GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: איזה בעיה יש בזה שעושים לכל אחד את מה שמתאים לו?
<קריאה: יש תקנה שמגדירה את כל - - -
<ערן טמיר: לא, הם הכניסו את זה פה, זה נכנס.
<ערן טמיר: רק עכשיו הם מבקשים גם להכניס את הבירוקרטיה של איך המשרד יעשה את זה.
<רויטל בר: אילן, אני רוצה להגיד משהו.
<רויטל בר: אני מתחברת למה ש - - -
<רויטל בר: רויטל, ממשרד החינוך, האגף לחינוך מיוחד.
<רויטל בר: אני רוצה להתחבר למה שאמיתי אמר - - -
אילן גילאון: אה, חשבתי שאת אומרת שאת מתחברת לרויטל.
<רויטל לן כהן: גם אני הרמתי את הראש בפליאה.
<רויטל בר: אני מתחברת לרויטל ומעריכה ומוקירה את פועלה, ואני גם אמרתי שיש לנו תפקיד משותף, ואת יודעת את זה, רויטל, ואני תמיד אמרתי שבכוחות משותפים אנחנו גם נצליח לעשות מעשים טובים, כי לכולנו אותו אינטרס וכולנו פה בשביל אותו עניין.
<רויטל בר: אנחנו היינו פה לפני שנה ובאמת סיפרתי שנה שעברה שאנחנו יצאנו לדרך, כנגד כל הסיכויים, ויש לנו עוד המון עבודה, בעיקר בנושא של ההטמעה.
<רויטל בר: ואתה צודק לגמרי – אלה תהליכים של תפיסות שייקח הרבה מאוד זמן עד שאנחנו נחלחל אותן עד לאחרון צוותי ההוראה, ההורים והתלמידים.
<רויטל בר: ולכן, תעזרו לנו לעשות את העבודה שלנו.
<רויטל בר: כי העבודה שלנו זה לא רק לרכוש את כל ההתאמות שהילדים זקוקים להן, עיקר העבודה זה הנושא של ההטמעה של התפיסה הזאת שהיא רחבה - - -
<קריאה: כי אין הדרכה - - -
<רויטל בר: נכון.
<רויטל בר: עכשיו אני רוצה להציע משהו, וכאן אני מתחברת למה שאמיתי אמר.
<רויטל בר: שנה שעברה כשנפגשנו, אמרנו "בואו נעשה שולחנות עגולים, נפרק את כל הנושאים השנויים במחלוקת ונתקדם איתם".
<רויטל בר: היום כשנכנסתי לכאן אמרו לי שהדיון הולך להיות רק על הדברים המוסכמים.
<רויטל בר: אמרתי, איזה יופי, נשאיר שניים-שלושה נושאים שהם בעייתיים ונדון עליהם לעומק, נביא עוד מומחים - - -
אילן גילאון: רויטל, הסתכמו כל טענותייך.
אילן גילאון: במקום לדון היום רק בדברים המוסכמים - - -
<רויטל בר: לא, בגלל זה אני אומרת, בואו נתקתק את זה, בואו נעבור על הכול באופן מהיר - - -
אילן גילאון: בסדר, אבל שגם נבין שיש דברים לא מוסכמים - - -
<רויטל בר: אין בעיה.
<רויטל בר: תקשיבו רגע, בנושאים הלא מוסכמים בואו נעשה דיונים מהותיים ועקרוניים ונביא עוד מומחים.
<רויטל בר: תקשיבו, כשאתם מדברים על התאמות של בגרויות והתאמות של ספרי לימוד, אנחנו רוצים להביא את המומחים שלנו גם.
<רויטל בר: פה אין אנשים שמייצגים את היחידות האלה.
אילן גילאון: בנימה אופטימית זאת אנחנו נסיים.
אילן גילאון: הרי כל הרעיון של השולחנות העגולים נועד לכך שנגיע לפה עם כמה שפחות מחלוקות.
