GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסף מאירוביץ: רציתי לציין שיש כאן פעילות ברוכה שנעשית בבתי החולים אבל הפגים, כמו שכל הפורום כאן מבין, זקוקים למעקב צמוד והדוק לאורך הרבה שנים.
<יוסף מאירוביץ: יצא נוהל מאוד מאוד מדוקדק שמגדיר למה נזקק הפג בהמשך.
<יוסף מאירוביץ: בגלל קוצר הזמן אני רק אומר שעשינו מיפוי מאוד מפורט של הצרכים.
<יוסף מאירוביץ: יש כאן דוגמה שהועלתה למשל ממחוז צפון.
<יוסף מאירוביץ: הושבנו את כל הגורמים כי אלה גם גורמים שחלקם בכללית וחלקם הם לא בכללית ובחנו מה נדרש כדי באמת לממש את זה.
<יוסף מאירוביץ: אני אומר בגדול שמרבית הפגים מקבלים את מה שנדרש אבל יש פערים לא מעטים.
<יוסף מאירוביץ: הפער שאני חושב שהוא חשוב ורצוי לסגור אותו הוא פער שקשור במידע.
<יוסף מאירוביץ: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס העלתה אותו.
<יוסף מאירוביץ: אנחנו מבינים שחלק מהפגים נולדים בבתי חולים ממשלתיים ופרטיים ועוברים לכללית ולקופות אחרות, וחלק מהפגים שנולדים בבתי חולים של הכללית עוברים לקופות אחרות.
<יוסף מאירוביץ: לכן נדרש כאן מהלך שהוא לאומי, ליצור את המסד הזה.
אורלי לוי אבקסיס: זה דורש שיתוף במידע.
<יוסף מאירוביץ: שיתוף במידע.
<יוסף מאירוביץ: אני חושב שזה חיוני.
<יוסף מאירוביץ: ברגע שיש מסד נתונים, אפשר באמת לעקוב אחרי דברים בצורה טובה.
<יוסף מאירוביץ: עשינו את זה בהרבה נושאים בעבר ואני יכול להגיד שאנחנו בהרבה מאוד תחומים מתקדמים כולל הכשרה של כל המקצועות שנדרש להכשיר אותם ספציפית למעקב אחרי פגים.
<יוסף מאירוביץ: המהלכים האלה אצלנו חלקם בוצעו וחלקם ימשיכו להתבצע בעתיד.
<יוסף מאירוביץ: אני חושב שמבחינת הפתיחה אנחנו נמצאים במצב שמבטיח שיפור משמעותי.
מירב בן ארי: דוקטור אגנטה גולן מבית החולים סורוקה.
<אגנטה גולן: תודה רבה.
<אגנטה גולן: אני רוצה לברך על העשייה של כל האנשים שעוסקים במודל.
<אגנטה גולן: עדיין יש לי בהתייחסות הזאת רק אמירה אחת והיא שיש צורך מאוד גדול ברגולטור שיסתכל על הרפואה השוויונית בין בתי החולים של קופת חולים כללית וההסתדרות.
<אגנטה גולן: עדיין המודל באיזושהי צורה לא יוצא לפועל בשטח באופן שוויוני בכל בתי החולים וזה דורש בדיקה.
<אגנטה גולן: הנושא אליו רציתי להתייחס הוא דווקא הנושא של הילוד הבריא.
<אגנטה גולן: עצם העובדה שליום הזה קוראים יום הפג, זה רק מראה את העיוות כאשר אף אחד לא מתייחס לכך שהפג הוא רק עשרה אחוזים מסך כל הלידות במדינת ישראל, תלוי בבתי החולים השונים.
<אגנטה גולן: חמישים עד שבעים אחוזים מהזמן של הנאונטולוג, שמאה מהם חסרים, במקום לעסוק בקידום פרויקטים כמו הורדת זיהומים, הורדה של דימון תוך מוחי ועוד שיפורי איכות שישפרו את התוצאות שלנו ביחס לעולם, אנחנו עוסקים בקביעת הבריאות שזה לא פחות חשוב.
<אגנטה גולן: משרד הבריאות מוציא הוראות יותר ויותר על החובה לרשום את הדברים, שנעשתה בדיקת שמיעה וכולי.
<אגנטה גולן: אין תקן לתינוק הבריא.
<אגנטה גולן: מסמך גולדברג בו התייחסו לילוד הבריא, אף פעם לא יושם.
<אגנטה גולן: אני אתן לך דוגמה חיה.
<אגנטה גולן: כשנפתחה מחלקת יולדות חדשה, זה אומר שהכירו בצורך ביותר מיילדות, ביותר רופאי נשים, ביותר אחיות, אחות אחראית, רופא גניקולוג ואפס תקן לרופא שיבדוק את התינוק הזה.
<אגנטה גולן: זה נופל על הכתפיים שלי ועל כתפי הצוות שלי ואנחנו עסוקים - במקום בעשייה הסופר מקצועית שיש לנו, ויש קומץ אנשים בודד שעוסקים בילוד החולה – במסה הגדולה של הילוד הבריא.
<אגנטה גולן: זה דורש תיקון מיידי.
<אגנטה גולן: הדבר הזה גם מביא למצוקה מאוד גדולה בתורנויות.
