמת שלב ראשוני והדברים עוד לא התייצבו.
<ליאור קוטלר: אז התשובה כאן תהיה בעייתית.
<ליאור קוטלר: אני יכולה להגיד שיש חוץ מהרפורמה וה-2 מיליארד שקלים שדיברתי עליהם, יש עוד כספים שמשרד הבריאות מתקצב לטובת נפגעות תקיפה מינית.
<ליאור קוטלר: בבסיס של משרד הבריאות יש 7.5 מיליון שקלים, משרד הבריאות גם שלח לי רשימה של הדברים שהוא עושה איתם, אני לא אכנס לזה כי אני לא התקציבנית שלהם, אבל זה 7.5 מיליון שקלים בבסיס, כל שנה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שעל הדרך, ראוי גם שתבדקו מה קורה עם המיליארדים שהיו אמורים להיות צבועים לשיפור שירותים בפריפריה, חלק מהשירותים שהקופות היו בחסך מאוד מאוד גדול, וזה שירותי הנפש בפריפריה.
טלי פלוסקוב: טוב אורלי זה לא- - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, זה מאוד קשור.
אורלי לוי אבקסיס: כי המיליארדי שקלים האלה מסתבר שאי אפשר בדיוק לעקוב אחריהם, תדרשו את הנתונים מהקופות כדי שניתן לפקח לאן הכסף עבר.
טלי פלוסקוב: אורלי, אני חוזרת ואומרת שבשבוע הבא יהיה פה דיון בנושא של מעקב על רפורמת בריאות הנפש, ואנחנו באמת נוכל לשאול פה.
טלי פלוסקוב: שלוש שעות יהיה דיון, יהיו אפשרויות להעלות את כל הסוגיות האלה ואני מבינה שברגע שהמנכ"ל כאן, הוא יצטרך לתת לנו.
טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת היקרים, אני יודעת שכל אחד מכם רוצה עוד להביע את דעתו.
טלי פלוסקוב: אבל אני חושבת שבנקודת הזמן הזו מאוד מאוד חשוב לתת למשרד הבריאות להגיב.
טלי פלוסקוב: משרד הבריאות כל כך חשוב עכשיו לשמוע את עמדתכם, אחרי ששמענו את האוצר.
טלי פלוסקוב: איך זה מחולק?
טלי פלוסקוב: איך אתם מתייחסים לכל הסוגיות שהועלו במצגת?
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות ואז אחר כך נעבור שוב לחברי הכנסת.
טלי פלוסקוב: יש פה שתי נציגות של משרד הבריאות, ד"ר זהר סער לביא ועובדת סוציאלית רחלי שטרן.
טלי פלוסקוב: מי מכן הראשונה?
<זהר סער לביא: קודם כל תודה על הדיון החשוב.
<זהר סער לביא: אני אחראית על המחלקה לטיפול באלימות במשפחה ותקיפה מינית במשרד הבריאות, בתוך השירות הארצי לעבודה סוציאלית, שמן הסתם האג'נדה הראשונה שלנו היא בדיוק קידום כל הנושאים הרלבנטיים הללו.
<זהר סער לביא: אני יכולה להגיד שכל הנושאים שדוברו הם על סדר היום, אני יכולה להגיד שבשנים האחרונות כן נעשו הרבה יותר פעולות שמקדמות הכשרות של צוותים רפואיים בבריאות הנפש בשנתיים האחרונות, גם בעזרת איגוד מרכזי הסיוע נעשו כמה וכמה הכשרות בתוך מערך בריאות הנפש לצוותים מטפלים על כל הנושא של - - -
תמר זנדברג: רק תביני, מישהי שמגיעה לפסיכיאטריה, זה חשוב, אבל מן הסתם זה חלק מעולם התוכן.
תמר זנדברג: אין פה עניין של זיהוי ואיתור.
תמר זנדברג: אבל פסיכיאטריה זה חלק מעולם התוכן.
תמר זנדברג: הפגיעה המינית שייכת לתחום בריאות הנפש.
מיכל רוזין: זה כמו ששופטים חושבים שהם שופטים עבירות מין זה כמו לשפוט כל דבר פלילי ורופאים יודעים לזהות הכל, ופסיכיאטרים זה, ועובדים סוציאליים, הם לא יודעים כלום.
מיכל רוזין: צריכים הכשרה.
תמר זנדברג: אין בעיה, אני מתקנת, אבל עדיין קו ראשון בעולם הרפואה זה רפואת המשפחה.
טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, בואי ניתן לסיים.
טלי פלוסקוב: אם יישארו לנו שאלות אני אתן לכם אפשרות לשאול.