אילן גילאון: הרי אני לא תמיד מבין ברעיונות המקצועיים שמועלים כאן ולא תמיד החומר נגיש לי, אבל אני סומך על אנשים שברגע שהארגונים מצד אחד והמשרדים הממשלתיים מהצד השני והארגונים האזרחיים מהצד השלישי מגיעים להסכמה בעניין הזה אז אנחנו יכולים להגיע לאיזושהי פשרה שהיא פשרת חיים, פשרת מציאות.
אילן גילאון: מצד אחד, אני לא רוצה להפוך את הנגישות לגזרה שהציבור לא יכול לעמוד בה.
אילן גילאון: מצד שני, אני בהחלט רוצה להשריש אותה כתפיסת עולם.
אילן גילאון: בעיניי זה התיקון של המאה הבאה ובתוך זה הכול קורה.
<רויטל בר: אתה צודק.
<רויטל בר: אז תעזרו לנו, זו משימה חברתית, תעזרו לנו.
<רויטל בר: תעזרו לנו לקדם את זה, אנחנו פה בשביל לעשות את זה.
אילן גילאון: הדיון הזה מסתיים.
אילן גילאון: הדיון הבא יתקיים ביום שלישי בשעה 14:30 ובו נתקדם לפי הקצב שאמרת, כלומר, נשים קודם כול את הדברים המוסכמים, אבל לאחר מכן נדון בכובד ראש בעניינים האחרים.
אילן גילאון: אני מבקש – מאוד חשוב שמשרד החינוך יוביל את כל המשרדים האחרים.
מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
מירב בן ארי: היום ה-1 בנובמבר, י"ב בחשון תשע"ח.
מירב בן ארי: הנושא הוא הקיצוץ המתוכנן בקצבת ההתניידות לעיוורים ולליקויי ראייה.
מירב בן ארי: אנחנו שמענו גם בתקשורת ובתקופה האחרונה על התכנון של המשרד לקצץ ב-50% את קצבת ההתניידות.
מירב בן ארי: אני רוצה קודם כל להתחיל עם חברי הכנסת.
מירב בן ארי: יש כאן נוכחות מרשימה של חברי הכנסת.
מירב בן ארי: לתת להם להציג מה המקום שלהם, ולאחר מכן נשמע את משרדי הממשלה הרלוונטיים.
מירב בן ארי: נתחיל עם חברת הכנסת קארין אלהרר.
<קריאה: תציגי את חברי הכנסת בבקשה.
מירב בן ארי: אני אציג לכם את חברי הכנסת שהגיעו, כי יש כאן נוכחות מרשימה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת דב חנין, קארין אלהרר, סעיד אלחרומי, אילן גילאון, מאיר כהן, מסעוד גנאים וחבר הכנסת יוסי יונה.
קארין אלהרר: אני רוצה לברך על קיומו של הדיון הזה.
קארין אלהרר: אני חייבת להודות שהנושא הגיע גם לפתחי כיושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה בזמנו.
קארין אלהרר: נושא של קצבת ליווי לאנשים עם מוגבלות בראייה, עיוורים וליקויי ראייה, הוא נושא קרדינלי לשילוב של אנשים בחברה.
קארין אלהרר: כשאנחנו, האנשים הרואים, מסתובבים ממקום למקום, הולכים למקומות הכי טריוויאליים, כמו ללימודים, לרופא, לסופר, אנחנו משתמשים בחוש הראייה שלנו, וזה דבר שהוא טריוויאלי.
קארין אלהרר: כשמדובר בלקות ראייה, אי-אפשר לעשות את הדבר הזה בלי ליווי.
קארין אלהרר: ולכן יש מקום לא רק לקצבת ליווי, אלא לקצבת ליווי גבוהה יותר מזו שמדובר בה.