<אגנטה גולן: חלק מהעבודה הזאת לא מחייבת מומחיות סופר בנאונטולוגיה.
<אגנטה גולן: זה גורם לכך שגם בתורנויות יש עבירה על החוק של המתמחים כאשר הם לא מגיעים לתנומה כי הם רצים לחדרי הלידה ואין מי שיחליף אותם ואין יותר תקנים.
<אגנטה גולן: הם עושים את מקסימום התורנויות המותר להם ומדי בוקר אנחנו רואים עבירה על החוק בגלל שהרופאים שלנו לא מצליחים לנוח.
<אגנטה גולן: הכול כתוצאה מכך שאין תקן לרופא לתינוק הבריא וזה דבר שדורש תיקון מיידי לפני שהמחלקות קורסות.
<אגנטה גולן: הזיהומים, במקום שיראו ירידה, תהיה עלייה ואנחנו לא נצליח להוריד את הדימום התוך מוחי.
<אגנטה גולן: האיגוד מקים פרויקטים לשיפור בסופר רמה מקצועית אבל אנחנו צריכים להיות פנויים לזה.
<אגנטה גולן: אנחנו עוסקים חמישים עד שבעים אחוזים מהזמן שלנו בילוד הבריא וזה דורש תיקון, אם על ידי כל דבר שאתם תרצו אבל לא יכול להימשך בצורה הזאת.
מירב בן ארי: פרופסור מיכאל שימל, מנהל הפגייה בשערי צדק.
<מיכאל שימל: אנחנו קוראים לזה יום הפג אבל יש לנו בתשעים אחוזים של הילדים שנולדים בזמן, אחוז לא מבוטל נולד עם בעיות.
<מיכאל שימל: הבוקר בשערי צדק עשינו שתי החייאות לילדים שנולדו בזמן וההחייאות האלה, עם כל מה שהולך להיות מסביב, שתי החייאות.
<מיכאל שימל: זה מנטרל מספר עצום של כוח אדם.
<מיכאל שימל: יש היום אוכלוסיות מסוימות שלא יעשו הפסקות הריון למרות שהן יודעות שיש מומים מולדים קשים.
<מיכאל שימל: הילדים האלה, עם כל המכשור המודרני שיש לנו, אנחנו מסוגלים לטפל בהם והם לא פגים אבל זה דורש המון כוח אדם.
מירב בן ארי: חברת הכנסת אורלי לוי, אנחנו צריכים לסכם.
מירב בן ארי: כבר גלשנו בזמן.
מירב בן ארי: בבקשה, בקצרה, סיכום שלך לפני שאני מסכמת.
אורלי לוי אבקסיס: כן, מאוד בקצרה.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, לנציגי משרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לרגע לא רוצים להפחית, ותאמינו לי שלי אין אינטרס להפחית בהישגים של כל מה שקשור לטיפול בפגים, הן בפגיות והן בקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: עשינו כברת דרך מטורפת מהיום שנכנסתי לנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהיינו בשפל המדרגה ותינוקות שילמו בחייהם או באיכות החיים שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: עת נכנסתי לנושא יחד עם מולי צנגן ועמותת לה"ב, הנתונים היו קטסטרופליים, הן מבחינת הזיהומים, הן מבחינת התמותה, הן מבחינת הלקויות אתן המשיכו הילדים הלאה והמחסור הנורא בכל מה שקשור לטיפול השוטף ולבקרה.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ואומרת שגם בנושא של בנק חלב אם שאני מריצה כמה שנים, כנראה שזה לא יהיה בחקיקה כדי לא לתת קרדיט אבל זה בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: אני גם תומכת מאוד בתחום שבו אומר משרד הבריאות שיש בעיה איך מוציאים מכרז ואנחנו ננסה לעשות את זה דרך מי שכבר יודע כי הוא מחזיק שם את בנק הדם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על מד"א לדוגמה.
אורלי לוי אבקסיס: אז זה בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לבוא ולדרוש שהדברים האלה יהיו באמת ובזמנים קבועים כי הנושא הזה הביא לכך שיש היום שוק שחור בכל מה שקשור לחלב אם ואתם יודעים את זה.
אורלי לוי אבקסיס: כולנו התעוררנו יום אחד לכותרות המזעזעות בעיתון על כך שהתבלבלו בחלב השאוב בשניידר ותינוק אחד קיבל חלב של אם אחרת שהיא נגועה במחלת האיידס.
אורלי לוי אבקסיס: את זה צריך למנוע.
אורלי לוי אבקסיס: את הדברים האלו, אנחנו כאן וגם אם הכותרות בעיתון לפעמים לא מחמיאות למשרד הבריאות, התפקיד שלנו להציף את זה כדי שנפתור את הבעיות.
אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה שגם הנושא הזה יגיע לפתרון וכמה שיותר מהר יותר טוב.
אורלי לוי אבקסיס: אבל תעשו ביקורת על הקופות ותבדקו שהן עומדות בחוזר מנכ"ל שאתם הוצאתם כי אחרת מה הכוח ומה היכולת של חוזר מנכ"ל לשנות דברים?
אורלי לוי אבקסיס: אם לא יהיה מקל וגזר, לא יהיו תוצאות.