טלי פלוסקוב: בבקשה גבירתי.
<זהר סער לביא: בעקרון הנושא של לשאול נשים, אני כן מדברת על נשים כרגע כי הנוהל קצת יותר ישן ומתייחס רק לנשים, אבל הנושא של תשאול נשים קיים במערכת הבריאות כבר משנת 2003 בנוהל 23/03 שבעצם מדבר על סקרינינג לכל אישה שמגיעה לאיש בריאות, לשאול האם היא נפגעת אלימות במשפחה או - - -
<קריאה: בחיים לא שאלו אותי דבר כזה.
<קריאה: בחיים לא.
<קריאה: הייתי אצל המון רופאים ולא - - -
מיכל רוזין: דרך אגב, ההנחיה לטיפות חלב עובדת.
מיכל רוזין: הן שואלות, כולל מוציאות החוצה את הבעל או את האמא.
מיכל רוזין: הן שואלות.
מיכל רוזין: שם זה עובד.
טלי פלוסקוב: לא מזמן קיימתי פה דיון גם בנושא של סרטן השד אצל נשים ואז הגענו למסקנה שם שגם את השאלה הזאת לא שואלים, מתי בפעם האחרונה עברת בדיקת שד לצורך העניין.
טלי פלוסקוב: אז לפי דעתי אנחנו צריכים להסתכל על זה במעטפת יותר רחבה ולראות מה סדרת השאלות שיהיו חייבים לשאול בכל הזדמנות של מפגש רופא ומטופל.
טלי פלוסקוב: ואחת מהן זו גם השאלה הזאת.
תמר זנדברג: זה לא רק תשאול.
תמר זנדברג: זה זיהוי ואיתור - - -
טלי פלוסקוב: אבל בואו ניתן לנציגת משרד הבריאות לתת לנו תמונת מצב.
טלי פלוסקוב: בינתיים לא נתנו לה לדבר.
מיכל רוזין: אנחנו רוצות שיחדשו לנו.
מיכל רוזין: תרגשו אותנו עם חידושים.
טלי פלוסקוב: מיכל, אולי זה בדרך.
<זהר סער לביא: אני לא בטוחה שנצליח לרגש אתכם אבל אנחנו מנסים.
טלי פלוסקוב: לא נכון, אנחנו מאוד רגישים.
טלי פלוסקוב: ואחרי מיליארדים שאני שמעתי והשינוי בשנתיים האחרונות, זה כן מרגש.
<זהר סער לביא: אני כן חושבת שיש משמעות לנוהל.
<זהר סער לביא: אני מסכימה אתכם שיש קושי ביישום, אני מסכימה שבטיפות חלב הצלחנו יותר להכניס את הנושא.
<זהר סער לביא: הנושא של טראומה מינית לא תמיד נכנס לשאלות האלה, הוא נכנס אולי בצורה של 'האם עברת איזו שהיא פגיעה'.
<זהר סער לביא: אין ספק שכל מערכת הבריאות היום צריכה להתכוונן גם לשאול את השאלות על טראומה מינית.
<זהר סער לביא: אני אוסיף בסוגריים שאנחנו היום גם מתכוננים לנושא של הרחבה לא רק לנשים אלא לשאול גם גברים וגם זוגות מסוגים שונים ומשפחות מסוגים שונים, כי הנוהל הוא קצת ישן ובאמת מתייחס לדברים שאנחנו יודעים שהיום התרחבו וקיימים בכל מיני אוכלוסיות.
<זהר סער לביא: אנחנו בהחלט מודעים לשיעורים הגדולים של פגיעות מיניות בקטינים.
<זהר סער לביא: בשנה האחרונה הוכנס מודל תמרוץ מלר"ד, במיון ילדים, הנושא של הכשרות לצוותים רפואיים בנושא של התעללות בקטינים וכבר נכון לשנת 2017 יש כמה וכמה בתי חולים שעשו הכשרות בשיתוף עם משרד הבריאות ועוד גופים לצוותים רפואיים בנושא של פגיעות בקטינים.
<זהר סער לביא: זה משהו שרץ כבר הרבה מאוד שנים, הכשרות לקטינים, יש הרבה מאוד כלי הדרכה שפיתחנו שבהחלט מתייחסים גם לנושא של פגיעה מינית.
מירב בן ארי: אבל אם יש כל כך הרבה כלי הדרכה שפיתחת איך זה שהיוזמות הן יוזמות כאלה קטנות?
מירב בן ארי: למה זה לא מתחבר?
<זהר סער לביא: אני רק התייחסתי למה שחברת הכנסת רוזין אמרה לגבי הנושא של מודעות, בנושא של הכשרות.