קארין אלהרר: אני חייבת להודות שבדיון שהתקיים בשנה שעברה, שבו נכח המנכ"ל הקודם של משרד הרווחה, מר יבלון, עליו השלום, הוא אמר שהם יבדקו את האפשרות להעלות את דמי הליווי.
קארין אלהרר: מאוד הופתענו, בלשון המעטה, שבדיון מעקב, הגברת אילנה גלייטמן – שאני בהחלט מעריכה מאוד את עבודתה, היא יושבת כאן אתנו – הודיעה שהמשרד שוקל להוריד את דמי הליווי.
קארין אלהרר: הנימוק שהם נותנים הוא נימוק בלתי מתקבל על הדעת.
קארין אלהרר: הם אומרים שמקבלים קצבת שירותים מיוחדים.
קארין אלהרר: חייבים לציין, מי שהיה אחראי על מתן השירותים המיוחדים לאנשים עיוורים וליקויי ראייה הוא השר לשעבר, חבר הכנסת מאיר כהן.
קארין אלהרר: זו הייתה הפעם הראשונה שנתנו קצבת שירותים מיוחדים.
קארין אלהרר: אבל חייבים להבין, שירותים מיוחדים זה מה שקורה בתוך הבית.
קארין אלהרר: זה למטפל שעוזר בניקיונות, שעוזר בדברים שהם בבית פנימה.
קארין אלהרר: כשמדובר בליווי, זה החוצה.
קארין אלהרר: צריך לפעמים אדם שהוא יותר מתקשר, שיודע לעשות דברים שלפעמים המטפל פנימה לא יודע לעשות אותם.
קארין אלהרר: ועם כל הכבוד, גם קצבת השירותים המיוחדים, בגובה שלה, היא לא מספקת להעסיק אדם שזקוקים לסיוע שלו כל הזמן.
קארין אלהרר: אני חושבת שלומר ש-988 שקלים, שהם 100% קצבה, זה גבוה מדי זה פשוט לעג.
קארין אלהרר: לעג לאנשים שזקוקים לשירות הזה.
קארין אלהרר: להוריד את זה ל-494 שקלים למי שאינו עובד או לומד, כלומר, לאלה שזכאים ל-75% – אני לא רוצה להשתמש במילים קשות, אבל זה גובל ברשעות.
קארין אלהרר: כי אנשים צריכים להשתלב בחברה.
קארין אלהרר: אנחנו לא יכולים לדבר על חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ועל רצון שכולם יהיו משולבים בחברה, ובעוד חודש אנחנו נציין כאן בכנסת את יום השוויון.
קארין אלהרר: אז השוויון צריך להתקיים ביומיום גם בכסף, כי שוויון עולה כסף, ואמר את זה בית המשפט העליון מספר רב של פעמים.
קארין אלהרר: אני מבקשת ממשרד הרווחה לשקול מחדש את הדבר הזה.
קארין אלהרר: זה פשוט לא מתקבל על הדעת.
מירב בן ארי: תודה רבה קארין.
דב חנין: תודה לך גברתי יושבת-הראש.
דב חנין: אני חייב לומר לך, ואני חייב לומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, שאני מתבייש להיות בדיון הזה.
דב חנין: אני מתבייש להיות בדיון שבו אנחנו דנים בשאלה איך מסייעים באופן מינימלי לאנשים עיוורים.
דב חנין: זה צריך לבייש אותנו.
דב חנין: אני רוצה לספר לך סיפור, גברתי יושבת-הראש.
דב חנין: לפני תשע שנים הייתי חבר כנסת צעיר וחדש בכנסת.
דב חנין: קיבלתי מכתב, פניית ציבור, שאני זוכר אותה עד היום.
דב חנין: זה היה מכתב ארוך שקראתי אותו בתשומת לב.
דב חנין: בשורה התחתונה שלו שאל אותי אותו פונה – שאני עד היום אתו בקשר – שאלה שאני לא חשבתי עליה בעצמי, ואני מתבייש שאני לא חשבתי עליה בעצמי.