אורלי לוי אבקסיס: תבקרו, תתמרצו או תענישו מי שלא עומד בדברים.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס על כל הפעילות שלה למען הפגים והעלאת היום הזה לסדר היום הציבורי.
מירב בן ארי: זה חשוב מאוד שכל יום מתקיים דיון בנושא הזה בוועדות וגם במליאה.
מירב בן ארי: חשוב שחבר כנסת לוקח על עצמו נושא ומתגייס בכל כוחו.
מירב בן ארי: אני רוצה לסכם בשלושה דברים.
מירב בן ארי: ראשית, להודות למשרד הבריאות על הפעילות.
מירב בן ארי: את פספסת כי היית בחוץ אבל מועאויה כבהה אמר משהו מאוד יפה.
מירב בן ארי: הוא אמר שהפגיות עברו תמ"א 38 וזה היה מאוד חשוב.
מירב בן ארי: ראינו את המהלך, הצגתם במצגת ראויה לשבח, עבודה יפה.
מירב בן ארי: יש כמובן עוד דברים לשפר.
מירב בן ארי: אני רוצה כמובן להודות לארגונים החברתיים.
מירב בן ארי: אין ספק שגם עמותת לה"ב שעושה עבודה מצוינת וגם הארגון של הנאונטולוגים.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות על העבודה שלך, דוקטור צנגן.
מירב בן ארי: אני משבחת את הפעילות.
מירב בן ארי: כמובן שיש עוד דברים להשתפר בהם.
מירב בן ארי: אני באמת חושבת שכדאי אולי לעשות כאן איזשהו מעקב על הנושא של פגים בדימום תוך מוחי ולא רק בעוד שנה אלא במשך השנה ולראות את השיפור.
מירב בן ארי: אני רוצה גם להודות לטלי.
מירב בן ארי: כאחת שעברה לא מזמן לידה, לפני שמונה חודשים, וברוך השם אני ילדתי תינוקת במשקל 3,900 קילו, אבל כל הזמן הסתובבתי והסתכלתי על הפגייה כי אי אפשר לא להסתכל.
מירב בן ארי: את אם חדשה, את לא יכולה לא להסתכל על הפגייה.
מירב בן ארי: הייתי באיכילוב.
מירב בן ארי: אני כל כך מתחברת למה שאת אומרת על העניין של הליווי, אגב, לאו דווקא פסיכולוגי אלא גם עובדת סוציאלית.
מירב בן ארי: סיפרתי כאן לענת שיש אימהות שבוכות מזריקה שהתינוקת מקבלת על צהבת בכף הרגל.
מירב בן ארי: את רואה שם אימהות מתפרקות.
מירב בן ארי: אני אומרת לעצמי מה עובר על האימא.
מירב בן ארי: כל הזמן הצצתי בפגייה כדי לראות ושאלתי את עצמי מה עובר על האימהות בפגייה.
מירב בן ארי: אני מודה שגם אני כשהיא הייתה בגריל של הצהבת – גם זה לקח ממני תעצומות נפש כי פתאום אני רואה את הבת שלי שם.
מירב בן ארי: נפשית זה הרג אותי ואני אומרת לעצמי מה עובר על אימהות שהתינוקות שלהן בפגייה.
מירב בן ארי: זה היה כל כך קשה לי.
מירב בן ארי: לכן אני מאוד מאוד מקווה שניקח את הטיפול הפסיכולוגי הזה ללוות את אותם הורים.
מירב בן ארי: מי שנמצא כאן מצוותים רפואיים, בשעה 1:30 יש כאן שדולה נגד אלימות על צוותים רפואיים באולם ירושלים, אתם מוזמנים להישאר.
מירב בן ארי: תודה רבה ולהתראות.
טלי פלוסקוב: השעה 11:16, היום ה-14 בנובמבר 2017, כ"ה בחשון התשע"ח ואני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
טלי פלוסקוב: על סדר היום חודש המודעות לסרטן השד: סרטן השד וחשיבות האיתור והטיפול המיידי.
טלי פלוסקוב: אני חייבת לציין שהדיון התקיים ביוזמתה של מרפאת הכנסת ואנשים שעובדים בה.
טלי פלוסקוב: ארגנו בכנסת יום לבדיקות לחברות הכנסת ולעובדות הכנסת.
טלי פלוסקוב: אגב, גם עובדי הכנסת אבל ברוב המקרים מדובר בנשים.
טלי פלוסקוב: אני חייבת לספר לכם שבשיחות אישיות בינינו כאשר כל אחת שואלת את השנייה אם היא הולכת, מן הסתם זה הגיע לכל הנשים שנמצאות כאן בבית הזה.
טלי פלוסקוב: לדבר על סרטן השד אנחנו יכולים הרבה.
טלי פלוסקוב: לצערי הרב אנחנו מכירים לא מעט מקרים כאשר נשים בגיל מאוד צעיר פתאום מגלות את המחלה.
טלי פלוסקוב: חלק מתמודדות וחלק פחות מתמודדות.
טלי פלוסקוב: חלק גדול, לשמחתנו הרבה, יודעות להמשיך לחיות בלי לאבד איכות חיים.