מיכל רוזין: זה לא סותר.
מיכל רוזין: זה אם יש יוזמה פרטית של בית החולים, אז יש.
מיכל רוזין: אבל זה לא הנחיה ממשרד הבריאות, זה לא תקציב ממשרד הבריאות.
מיכל רוזין: זה לא הכשרת חובה.
טלי פלוסקוב: אז אנחנו נמליץ.
<זהר סער לביא: ההכשרות של צוותים במלר"דים זה בהחלט תקציב שמשרד הבריאות נותן לחדרי מיון כדי להכשיר את הצוותים שלו.
אורלי לוי אבקסיס: כמה היענות יש?
<זהר סער לביא: ההיענות הייתה מאוד קטנה, אני מודה שבנינו אחרי שהבנו שאין כל כך מודעות לנושא הזה, אז למשל לקחנו יוזמה ובנינו מודל ביחד עם מכון חרוב שבעצם עוזר - - -
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שאתם השקעתם בקורסים, שמתם את התקציבים, קראתם באופן התנדבותי לבתי החולים להביא את הצוותים להכשרה וזה לא קרה.
<זהר סער לביא: זה - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, אמרת באופן מאוד מינורי.
אורלי לוי אבקסיס: למה לא הוצאתם חוזר מנכ"ל מחייב?
אורלי לוי אבקסיס: תשתמשו, הכסף שם, הפרויקט שם עומד ומחכה לקליינטורה שלו.
אורלי לוי אבקסיס: תביאו את הקליינטורה.
אורלי לוי אבקסיס: מה שנשאר לכם לעשות, הנה, אנחנו מעמידים לרשותכם את ההכשרה, את המבנים, את הצוות, תביאו את האנשים שלכם.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מחויבים, זה נורא פשוט.
<זהר סער לביא: אני רוצה להתייחס לנושא של בגירים נפגעי תקיפה מינית כי בסך הכל אני חושבת ש - - -
טלי פלוסקוב: בוא לא נפריע, אחר כך אני רוצה לתת עוד לחברי כנסת לדבר.
טלי פלוסקוב: אורלי, תני לגברת לסיים.
אורלי לוי אבקסיס: לא, זה נורא חשוב לגבי ה- - -
טלי פלוסקוב: תני לה להשיב.
אורלי לוי אבקסיס: יהיה חוזר מנכ"ל בעניין?
<זהר סער לביא: חוזר מנכ"ל על הכשרות?
טלי פלוסקוב: אנחנו נמליץ קודם כל ונעלה את הסוגיה הזאת.
<זהר סער לביא: בעקרון קיים בכל חוזרי המנכ"ל חובה להכשרה.
אורלי לוי אבקסיס: חוזר מנכ"ל מחייב, שבודקים אם עשו או לא עשו.
<זהר סער לביא: הקושי הוא באמת באכיפת החוזרים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: תשימו סנקציה.
<חגית דסקל-ויכהנדלר: אני יכולה להגיד משהו קטן?
<חגית דסקל-ויכהנדלר: בבקרות של משרד הבריאות הדבר נבדק, ובבקרות שמבוצעות במחוזות וגם בבתי החולים יש התייחסות מפורטת לנושא של הפעילות סביב האלימות במשפחה וכדומה, וזה מאוד מזיז את הקופות.
טלי פלוסקוב: שניה.
טלי פלוסקוב: עכשיו אני עוצרת את כל הערות הביניים בבקשה.
טלי פלוסקוב: תנו למשרד הבריאות לסיים ואז נמשיך את הדיון.
טלי פלוסקוב: כי התחלנו בבלגן.
אורלי לוי אבקסיס: תוך כדי דיון.
טלי פלוסקוב: בסדר גמור, אבל תנו לה לסיים.
<זהר סער לביא: אני רוצה להגיד הערה אחת על הנושא של שיתופי הפעולה כי אני חושבת שזו הערה מאוד נכונה.
<זהר סער לביא: השנה בספטמבר אחרי ההבנה של המחלקה של השירות של משרד הרווחה, נוצץ, בנושא של שיתופי הפעולה בנושא של פגיעות מיניות בבגירים, הם לא מספיק מכירים את השירותים, עשינו יום עיון משותף ביחד עם שירות נוצץ, שאליו הזמנו את כל מי שמטפל ברצף הטיפול בנושא של פגיעות מיניות בבריאות ורווחה, עשינו שולחנות עגולים, שם בעצם עלו המון תכנים שמתוכם אנחנו עכשיו מעבדים אותם ונוציא איזה שהן המלצות.