דב חנין: השאלה הייתה: איך אני, בן אדם עיוור, יכול ללכת ולקנות בסופר?
דב חנין: איך בן אדם עיוור יכול לקנות בסופר?
דב חנין: אני מודה בפניכם, לא חשבתי על השאלה הזאת אף פעם.
דב חנין: אבל כששאלו אותי את השאלה הזאת, היא נתקעה לי בראש, ואני לא יכול להשתחרר ממנה.
דב חנין: הרי ברור לנו שכלב נחייה לא יכול לסייע לאדם עיוור בסופר.
דב חנין: ואין דרך לאדם עיוור להסתדר באמת בסופר אלא אם כן הוא ימצא אדם רואה שיסייע לו.
דב חנין: יכול כמובן העיוור לרדת לשכנה מלמטה, לדפוק בדלת ולבקש מהבן או הבת של השכנה לקחת אותו לסופר.
דב חנין: יכול להיות שהבן או הבת של השכנה הם מאותם חבר'ה טובים שמירב עשתה להם יום מיוחד בכנסת, כל מיני שנות שירות וצעירים מתנדבים לכל מיני מטרות טובות, והוא ייקח את אותו עיוור לסופר.
דב חנין: אבל בכל שבוע?
קארין אלהרר: ולמה צריך טובות?
דב חנין: ולמה צריך טובות?
דב חנין: ולכן קידמתי אז, יחד עם עוד כמה חברי כנסת, מערכת שמגנה על דמי הליווי לעיוור.
דב חנין: העברנו חוק בכנסת שמגן עליהם מפני עיקולים ומפני כל מיני צורות של התנכלויות כדי שהסכום הזה יהיה משוריין.
דב חנין: אני לא העליתי על דעתי אז שמי שיפגע בדמי הליווי לעיוור הם לא כל מיני גורמים חמדניים שרוצים להתנכל לעיוורים, אלא זו הממשלה עצמה שתיקח את דמי הליווי לעיוור ותציע לחתוך אותם בחצי.
דב חנין: אני רוצה, ברשותכם, ללכת צעד אחד אחורה.
דב חנין: יש לנו במדינת ישראל, למרבית הצער, לא מעט אנשים עם מוגבלות ונכים שסובלים ממוגבלות ניידות.
דב חנין: ולכן יש לנו הסכם ניידות שנחתם לפני שנים, והוא כולל עזרה בסכום מינימלי, כ-2,000 דמי ניידות.
דב חנין: 2,400 שקל שנועדו לסייע לאנשים שמוגבלים בניידות.
דב חנין: ואני בעד להשאיר את זה, אני בעד להגדיל את זה.
דב חנין: אבל אני שואל את עצמי למה בן אדם שהמוגבלות שלו בניידות נובעת בגלל שיש לו בעיה ברגליים, וצריך לעזור לו – חייבים לעזור לו – למה הוא עדיף על בן אדם שמגבלת הניידות שלו היא בגלל שהוא לא רואה?
דב חנין: למה הוא עדיף?
דב חנין: למה אנחנו לא יכולים לקבוע את העיקרון שאומר שמגבלת הניידות, לא משנה לנו למה היא נגרמת, אנחנו ניתן לבן אדם שסובל מאותה מגבלת ניידות את מלוא העזרה?
דב חנין: ולכן הדרישה שלנו בדיון הזה, גברתי יושבת-הראש, צריכה להיות לא רק לא לקצץ את דמי הליווי – ברור שאסור לקצץ את דמי הליווי – אלא להעלות את דמי הליווי לרמת המינימום שלה זכאים מוגבלי ניידות אחרים.
דב חנין: לא לעשות את זה, גברתי יושבת-הראש, זה לא גובל ברשעות, אלא זה פשוט רשעות.
דב חנין: אני לא רואה שום הגדרה אחרת לרשעות.