טלי פלוסקוב: לצערי הרב יש חלק של נשים שלא מחזיקות מעמד.
טלי פלוסקוב: כמובן גילוי מוקדם של הסרטן, כולנו יודעים את זה, הוא המפתח לצאת מהמחלה הזאת.
טלי פלוסקוב: היום כולם יודעים, גם כאשר מגלים, שזה לא הסוף.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת, אפשר להילחם, אפשר להמשיך וצריך להמשיך.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שמודעות למשפט האחרון שאמרתי הוא הדבר הנכון ולכן אנחנו היום כאן מקיימים דיון.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להודות לארגון אחת מתשע שלוקח חלק מאוד פעיל בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: אני הרבה מבקרת בבתי חולים ואני רואה שהיום המודעות למחלת הסרטן הולכת וגוברת.
טלי פלוסקוב: אנשים מתחילים להבין, וזה מה שחשוב.
טלי פלוסקוב: אמרו לך שיש לך סרטן, זה לא אומר שמחר אתה מת.
טלי פלוסקוב: יש דרך לצאת מזה.
טלי פלוסקוב: צריך הרבה כוח, הרבה תמיכה מבחוץ ולכן האנשים האלה שהתאחדו סביב עמותה אחת – ואני יודעת שיש עוד כמה עמותות שפועלות בתחום הזה – בעיני עושים עבודת קודש כי הם אלה שנותנים כוח לאנשים האלה להילחם ולא לאבד תקווה שאפשר להמשיך לחיות.
טלי פלוסקוב: אני מאוד הייתי רוצה שהדיון היום לא יישאר רק ברמה של דיון.
טלי פלוסקוב: אני מאוד הייתי רוצה שכל מי שידבר, ישים לנו על השולחן את הנושאים בהם אפשר לטפל ולשפר את המצב הקיים.
טלי פלוסקוב: אני חייבת לציין שיש הרבה שיפורים.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו נשווה מה היה לפני חמש שנים ומה קורה היום, בוודאי ובוודאי המצב הוא שונה אבל יחד עם זאת אנחנו יודעים שיש לנו עוד הרבה מה לעשות.
טלי פלוסקוב: לכן, מכל מי שידבר כאן אני אשמח מאוד לדעת מה הנושאים שאתם חושבים שצריך לשפר ובוודאי אנחנו נשמע גם את עמדתו של משרד הבריאות בנושא ואולי כמה מהרעיונות שיעלו כאן
טלי פלוסקוב: על ידי נציגות העמותה שנמצאות אתנו, נוכל ליישם בעבודה השוטפת שלנו.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להתחיל ביושבת ראש עמותת אחת מתשע, גברת אירית פנט.
<אירית פנט: תודה רבה.
<אירית פנט: הנושא הראשון שאנחנו חושבות שהוא חשוב במיוחד ויכול לעשות הבדל דן בגיל בדיקת הסקר.
<אירית פנט: עד לפני שנה המספר הרשמי של הנשים החולות היה 4,000 נשים בשנה.
<אירית פנט: לפני שנה פורסם מספר של הנשים החולות בשנה שהוא 5,250.
<אירית פנט: אנחנו מדברים על עלייה של שלושים אחוזים.
<אירית פנט: רבע מתוך המספר הזה, 1,300 נשים בשנה, הן מתחת לגיל בדיקת הסקר ורובן בגיל שבין ארבעים לחמישים.
<אירית פנט: אני לא שמעתי שנעו אמות הספים בגין המספרים האלה ואני רוצה להניע אותם.
<אירית פנט: אני חושבת שגם אלף היה מספר מספיק כדי להתייחס אליו ברצינות, בוודאי 1,300.
<אירית פנט: המחשבה וההתייחסות היא לתכונות של הממוגרפיה כבדיקת הסקר היחידה שהוכחה כמצילת חיים.
<אירית פנט: יש טענות נגד הממוגרפיה שיש להן היום תשובות טובות.
<אירית פנט: אני חושבת שזה לא הפורום לפרט אבל הטענה העיקרית כנגד הממוגרפיה היא שהיא גורמת לגילוי יתר.
<אירית פנט: יחד עם זאת, כל הנושא של גילוי יתר הוא נושא שמכירים אותו מהסטטיסטיקה ולא ממחקרים.
<אירית פנט: אף אחד לא יודע כמה גילוי יתר יש ואין הבדל בגילוי יתר בין מעל חמישים לבין מתחת לחמישים.
<אירית פנט: אף אחד לא הציע אף פעם מעל לחמישים לוותר על ממוגרפיה.
<אירית פנט: יש הסכמה שהממוגרפיה היא הדרך ובה צריך להשתמש ואם היא לא מתאימה, גם מעל חמישים, ארבעים אחוזים מהנשים, יש להן עדיין שד צפוף והממוגרפיה לא מתאימה להן ולכן עושים להן בדיקות משלימות.
<אירית פנט: אבל המושג הוא שיש להן בדיקת סקר ולכן קוראים להן.
<אירית פנט: לכן קופות החולים זוכרות שצריך.
<אירית פנט: יש מדד איכות של משרד הבריאות והדבר הזה נאכף.