<זהר סער לביא: בנוסף, אחד התוצרים שהוקדמו ליום הזה זה באמת להוציא חוברת שירותים משותפת של כל השירותים בארץ שמתעסקים בנושא של פגיעות מיניות בבגירים.
<זהר סער לביא: אני מקווה שבשנת 2018 נעשה גם משהו דומה בנושא של קטינים.
<זהר סער לביא: אני חושבת שזה משהו שהוא מאוד משמעותי באמירה של משרדים שההבנה היא שצריכים לעבוד ביחד.
<זהר סער לביא: אני חושבת שהאנשים בשטח בסופו של דבר הרבה פעמים עובדים ביחד.
<זהר סער לביא: הבעיה היא הרבה פעמים בשיח.
<זהר סער לביא: אז למשל אני יכולה להגיד שאחד התוצרים של היום הזה זה באמת הבנה שצריך לעשות פורומים משותפים, דיון על מקרים שאנחנו הולכים לעשות ממש בשבוע הבא דיון ספציפי על מקרה שהוא מורכב, שהוא הולך על הרצף שבין בריאות לרווחה.
<זהר סער לביא: זהו מודל שאנחנו בהחלט רוצים לפתח אותו יותר בשנת 2018.
<זהר סער לביא: יש הנחייה שלנו לכל הצוותים המחוזיים לעשות פורומים משותפים בכל מחוז, בין בריאות לרווחה, שמתעסקים בנושא של פגיעות מיניות.
<זהר סער לביא: אני יודעת שיש חוסר בשירותים, אני כן מאמינה שהרבה פעמים אנחנו לא תמיד יודעים להשתמש יותר בשירותים.
<זהר סער לביא: יש איזה חוסר ידיעה, מישהו מטפל מכיר בהרבה פעמים את השירותים שנמצאים סביבו, לא תמיד יודע לאן להפנות, איך להפנות, מה מתאים לאותו בנאדם.
<זהר סער לביא: זה חלק מהעניין.
טלי פלוסקוב: משפט סיכום בבקשה.
<זהר סער לביא: טוב.
<זהר סער לביא: בנושא הפסקות הריון יש עובדים סוציאליים ייעודיים בוועדות להפסקת הריון שכן עוסקים בנושא הזה ומונחים לעסוק בנושא הזה.
<זהר סער לביא: אנחנו השנה, כמו שדוקטור פדואה אמרה, מאחר ואנחנו מבינים שקהל הגניקולוגים הוא קהל מאוד חשוב, אנחנו נבנה הכשרות לגניקולוגים מובילים כדי באמת להתחיל להטמיע את הנושא הזה בצורה יותר טובה בתוך המערך הגניקולוגי.
<זהר סער לביא: אותו מודל אנחנו רוצים לעשות גם ברפואת משפחה.
<זהר סער לביא: זה משהו שהיה בעבר, אין ספק שצריך לרענן אותו.
<זהר סער לביא: על הקנה פיתוח של לומדה שממש בתהליכים מתקדמים, לצוותים רפואיים, כדי להגיע לצוותים.
<זהר סער לביא: מאוד לא פשוט להביא רופאים וצוותים רפואיים להכשרות.
<זהר סער לביא: זה משהו שאנחנו יודעים שהוא קיים.
<זהר סער לביא: נשמח לשמוע הצעות נוספות.
<זהר סער לביא: אני כן יכולה להגיד שוועדות אלימות שעובדות בשטח וחגית ציינה אותן הרבה, עובדות מאוד קשה כדי להביא צוותים.
<זהר סער לביא: לא תמיד זה כל כך פשוט, אין ספק שצריך אולי לחשוב על דרכים נוספות.
טלי פלוסקוב: תודה למשרד הבריאות, אני מבינה שיש לך עוד הרבה מה לדבר אבל אני רוצה להמשיך בדיון.
<זהר סער לביא: עוד משהו, כן יש הגדלה השנה בתקציב של מרכזים אקוטיים, הוגדל באופן משמעותי התקציב של כל המרכזים.
<זהר סער לביא: אם דובר על תורי המתנה במרכזים האקוטיים, שם בהחלט עובדים על סטנדרטיזציה ויש תכנית לבקש הגדלה של עוד כמה מיטות אשפוז ייעודיות לנפגעי תקיפה מינית.
<זהר סער לביא: יש עכשיו 12 מיטות שפועלות, בשנת 2017 יש עוד 4 מיטות שהוקצו דווקא בפריפריה, צפת ואשקלון, ובשנת 2018 יש תכנית לבקש עוד.
<זהר סער לביא: אנחנו כרגע בתהליך של מיפוי לראות האם באמת תורי ההמתנה ארוכים, מה פחות או יותר זמני ההמתנה.