דב חנין: איך מישהו יכול בעזות מצח לומר לאדם עיוור אני שולל ממך את זכות הניידות שניתנת לכל אזרח בחברה?
דב חנין: איזו עזות מצח זו?
דב חנין: איזו אטימות לב?
דב חנין: איזו רשעות צריכה להיות בכדי שמישהו יגיד את הדברים האלה?
דב חנין: אני מבקש שתעבירי ליושב-ראש הוועדה את תודתי על זה שהוא נענה לפנייתנו לקיים את הדיון הזה.
דב חנין: אני פונה אליך ומבקש שאנחנו מהדיון הזה נצא בהחלטה חד-משמעית של ועדת העבודה והרווחה של הכנסת – העיוורים חייבים לקבל שוויון.
דב חנין: יש להם מגבלה לא קלה.
דב חנין: יש להם מגבלה קשה.
דב חנין: החיים שלהם יותר מורכבים מאשר של אנשים רואים.
דב חנין: אבל לפחות את המינימום שאנחנו יכולים לתת, את המעט הזה שאנחנו יכולים לתת בעזרה בקצבת הניידות, זה אנחנו חייבים לתת מיד.
מירב בן ארי: אני רק רוצה לבקש, קודם כל, כל חברי הכנסת שנמצאים כאן באו לתמוך בעניין הזה.
מירב בן ארי: לכולם מגיעות מחיאות כפיים, אבל אנחנו נוותר על זה כי אין לנו זמן.
מירב בן ארי: בגלל שיש כאן הרבה חברי כנסת, אנחנו נעשה שלושה חברי כנסת ונציג של העמותות, ובסוף המשרדים.
מירב בן ארי: לאור העובדה שיש לנו 40 דקות, אני אבקש מחברי הכנסת לדבר בשתי דקות, כולנו פה באותו עניין.
מירב בן ארי: כך נשמע גם את העמותות וגם את האורחים המכובדים שהגיעו.
מירב בן ארי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, ולאחר מכן נעבור לעמותות.
סעיד אלחרומי: בוקר טוב לכולם, גברתי יושבת-הראש.
סעיד אלחרומי: תודות לחבר הכנסת אלאלוף שנענה וזימן את הדיון החשוב הזה.
סעיד אלחרומי: חברי, חברה נורמטיבית נמדדת באופן היחס שלה לאנשים עם מוגבלויות בתוך החברה הזאת.
סעיד אלחרומי: חברה שמחשיבה עצמה לבריאה, חברה שמחשיבה את עצמה לחברה נורמלית, היא חברה שדואגת לאנשים עם מוגבלויות, דואגת לשכבות החלשות ודואגת לכל מי שזקוק בתוך החברה הזאת לדאגה ולעזרה.
סעיד אלחרומי: אני מצטרף לחברי קארין ודב, אני בוש ונכלם לשמוע שמקצבה של 900 ומשהו שקל עומדים לקצץ 50%.
סעיד אלחרומי: אני חושב שיש המון מקורות בתקציב המדינה ובתקציב משרד העבודה הרווחה לכסות תקציב זעום כזה.
סעיד אלחרומי: זו בושה וחרפה שאנחנו מדברים על 400 או 500 שקל.
סעיד אלחרומי: אני מקווה שזה לא תרגיל של אנשי האוצר או אנשי חשב כזה או אחר בכדי לאיים שלא תבקשו תוספת.
סעיד אלחרומי: אני חשבתי שאנחנו אמורים לשבת כאן ולדבר על תוספת של תקציב זעום זה.
סעיד אלחרומי: לכן אני מצטרף לחברי, חשוב מאוד שתצא קריאה ברורה שדבר כזה לא יכול לעבור.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את נתי ביאליסטוק כהן, מנהל המרכז לעיוור בישראל.