<אירית פנט: יש למשל זכות לנשים כבר בגיל ארבעים, אם הן ברמת סיכון ידועה, להגיע לממוגרפיה כל שנה ובפועל זה לא מבוצע כי אין מדד איכות.
טלי פלוסקוב: לא מבוצע כי הנשים לא מגיעות לבצע את הבדיקה?
<אירית פנט: הנשים לא יודעות שהן בסיכון.
<אירית פנט: קופת חולים, גם שהיא יודעת כי האחות של או האימא של הייתה חולה והיא אפילו באותה קופת חולים, היא לא עושה כלום.
<אירית פנט: לא קורה כלום.
<סיגל רצין: מנכ"לית אחת מתשע.
<סיגל רצין: אני רוצה למקד כי אין לנו מספיק זמן בדיון הזה ואני אשמח אם יהיו עוד דיונים ונצא באמת עם המלצות.
<סיגל רצין: אני לא יודעת לגבי הנציגים של משרד הבריאות אבל אנחנו כרגע מבקשות שני דברים עיקריים.
<סיגל רצין: האחד הוא להוריד את גיל הממוגרפיה לארבעים, והשני הוא לזמן כל אישה מגיל שלושים ומעלה, אלא אם כן היא אישה שידוע שהיא באיזשהו סיכון מוגבר, לכירורג שד לצורך בדיקה פיזית ותשאול.
<סיגל רצין: אנחנו בעמותה פוגשות את הנשים הצעירות האלה יום יום ושעה שעה.
<סיגל רצין: כל מתנדבות העמותה שלל אחת מתשע חלו במחלה מתחת לגיל חמישים.
<סיגל רצין: רובן בסביבות גילאי ארבעים עד 45.
<סיגל רצין: ההצלה של הנשים הצעירות האלה, מדובר בהרבה מאוד שנות חיים שנחסכות כשמגלים את זה בגילוי מוקדם.
<סיגל רצין: אני כבר לא מדברת על ההשפעה המיידית על המשפחה, על הקהילה, על החברה, על הרווחה, על שוק העבודה.
<סיגל רצין: אין שום סיבה שהנשים האלה יחכו את הטווח הזה של עשר שנים.
<סיגל רצין: אגב, הרבה נשים שכבר גילו אחרי גיל חמישים שהן חולות, הן כמובן נכנסות לסטטיסטיקה של מעל גיל חמישים אבל הרבה מאוד פעמים המחלה התחילה קודם אלא שמעל גיל חמישים הן עשו בדיקת סקר.
<סיגל רצין: זה אנחנו לא רוצים שיהיה.
<סיגל רצין: אחת הטענות שלנו היא שהיום במשרד הבריאות מקדשים איזשהו דבר מיושן שהוא כבר לא רלוונטי וגם בעולם הדברים האלה מתחילים להשתנות.
טלי פלוסקוב: הכוונה ברלוונטית היא שרק אחרי גיל חמישים עושים את הבדיקה.
<סיגל רצין: רק אחרי גיל חמישים ופעם בשנתיים.
<סיגל רצין: אין שום הוראה ללכת לתשאול.
<סיגל רצין: אנחנו גם יודעות - הרבה נשים פונות אלינו ואני מדברת על עשרות נשים ביום לפעמים, עכשיו סביב קמפיין גילוי מוקדם של חודש המודעות היינו מקבלות עשרות טלפונים ביום – שנשים צעירות ויש קופות חולים שמאלצות הפניה לכירורג שד, ביקשו הפניה ואמרו לה, לא, את לא בגיל.
<סיגל רצין: אנחנו יודעים יותר מזה.
<סיגל רצין: יש נשים שגם בכל מיני מצבי חיים ממששות בעצמן ומעלות חשדות וגם להן אומרים לא, זה כי את מניקה, לא, כי את בהריון.
<סיגל רצין: זאת אומרת, אני מדברת על המודעות של הרופאים לכך שאישה בת שלושים יכולה להיות חולה בסרטן שד ואישה בת 35 ואישה בהריון ואישה מניקה, אני לא יכולה לספר לך כמה נשים מניקות ובהריון מגלות את המחלה.
<סיגל רצין: כל התפיסה צריכה להשתנות.
<סיגל רצין: אנחנו כאן מפספסות חיים של נשים צעירות מאוד שחלקן משלמות בחייהן.
<סיגל רצין: פשוט נשלחות למות כי הן לא מגיעות לבדיקה בזמן וחלקן מגלות בשלב כזה מאוחר ואיכות החיים שלהן נפגעת.
<סיגל רצין: זאת בעיה כי האישה כבר לא יכולה לעבוד, כי הטיפולים הרבה יותר קשים, הרבה פעמים היא נזרקת ממקום עבודה.
<סיגל רצין: אני לא רוצה להלאות כאן כי אנחנו גם מטפלות בכל הדברים האלה, אבל אם רק יורידו את גיל הממוגרפיה ואם רק תהיה איזושהי החלטה מושכלת של קופות החולים שכל אישה מגיל שלושים תתושאל, יבדקו אותה.
<סיגל רצין: לפעמים כירורג שד טוב שואל את השאלות הנכונות ואומר לה שהיא נופלת בקטגוריה של סיכון.
<סיגל רצין: נשים לא יודעות שהן בסיכון.