<זהר סער לביא: ברגע שיהיו לנו את תוצאות המיפוי, נוכל להגיד בדיוק כמה הולכים להגדיל.
טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי בבקשה.
מירב בן ארי: אני לא אשמע אותך ציפי, אז תעדכני אותי אחר כך.
מירב בן ארי: אני חייבת ללכת, פשוט יש לי קבוצה שמחכה.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם קודם כל תודה על המצגת, היא הייתה מאוד חשובה ומשמעותית, וראינו את הדברים.
מירב בן ארי: שמעתי את מה שאמרת, נציגת משרד הבריאות.
מירב בן ארי: כל הזמן מפתיע אותי שאנחנו מגיעים לוועדות ואז אנחנו מגלים שעכשיו בדיוק יש תכנית ועכשיו בדיוק הגדילו את המיטות.
מירב בן ארי: ואני אומרת לעצמי, הנושא של הפגיעות האלה - - -
<זהר סער לביא: זה לא עכשיו.
מירב בן ארי: לא, אבל כאילו באת ואמרת 'עכשיו ב-2017 הוספנו עוד ארבע מיטות'.
מירב בן ארי: דיברת גם לפני כן על זה שעכשיו אתם מטפלים ומרחיבים והפעילות עם נוצץ שאני בטוחה שציפי תדבר על זה.
מירב בן ארי: אני רק אומרת שאני מאוד מקווה שזה לא קצת מאוחר, אבל מה שעושים זה טוב ואני מפרגנת ואני תומכת, זה חשוב.
מירב בן ארי: אני רק רוצה לומר שני דברים.
מירב בן ארי: בסוף, הדבר הכי משמעותי בעיני זה קופות החולים.
מירב בן ארי: כי בסוף רוב הנשים שמגיעות לגניקולוג מגיעות לקופות החולים.
מירב בן ארי: נכון שיש את העניין עם בריאות הנפש, אני לא נכנסת לזה בכלל כי יש פה דיון בשבוע הבא ויתעסקו בזה.
מירב בן ארי: אני מדברת על קופות החולים, על הכשרה של אחיות ושל רופאים שלצערי אנחנו לא רואים את זה.
מירב בן ארי: בדיוק שאלו אותי פה אז אמרתי להן שבטיפת חלב שהייתי לא מזמן, לפני חודשיים, באמת עשיתי ראיון מקיף ופעם ראשונה שאיש צוות רפואי שאל אותי.
מירב בן ארי: זה לא היה לי אף פעם בכל 40 שנותיי מול קופת חולים שבא איש צוות רפואי בצורה רגישה, לבד, שהקשיב ושאל.
מירב בן ארי: זה לא קרה לי אף פעם, זה היה מאוד מפתיע, יצאתי, הייתי מופתעת ואמרתי לעצמי 'כנראה זה משהו חדש' חבל שזה לא קורה יותר ולא רק לנשים שיולדות, גם לנשים שנמצאות במקומות אחרים, שוב פעם, בקונסטלציה הנכונה כי גם שמענו בסקר שהיה פה לא מזמן, בשבוע שעבר, על נשים שלא הולכות לגניקולוג או לצורך העניין הוטרדו בצורה יותר גבוהה אצל גניקולוגים.
מירב בן ארי: בתי חולים, מיילדות, היינו כאן בדיון אחר שגם, אנחנו כל הזמן מתעסקים עם הנציגות של מרכזי הסיוע לנפגעי תקיפה מינית, אמרתם שעשיתם הכשרה, נראה לי זה הדבר הכי ברור שבכל הכשרה כמו של מורים, כמו של מדריכים, יביאו את אותה נציגה, היא תעביר להם את הסדנה, שלושה-ארבעה מפגשים, וכן יהיה להם את הכלים.
מירב בן ארי: הכסף, אני חייבת להגיד משהו על כסף ואני כל הזמן מספרת את זה.
מירב בן ארי: היה לי מרכז לנוער בסיכון של בנים במשך 10 שנים, הייתי עמותה ולא היה לי כסף.
מירב בן ארי: ממש מה שנקרא, פרוטות.
מירב בן ארי: אחד הדברים הכי חשובים שהבאתי וזה לא עלה לי הרבה כסף, ממש לא הרבה, הבאתי לנערים שלי מפגשים עם מרכזי סיוע.
מירב בן ארי: כי א.
מירב בן ארי: ידעתי שהם בגיל כזה, וב.
מירב בן ארי: אמרתי אני אשים, חלוקה של העוגה, אז הם ילכו פחות לחוג והם יקבלו את אותה מדריכה מהמרכז לסיוע.