<נתי ביאליסטוק כהן: תודה רבה גברתי.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני אומר דברים קצרים, ואני אבקש מעורך דין זוהר ג'ינאו נאור, שהוא חבר בוועד המנהל שלו, וממר אוון קירקיריוס, שגם חבר בוועד המנהל שלנו, שניהם יושבי-ראש של עמותות חשובות מאוד, להוסיף דברים אחר-כך, ברשותך.
<נתי ביאליסטוק כהן: נזעקנו לכאן על מנת לבקש מכם סעד בנושא של המגמה או הגחמה של משרדי הממשלה לפגוע בכבשת הרש, בקצבת דמי הליווי הזעומה שאנחנו מקבלים היום.
<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו לא מאיינים לרגע את הדרישה החד משמעית שלנו להעלות את דמי הליווי לגובה הריאלי והמתבקש שצריך להיות.
<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו עתרנו על כך לבג"ץ ואנחנו מקווים שתהיה שם התקדמות.
<נתי ביאליסטוק כהן: נשמח לקבל מכם רוח גבית כמובן.
<נתי ביאליסטוק כהן: כדי שתבינו עד כמה הנושא הזה חשוב, אם תסתכלו סביב – אני לא כל כך רואה, אבל אני מבין שרבים מחברי הגיעו לכאן אפילו בכוחות עצמם.
<נתי ביאליסטוק כהן: לא מומנו הסעות ולא אורגנו מחאות, כי אם אנשים שבאו מדם לבם בעזרת דמי הליווי הזעומים שלהם על מנת למחות על עצם הרעיון שלא זו אף זו שלא מדברים אתנו על העלאה, עוד מדברים אתנו על הורדה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני סיימתי את דברי, אני אבקש מעורך דין - - -
מירב בן ארי: כמה שנים מקבלים את הקצבה הזו?
<נתי ביאליסטוק כהן: דמי הליווי זו קצבה שקיימת כבר עשרות שנים.
<נתי ביאליסטוק כהן: אף אחד לא יודע להגיד לי למה היא נקבעה בשיעור שבו היא נקבעה.
<נתי ביאליסטוק כהן: ניסיתי לפשפש בארכיוני המשרד, אין לאף אחד תשובה.
מירב בן ארי: מה אחוז העלייה שלה?
<נתי ביאליסטוק כהן: להבנתי היא נגזרת בת 11.3% מהשכר הממוצע במשק.
אילן גילאון: דבר בלירות – כמה יש, כמה רוצים להוריד?
קארין אלהרר: היום זה 988.
מירב בן ארי: הבנתי, 11.3% מהסכום הבסיסי.
<נתי ביאליסטוק כהן: הסכום המרבי היום הוא 988 שקלים.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה ניתן אך ורק לאנשים שלומדים לימודים אקדמיים.
<נתי ביאליסטוק כהן: אלו לא המספרים הגדולים.
<נתי ביאליסטוק כהן: המסה הקריטית של אנשים שמקבלים נמצאת בתחום של 750 שקלים, אלו אנשים שאינם עובדים.
<נתי ביאליסטוק כהן: ויש גם קבוצה קטנה של כ-600 אנשים שמשום מה לגביהם יש עוול מתמשך והם מקבלים רק 50% מהקצבה, כלומר, כ-470 שקלים בחודש.
<זוהר ג'ינאו: קוראים לי זוהר ג'ינאו, לא חשוב מי אני, אבל גם כן בעל תעודת עיוור.
מאיר כהן: זוהר, ספר מי אתה.
<זוהר ג'ינאו: אני יושב-ראש עמותת "עלה" שעוזרת לסטודנטים עיוורים, לא ניכנס לפרטים, ויושב-ראש ועדת משנה לקידום זכויות של העיוורים במרכז לעיוור, שהוא ארגון הגג של כל ארגוני העיוורים בישראל.
<זוהר ג'ינאו: אני פעיל כבר למעלה מ-25 שנה בהתנדבות מוחלטת.