<סיגל רצין: אנחנו ממש רוצות לצאת מכאן עם איזושהי המלצה.
<סיגל רצין: יש גם הרבה טיעונים שנוכל להעלות אותם, יש מחקרים ויש דברים שתומכים במה שאנחנו אומרות אבל אנחנו רוצות לצאת מכאן עם איזושהי המלצה שאת זה צריך לקדם.
<סיגל רצין: סליחה, אני מדברת מדם לבי כי אנחנו פוגשות את הנשים ברמה יום יומית.
טלי פלוסקוב: רואים שזה קרוב ללבך.
<סיגל רצין: אנחנו לא מתעסקות במספרים.
<סיגל רצין: אנחנו רואות את הנשים כשהן מגיעות אלינו.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לומר לכם שלא פעם כשהייתי אצל רופא משפחה, נשאלתי האם עשית בדיקת שד.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת, זה אחת השאלות שכן נשאלות ואני חוויתי את זה.
<סיגל רצין: לא כך אצל כולם.
טלי פלוסקוב: שנית, אני חייבת לומר לכם שנכון שאני מעל גיל חמישים אבל נדנדו לי מקופת חולים לא פעם לבוא ולעשות בדיקה.
<סיגל רצין: כי את מעל גיל חמישים.
טלי פלוסקוב: אני מציינת את זה בפני משרד הבריאות.
<קריאה: במשרד הבריאות יש מדד איכות.
טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר שאתם עושים את זה מצוין.
טלי פלוסקוב: עד שלא עשיתי, לא הניחו לי.
טלי פלוסקוב: זה לא סוד שכשעשיתי בדיקה, ואני גרה בערד, עשיתי בדיקה בניידת שהגיעה לערד וזה מצוין, הייתי במתח במשך השבועיים בהם חיכיתי לתוצאה.
טלי פלוסקוב: תאמינו או לא תאמינו, אני הייתי במתח כי באמת הנתונים שיש לנו והמספרים שאתם מדברים עליהם, הם מפחידים.
טלי פלוסקוב: לכן אני מסכימה אתכן לגמרי.
טלי פלוסקוב: דבר אחד הוא להתעסק במספרים ודבר שני הוא להתעסק באנשים.
טלי פלוסקוב: אתן מתעסקות באנשים וגם אם יש מקרה אחד, צריך לשנות.
טלי פלוסקוב: אני מבינה את זה.
טלי פלוסקוב: יחד עם זאת אני כמובן אשמח עכשיו לשמוע גם את משרד הבריאות וכמובן גם את ההסתדרות הרפואית.
<שני פאלוך שמעון: עד לפני חודש הייתי המנהלת של השירות היחיד בארץ לסרטן שד בצעירות והיום אני מנהלת היחידה לאונקולוגיה של השד בשערי צדק ואני כאן כאחד הנציגים של האגודה למלחמה בסרטן כאשר עוררין על כך שהאגודה עשתה אני חושבת הכי הרבה בשביל הנושא של סרטן שד והמודעות לסרטן שד בארץ כדי להקים את תכנית הסקר שקיימת כבר מעל עשרים שנים.
<שני פאלוך שמעון: אני כן רוצה להוסיף עוד כמה דברים על הרקע שלי כדי שתבינו מה המומחיות שלי בתחום ומה הנגיעה שלי לתחום.
<שני פאלוך שמעון: מעבר להתעסקות ומעבר לזה שאני פוגשת את המטופלות כל יום ומלווה אותן רוב הזמן בריפוי אבל לפעמים גם לא.
<שני פאלוך שמעון: אני כתבתי את הקווים המנחים הבין-לאומיים של האיגוד האונקולוגי האירופאי לטיפול בסרטן שד בצעירות.
<שני פאלוך שמעון: אני כתבתי את הקווים המנחים הבין-לאומיים שלהם לגבי גילוי מוקדם ומניעה של סרטן שד ושחלות בנשים בסיכון גבוה.
<שני פאלוך שמעון: אני הבאתי עכשיו לארץ מה שהולך להיות המחקר הראשון למניעה של סרטן שד לנשים שיש להן נשאות, מוטציה, ב-BSA1.
<שני פאלוך שמעון: הנושא הזה קרוב ללבי בהחלט בפן המקצועי.
<שני פאלוך שמעון: בפן האישי, יש לי אימא שנפטרה מסרטן שד, שאובחנה לפני גיל חמישים.
<שני פאלוך שמעון: אין כאן ויכוח שכולנו באותו צד.
<שני פאלוך שמעון: כולנו בצד של המטופלות ושל הנשים בישראל, גם אם אנחנו לא מסכימים.
<שני פאלוך שמעון: לגבי הפרטים והעובדות, לגבי זה שאין שינוי במספר הנשים הצעירות בארץ שמאובחנות עם סרטן שד, אני אשאיר את זה למי שבאמת יודעת את המספרים הכי טוב, שיושבת לידי, ממשרד הבריאות.
<שני פאלוך שמעון: אני כן רוצה להגיד שבעולם, ברוב המקומות בעולם, ההמלצה לגילוי סקר מוקדם היא מגיל חמישים.
<שני פאלוך שמעון: המקום העיקרי שחרג מזה הייתה ארצות הברית.