מירב בן ארי: אז כשאומרים לי ככה על כסף, אני לא משתכנעת.
מירב בן ארי: אני אומרת לך שזה עוגה, היא אמרה לך שעכשיו תקציב משרד הבריאות גדל הכי הרבה מכל משרדי הממשלה.
מירב בן ארי: הכל עניין של סדר עדיפויות.
מירב בן ארי: הכסף, ולא בגלל שאני קשורה לשר האוצר, פחות מרשים אותי.
מירב בן ארי: חלוקה תקציבית, הבנת סדרי עדיפויות, הבנת העניין שהנושא הזה שכל כך הרבה נשים חוששות ללכת לגניקולוג או לא מרגישות בנוח או אפילו בריאות הנפש, כל כך הרבה נשים נפגעות, את יודעת, איפה שאת שמה את הכסף.
מירב בן ארי: אני מתנצלת שאני חייבת לצאת.
טלי פלוסקוב: תודה רבה מירב.
טלי פלוסקוב: כל מילה שלך נכונה, אנחנו ניקח את זה גם בתוך ההמלצות שלנו.
טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג בבקשה.
מיכל רוזין: סירבתם לשידור של הישיבה הזאת?
מיכל רוזין: יש טענה מערוץ הכנסת שסירבתם לשדר את הישיבה.
טלי פלוסקוב: לא ידוע לי על סירוב, מצידי בכל אופן.
מיכל רוזין: כרגע צייצו שהיה סירוב לשדר.
מיכל רוזין: <ענת בן שמואל > אלו עניינים טכניים של הוועדה, זה לא קשור לנושא.
מיכל רוזין: של הוועדה?
מיכל רוזין: <ענת בן שמואל > כן.
מיכל רוזין: אנחנו לא חייבים להסכים לכל שידור.
מיכל רוזין: נשאלתי למה - - - <ענת בן שמואל > אז התשובה היא כן, לא בגלל הנושא.
תמר זנדברג: חבל, אגב.
תמר זנדברג: למה הציבור - - - לא חשוב.
תמר זנדברג: הדיון בשידור באתר ולכן אני אומרת, אין פה משהו סודי או מעין זה.
טלי פלוסקוב: אפשר לראות את הדיון.
טלי פלוסקוב: באתר אנחנו בשידור.
טלי פלוסקוב: הכוונה כאן בשידור חי בערוץ 99.
טלי פלוסקוב: <ענת בן שמואל > בוטל אצלו דיון והם שאלו אותנו בדקה ה-99 אם אנחנו מעוניינים לעשות שידור, ובגלל עניינים טכניים של הוועדה, זה לא.
טלי פלוסקוב: קיבלנו תשובה, אבל עדיין מי שמעוניין – באתר האינטרנט של הכנסת אפשר לראות.
תמר זנדברג: כן, וכל הכבוד למחלקה האחראית, באמת יש מצלמות, הם מאוד השתכללו בזמן האחרון ויש קלוז-אפים, זה לא כמו פעם שהיה כזה מצלמת, אז כל הכבוד.
תמר זנדברג: באתר.
תמר זנדברג: יש מצלמות וזה עושה זויות.
טלי פלוסקוב: כל מה שקורה בוועדות מצולם ומשודר.
תמר זנדברג: ומוקלט ומתומלל.
תמר זנדברג: קודם כל תודה על הדיון, אני בין היוזמות של הדיון הזה מסיבה גם בגלל הפניה של הפורום הנהדר הזה וזה לא מקרה לדעתי שיושבות מולי שלוש נשים.
תמר זנדברג: גם את זה חשוב להגיד, אנחנו ביום למניעת אלימות נגד נשים המצוין פה היום בכנסת וכאן זה לא שזה ספציפית לאלימות, אבל זה בכלל לא מפתיע שנשים הן הראשונות ששמות לב לתופעה מתוך העבודה שלהן וגם עושות משהו לזה וכמובן בהתנדבות בלי שאף אחד משלם להן על זה יותר ממה שהן עושות בתור עבודה.
תמר זנדברג: אני רוצה להכניס כאן עוד זוית שבשבילי היא הזווית הפרטית שממנה אני הגעתי אבל היא כן מצביעה גם על התמונה הרחבה.
תמר זנדברג: אני יו"ר ועדת הסמים, ובפעם הראשונה שעשיתי דיון על נשים נפגעות סמים, אני גיליתי את הדבר המדהים שכל אחת כאן יודעת ש-99% ואני אומרת את זה כדי לא להגיד 100% מהנשים שנפגעות מסמים, שמכורות לסמים ושמגיעות איפה שהוא על רצף ההתמכרות הן נשים שהן נפגעות תקיפה מינית ואחוז גבוה מהן, אגב, אפילו יותר מ-30% אם אני לא טועה, בילדות.