<זוהר ג'ינאו: מה שחשוב לי מאוד להגיד בדיון הזה, יש איזושהי טעות שגורה שחייבים לתקן אותה כבסיס לכל דיון רציונלי, וזה הנושא של הניידות של העיוורים.
<זוהר ג'ינאו: אני אתחיל ואגיד שהניידות שלנו קשה הרבה יותר מנכויות אחרות.
<זוהר ג'ינאו: לא באתי לפה להתחרות, אבל הציבור לא מבין את הנקודה הזאת.
<זוהר ג'ינאו: דב חנין ריגש אותי בדבריו, אבל גם שם יש טעות.
<זוהר ג'ינאו: לעיוורים יש מבחינה מוטורית יכולת להפעיל את הידיים ואת הרגליים, אבל הם לא יודעים מה לעשות.
<זוהר ג'ינאו: מבחינה זאת הם משותקים לגמרי.
<זוהר ג'ינאו: יש לנו יכולת מוטורית להזיז רגליים, אבל הרגליים לא יודעות לאן ללכת.
<זוהר ג'ינאו: אנחנו משולים ל"רולס-רויס", או לאוטו מצוין ששכחו להתקין בו את ההגה.
<זוהר ג'ינאו: וצריך להבין שזאת בעיית ניידות קשה ביותר.
<זוהר ג'ינאו: בעיית הניידות שלנו לא נגמרת כשמביאים אותנו לנקודה א'.
<זוהר ג'ינאו: שם מתחילה בעיית הליווי שלנו.
<זוהר ג'ינאו: צריך להפריד בין צורך בניידות לצורך בליווי, כי כשמביאים אותנו לנקודה פלונית עם מונית, אז אנחנו מתחילים את הבעיות שלנו – איפה הדלת לבנק, ואם הבנק הוא עם ידית כזאת שצריך ככה, או שצריך לסובב.
<זוהר ג'ינאו: ואם יש אינטרקום, איפה האינטרקום ואיפה לוחצים באינטרקום.
<זוהר ג'ינאו: וכשאנחנו נכנסים לבנק, אנחנו לא יודעים ללכת לאשנב הנכון.
<זוהר ג'ינאו: צריך להבין, עיוור יכול למות מצמא כשיש שני מטר ממנו ברז.
<זוהר ג'ינאו: צריך להבין שזאת בעיית ניידות קשה ביותר ורגלינו משותקות.
<זוהר ג'ינאו: כל נכי הגפיים, כשיש להם בעיה מוטורית, גם להם המקור הוא בדרך כלל לא ברגליים.
<זוהר ג'ינאו: המקור הוא או במוח או בעצבים.
<זוהר ג'ינאו: צריך להבין שאצלנו המקור הוא בעיניים.
<זוהר ג'ינאו: יש לנו בעיית ניידות קשה ביותר.
<זוהר ג'ינאו: הדבר הזה לא חדר למודעות של האוכלוסייה, וגם שלכם, חברי הכנסת.
<זוהר ג'ינאו: אז יש תחושה שלזה קוראים ליווי ולזה קוראים ניידות.
<זוהר ג'ינאו: אז אני מודיע כאן שאנחנו צריכים גם ניידות כמו כל הנכים האחרים, שזה 2,400, ואחרי זה מגיע לנו גם ליווי משום שהקושי שלנו הוא עצום.
<זוהר ג'ינאו: אני אגיד לכם עוד משהו, רופא השיניים שלי הכניס אינטרקום, במרכז העיר.
<זוהר ג'ינאו: אני לא יכול לעלות אליו.
<זוהר ג'ינאו: הלכתי אליו, לא ידעתי איפה ללחוץ.
<זוהר ג'ינאו: צלצלתי, ירדה המזכירה ואמרה לי שזה בכפתור השלישי מלמעלה, ומאז אני יודע.
<זוהר ג'ינאו: אבל שערו בנפשכם שאני רוצה ללכת למקום שאני לא יודע איפה האינטרקום או כיוצא בזה.