<שני פאלוך שמעון: לפני מספר שנים בארצות הברית שינו את ההנחיות והעלו את הגיל המומלץ לגיל חמישים כאשר הבדיקה בגיל ארבעים עד חמישים היא - והם אופציונאלית.
<שני פאלוך שמעון: ה-אמריקן קנסרס סוסיאטי לפני כמה שנים – והם נחשבים הכי שמרנים בארצות הברית – פחד מהמהומה שקרתה כאשר שינו את גיל הממוגרפיה, ולכן הם העלו את זה רק לגיל 45 כאשר בדיקה בגיל 40 עד 45 היא בגדר אופציה.
טלי פלוסקוב: אופציונלי אומר שבן אדם כן יכול לעשות או לא לעשות.
<שני פאלוך שמעון: אם מישהו רוצה, שלא יסרבו לו, מה שכן המצב ברוב המקרים בארץ.
<שני פאלוך שמעון: מה שחשוב זה שכן תהיה זמינות ונגישות לבדיקת כירורג שד.
<שני פאלוך שמעון: אמנם אין הרבה מה שאנחנו קוראים ראיות רפואיות בתחום, אבל זה בוודאי לא מזיק וזה בהחלט מעלה את המודעות וזה מאפשר לנו לצפות או לקלוט את הנשים בקהילה שהן בסיכון מוגבר כדי לדעת שהן יקבלו את המענה אותו הן צריכות.
<שני פאלוך שמעון: צריכה להיות הכשרה של צוותים רפואיים.
<שני פאלוך שמעון: אין עוררין על כך שאין מקום שאם אישה מגיעה עם גוש בכל גיל, שלא תופנה לבדיקה ולבירור מקיף מהרגע הראשון ולכך צריך הכשרה של הצוותים הרפואיים.
<שני פאלוך שמעון: אני כבר כמה שנים מלמדת את כל המסלולים באוניברסיטת תל אביב, יש מספר מסלולים ללימודי רפואה שם, וכבר בשנה הראשונה בהרצאה על האנטומיה של השד, הרצאה מיידית אחרי כן היא על סרטן השד בצעירות כדי שהם יפנימו כבר בהתחלת ההכשרה שלהם שאישה שיש לה סיפור משפחתי, אישה שהיא ממוצא אשכנזי, אישה שמגיעה עם גוש בשד בכל גיל, חייבים להתייחס לזה ברצינות.
<שני פאלוך שמעון: אם כן, צריך להכשיר את הצוותים וההכשרה לא צריכה להתחיל ולהסתיים בבית ספר לרפואה אלא זה צריך להיות משהו שהוא מתמשך.
<שני פאלוך שמעון: במקביל צריך לדאוג שתהיה מודעות לא רק לשלוח את הנשים האלה לבדיקה אם הן מגיעות עם גידול, אלא צריכה להיות הכשרה שנשים שהן בסיכון מוגבר יופנו לבדיקות גנטיות במידת הצורך.
<שני פאלוך שמעון: בנוסף צריך לדאוג לכך שמה שקיים כבר בסל יהיה באמת נגיש.
<שני פאלוך שמעון: היום יש אפשרות דרך הסל לנשים בסיכון גבוה לקבל בדיקת MRI ולקבל בדיקה של גנטיקה אם לא נמצאו להן המוטציות הנפוצות.
<שני פאלוך שמעון: מה שקורה היום זה שלמרות שזה בסל, הנשים שמגיע להן לפי הסל היום לקבל את הבדיקות האלה, לא מקבלות אותן.
<שני פאלוך שמעון: במקום זה מאשרים בדיקות מיותרות לנשים שלא צריכות.
טלי פלוסקוב: לא מקבלות כי לא מאשרים להן?
<שני פאלוך שמעון: לא מאשרים להן.
<שני פאלוך שמעון: במקום זה מאשרים MRI היכן שלא צריך ואת הנשים שמותר להן ומגיע להן MRI לפי חוק שכבר קיים, הן לא מקבלות.
<שני פאלוך שמעון: צריך לדאוג לאכיפה של הדברים שכבר קיימים וכעת מסרבים לתת אותם לנשים.
<שני פאלוך שמעון: צריך לדאוג מבחינת רווחת המטופלות הצעירות למימון של המדינה לשימור פריון לנשים שאובחנו עם סרטן שד, שיהיה להן את כל המבחר שצריך לשימור פריון לפני שהן מתחילות טיפול.
<שני פאלוך שמעון: אולי זה לא סקסי ואולי זה לא פופולרי ואולי זה לא מעניין אף אחד אבל אם אנחנו באמת רוצים לדאוג לבריאות של נשים במדינת ישראל, צריך להיכנס לבתי הספר התיכוניים ולחנך את הבנות לאורח חיים בריא, הפחתת צריכת אלכוהול, לא לעשן, לעשות פעילות ספורטיבית.
<שני פאלוך שמעון: זאת מניעה ראשונית.
<שני פאלוך שמעון: זה יכול לעשות שינוי לאורך זמן לכל הנשים במדינה.
<שני פאלוך שמעון: נושאים אחרים שאני חושבת שהם חשובים שיעלו לדיון.