תמר זנדברג: מה שזה אומר לנו שיש כאן איזה שהוא מצע של הפגיעה המינית, וזו גם אמירה אלייך, תיכף אני אגיע למשרד הבריאות בהקשר הזה כי אל מול ההתמכרות אני בדרך כלל עובדת ומאוד הייתי רוצה לראות כאן השתלבות, יש לנו כאן איזה שהוא מצע של פגיעה מינית שממנו נשלחות זרועות להתמכרות איפה שאני רואה, להפרעות אכילה, לזנות, כמובן לפוסט טראומה, מחלות כרוניות, ואתן הראיתן במצגת שלכן, לא עברתן על הכל, גם עליה בהוצאות הבריאות, באמת כל דבר.
תמר זנדברג: כלומר, עד כמה שהפגיעה המינית, ויושבת כאן גם מיכל רוזין ואורית סוליציאנו שאתן מכירות את הנושא מהזווית הציבורית לאורך שנים.
תמר זנדברג: כמה שאנחנו יודעות וכמה שעלתה המודעות, ו-me too ומה שלא תרצו, עדיין אנחנו לא מתחילות אפילו להכיר בעוצמתו ההרסנית של הקרחון הזה שרק קצתו נמצא מעל המים של הפגיעה המינית ולמה היא גורמת, ואיזה זרועות תמנון היא שולחת כמעט לכל דבר בחייה של כמעט כל אישה.
תמר זנדברג: זו נקודת מוצא מאוד מאוד חשובה לדיון.
תמר זנדברג: כי זה לא איזה טלאי שמלבישים אחר כך ואיזו הכשרה פה והשתלמות שם, זה דבר מהותי ותשתיתי בעולם בטח הבריאות, נגביל את עצמנו כרגע לבריאות.
תמר זנדברג: כי כל אישה שמגיעה בכל מגע עם המערכת, ככל הנראה זה יפגוש אותה או בפוטנציאל גבוה לפגוש אותה – בוא נגיד את זה אחרת – להיות אישה זה גורם סיכון משמעותי להמון המון דברים שמקורם בפגיעה מינית.
תמר זנדברג: גורם סיכון, לא 100% - - -
<קריאה: המחקרים האחרונים מראים שהרבה מאוד ילדים נפגעים.
תמר זנדברג: אוקיי, ילדים ואגב גם גברים נפגעים שהרבה פעמים אולי גם כתוצאה מהמיגדור של התחום הזה לא מספיק, זה עכשיו בתהליך הכרה.
תמר זנדברג: אבל אדרבה ואדרבה.
תמר זנדברג: אל מול המציאות הזאת, סליחה שאני חייבת להגיד לך את זה בצורה ממש בוטה, אל תיעלבי כי זה לא אישי, אבל זה כן על הגוף שאת מייצגת, משרד הבריאות ישן.
תמר זנדברג: הגעתי למסקנה הזאת מההצגה של הדברים שלך, וסלחי לי שוב, זה לא אישי.
תמר זנדברג: אני מבינה שזה תחום הטיפול שלך ולכן את עוסקת בזה וזה כל עולמך.
תמר זנדברג: אבל במציאות של עולם הטיפול הרפואי, מהקליניקה של רופאת המשפחה דרך בתי החולים, דרך המחלקה לשירות להתמכרויות שאני מכירה אותו היטב.
תמר זנדברג: ביום חמישי הייתי במרפאת לוינסקי.
תמר זנדברג: זנות, מחלות מין, התמכרויות, האלמנט של פגיעה מינית וספציפית הצורך לטיפול בפוסט טראומה המורכבת שיוצרת הפגיעה המינית וגורמת לכל אותם מצבי חיים אחרים, וכאן נוספו עוד המון רבדים, של הטיפול הגינקולוגי, ושל הוצאות הבריאות ושל תחלואה בדברים אחרים, לא קיימת בחילחול של עד כמה זה חלק כל כך משמעותי מעבודה של כל רופא וכל איש בריאות וכל אחות.
תמר זנדברג: כאן אני עוברת לתחום הקונקרטי.
תמר זנדברג: אם אנחנו נישאר רק בעולם ההכשרות ועד כמה שנעשה ועד שנעשה, ואוכלוסיית הרופאים, אני מכירה את זה גם מהקנביס הרפואי, רופאים ורופאות זו אוכלוסייה קשה מהבחינה הזאת.
טלי פלוסקוב: סליחה שאני עוצרת אותך, אבל את מעלה סוגיה כל כך חשובה, אני פשוט חושבת לא מול האדם הנכון, וזה בלי לפגוע חלילה.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שאת חייבת להיות פה בשבוע הבא בדיון ולהציג את כל הסוגיות האלה כי הן כל כך חשובות.
תמר זנדברג: אני אהיה, אבל אני כן רוצה להגיד, שוב אמרתי לה 1000 פעם, זה לא מול אדם.
תמר זנדברג: להיפך, היא הגורם שעוסק בזה.
תמר זנדברג: אבל כן המשרד כמשרד.
תמר זנדברג: ואני רוצה להגיד איזה עוד גורמים חסרים פה ואני רוצה לציין שלושה רבדים בעבודה של מערכת הבריאות וגם משרד הבריאות, שלדעתי דווקא הקטע שבו נכנס משרד הבריאות הוא השלב האחרון אבל אני כן אתחיל ממנו.
תמר זנדברג: רואים את זה גם ברפורמה בבריאות הנפש, ואני רואה את זה בתחום הטיפול בהתמכרויות בסמים, ראיתי את זה בקנביס הרפואי.
תמר זנדברג: משרד הבריאות כרגולטור על בתי החולים ועל קופות החולים כל פעם נחשף בחולשתו.
תמר זנדברג: אמרה את זה קודם חברת הכנסת אורלי לוי.
תמר זנדברג: אתם עשיתם, הגעתם למסקנה שלא נרשמו, מה אתם עושים?
תמר זנדברג: גייסתם רופאים להכשרה, רופאים לא נרשמו, ורופאים זו אוכלוסייה קשה, אמרתי, הם כבר למדו, הם יודעים, הם קוראים את הספרות המקצועית שלהם והם בוחרים מה ללמוד, ולכי תסבירי להם שיש משהו שהם לא יודעים וכולי.
תמר זנדברג: אבל עדיין, אתם הרגולטור.
תמר זנדברג: אתם מתקצבים את בתי החולים, מתקצבים את קופות החולים וחוץ מתקציב, ושוב – אני אומרת את זה לאו דווקא לנושא הזה, אני נתקלתי בזה בדברים אחרים – משרד הבריאות רוצה להזמין רופאים מכל הדיסציפלינות לקורס על קנביס רפואי, לא נרשמים.
תמר זנדברג: קופות החולים נותנות הוראה לרופאים לא לרשום מרשמים לקנביס רפואי.
תמר זנדברג: מה עושה משרד הבריאות?
תמר זנדברג: כלום.
תמר זנדברג: מוציא מכתב, ועוד מכתב, והמנכ"ל מוציא מכתב והיועצת המשפטית מוציאה מכתב, ושום דבר לא משתנה.
תמר זנדברג: אותו דבר פה, הזמנתם רופאים להכשרה בנושאי פגיעה מינית.
תמר זנדברג: לא נרשמו.
תמר זנדברג: הנהלות קופות החולים לא ייחסו חשיבות.
תמר זנדברג: זה מיליארדים, כל תקציב הבריאות הולך לשם, מה עושים?
תמר זנדברג: אתם כרגולטור שבעיני חובה, ואני חושבת באמת שזה עניין למנכ"ל ולייעוץ המשפטי של המשרד, איך הוא מפעיל את עצמו כרגולטור על הנהלות רפואיות של בתי חולים וקופות חולים שלא נענים לקריאה הזאת.
תמר זנדברג: שתיים – זה האר"י ההסתדרות הרפואית שחסרה כאן מאוד בשולחן.
תמר זנדברג: חברה פסיכיאטרית, איגוד רופאי הגניקולוגיה, רופאי המשפחה.
תמר זנדברג: אני שוב גיליתי מתחומים אחרים שלגייס אותם לתהליך - - -
טלי פלוסקוב: תצטרכי להצטמצם בבקשה.
תמר זנדברג: משפט וחצי אחרון.
תמר זנדברג: לגייס אותם לתהליך כחברות רפואיות זה דבר מאוד משמעותי כי ברגע שמשם יש – ואני רואה את הנתונים - - -
<ענבל ברנר: אנחנו עובדים מולם בפורום.
<ענבל ברנר: יש לנו הרבה עבודה מולם, אנחנו גם נקים עכשיו חברה בהאר"י - - -
תמר זנדברג: מאוד חשוב, מצוין.
תמר זנדברג: הדבר השלישי והאחרון זה השלב הבאמת מוקדם של איפה אנחנו רואים את הרופאים האלה כסטודנטים לרפואה בשנה א', ב', ג', ד', ה', ו'.
תמר זנדברג: יש שש שנים ברוך השם.