<שני פאלוך שמעון: אני לא יודעת אם צריך לאמץ אותם אבל להעלות לדיון.
<שני פאלוך שמעון: הנושא של פופוליישן סקרינינג של אשכנזים למוטציה ויש לנו מזל בארץ שיש לנו מישהי שהיא מומחית בעלת שם עולמי בתחום הזה, פרופסור יפעת לוי.
<שני פאלוך שמעון: בנוסף צריך תקציבים במשרד הבריאות ל-קייס מנג'רס כדי להקל על הטיפול במטופלות.
<שני פאלוך שמעון: ובנוסף צריך תקנים לאונקולוגים כי הולך להיות כאן חסר של אונקולוגים בשנים הקרובות וצריכים תקנים לצוות פסיכו-סוציאלי בבתי החולים, מה שאין היום וזה מה שהמטופלות צריכות.
<שני פאלוך שמעון: לצערי הרב סרטן שד בנשים צעירות זאת מחלה שהיא מאוד מורכבת, היא מאוד קשה והיא מאוד כואבת והיום אין לנו כלים טובים לגילוי מוקדם.
<שני פאלוך שמעון: אחת העמדות שאימצנו בקווים המנחים הבין-לאומיים שהתפרסנו לפני כמה חודשים של האיגוד האירופאי האונקולוגי היא שצריך מחקר בתחום אבל עד שאין מחקר בתחום, על כלים שהם מוכחים, שהם הולכים להפחית את התמותה, לא צריך לרוץ ולעשות בדיקות סקר באופן גורף בלי שהוכחנו שזה הולך לעזור.
<שני פאלוך שמעון: אנחנו נגרום נזק.
<שני פאלוך שמעון: אני חושבת שאם אישה נמצאת בסיכון, וזה יכול להיות על פי דעת כירורג השד, אם הוא חושב שיש אישה במרפאה שלו שצריכה ממוגרפיה בגיל ארבעים, כן, צריכה להיות אפשרות שהבדיקה תאושר בלי מלחמה.
<קריאה: שבעים אחוזים מהנשים הן רנדומליות.
טלי פלוסקוב: נאמרים כאן דברים כל כך חשובים.
טלי פלוסקוב: בואו נשמע עד הסוף.
<שני פאלוך שמעון: אני חושבת שזאת הנחיה שצריכה להגיע ממשרד הבריאות.
<שני פאלוך שמעון: צריך להיות איזשהו רג'סטרי כך שכל סירוב שמקבל כירורג שד שמנמק למה הוא מפנה אישה, צריכה להיות בקרה.
<שני פאלוך שמעון: אבל זה לא אותו דבר כמו להוריד את גיל הסקר.
<שני פאלוך שמעון: גיל הסקר לא צריך להשתנות.
<שני פאלוך שמעון: מה שצריך לדאוג זה שאם אישה צריכה בדיקה לפני כן, היא תקבל אותה.
<שני פאלוך שמעון: אם ההמלצה היא על ידי כירורג שד, צריך לכבד אותה.
טלי פלוסקוב: יש היום מקרים שלא מקבלים את אישור?
<שני פאלוך שמעון: יש מעט מקרים אבל המעט, זה יותר מדי.
<שני פאלוך שמעון: זה מה שצריך להשתנות ולא גיל הבדיקה.
<שני פאלוך שמעון: יש לנו כל כך מעט משאבים במדינה הקטנה שלנו ואנחנו צריכים להשתמש במשאבים שיש בצורה הכי נכונה והכי מדויקת שבאמת תעשה שינוי למטופלות שלנו.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להודות לך כי אני חושבת שבזמן הקצר כל כך נתת לנו סקירה מאוד מאוד רחבה.
טלי פלוסקוב: אני מבינה עד כמה את חיה את הנושא ועד כמה את בעלת מקצוע בנושא.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שחלק מאוד גדול ממה שאמרת כאן אנחנו ניקח כהמלצה של הוועדה.
טלי פלוסקוב: אני כמובן ארצה לשמוע עכשיו את משרד הבריאות.
טלי פלוסקוב: אני אבקש ממך להתייחס לדברים ששמעת עד עכשיו ולומר היכן אנחנו בפיגור והיכן צריך לשנות את המצב הקיים.
<ליטל קינן בוקר: אני רופאה מומחית לבריאות הציבור, פרופסור לאפידמיולוגיה באוניברסיטת חיפה ותחום ההתמחות שלי הוא אפידמיולוגיה של סרטן, במיוחד סרטן השד, כך שאני גם בכובע של משרד הבריאות בעניין הזה וגם בכובע האקדמי.
<ליטל קינן בוקר: גם לי יש פן אישי.
<ליטל קינן בוקר: גם אימא שלי חלתה בסרטן השד ואחריה אחותי חלתה בסרטן השד לפני גיל חמישים.
<ליטל קינן בוקר: היא עשתה ממוגרפיה כי היא הייתה בסיכון גבוה בגלל אימא שלי וכך גילו את זה.
<ליטל קינן בוקר: רציתי להתייחס קצת לדברים שנאמרו לגבי המספרים והם קצת מוטים משום שאכן מספר החולות עלה אבל אנחנו מדברים על מספר אבסולוטי כאשר גם מספר האוכלוסייה עלה.