<זוהר ג'ינאו: לכן אתם צריכים להבין שאנחנו זכאים גם לניידות וגם לדמי ליווי מבחינת הצרכים שלנו.
<זוהר ג'ינאו: איפה שאני חש את זה בצורה קשה מאוד, כשיש כנסים של נכים בכלל.
<זוהר ג'ינאו: אתה רואה סטטיסטית שנכי הגפיים מגיעים.
<זוהר ג'ינאו: אני לא מתחרה בהם.
<זוהר ג'ינאו: אני מסכם.
<זוהר ג'ינאו: הם מגיעים, וברגע שהם הגיעו לנקודה, הם נמצאים בפנים.
<זוהר ג'ינאו: כשאנחנו מגיעים לכנס, מתחילות הבעיות שלנו – אנחנו לא יכולים לפגוש את האנשים שרצינו לפגוש.
<זוהר ג'ינאו: אנחנו לא יודעים אם יש כיבוד או אם אין כיבוד.
<זוהר ג'ינאו: אנחנו לא יודעים איפה השירותים שם.
<זוהר ג'ינאו: אנחנו לא יודעים באיזה חדר נעשית איזו סדנה.
<זוהר ג'ינאו: אנחנו לא יודעים לקרוא את התכנית.
<זוהר ג'ינאו: אז אנחנו צריכים גם שם ליווי.
<זוהר ג'ינאו: לפיכך, תפסיקו עם הלעג לרש הזה, להוריד לנו מ-750 ל-500.
<זוהר ג'ינאו: 750 זו בושה, 900 זו בושה, ואין סיבה שלא נקבל 2,400.
<זוהר ג'ינאו: אני מסיים בזה שחשוב מאוד לדעת שאנחנו חוזרים עכשיו ממנכ"ל משרד הרווחה והוא הודיע לנו חגיגית שמשרד הרווחה לוקח על עצמו את הפער הזה.
מירב בן ארי: תיכף נשמע את משרד הרווחה, והם יגיבו לפרוטוקול כי זה מחייב.
מירב בן ארי: עוד נציג, אבל ממש בשתי דקות.
<אוונגליוס קירקיריוס: קודם כל, אני אוון קירקיריוס, יושב-ראש אגודת העיוורים "ששת", חבר הנהלת המרכז לעיוור.
<אוונגליוס קירקיריוס: התרגשתי מאוד לשמוע את חברי הכנסת באופן שהציגו את המצוקה שלנו.
<אוונגליוס קירקיריוס: אני הייתי מאחל להם שיהיו הם שרי האוצר, ולא מה שיש לנו – במקום להעלות, להוריד לנו את דמי הליווי.
<אוונגליוס קירקיריוס: רבותי, כמו שאמרו חברי, מיום ליום הקשיים הולכים ומתרבים.
<אוונגליוס קירקיריוס: היום הניידות לאדם העיוור קשה מאוד מאוד.
<אוונגליוס קירקיריוס: המדרכות מלאות במכשולים, מכוניות חונות במדרכות.
<אוונגליוס קירקיריוס: העיוורים מיום ליום נזקקים יותר ויותר למוניות, נזקקים לדמי ליווי, לליווי ולעזרת הזולת.
<אוונגליוס קירקיריוס: חברי הביאו דוגמה, אבל אני אביא עוד דוגמה אחת מיני רבים.
<אוונגליוס קירקיריוס: האדם העיוור לוקח מונית, מגיע לקופת חולים, נכנס לרופא.
<אוונגליוס קירקיריוס: כשהוא נכנס, הוא תלוי, שואל אנשים איפה מקבלים את המספר, הוא לא יודע איפה המספר.
<אוונגליוס קירקיריוס: מישהו מתנדב ונותן לו את המספר.
<אוונגליוס קירקיריוס: הבעיה לא נפתרה.
<אוונגליוס קירקיריוס: הוא יושב, אחר-כך מכריזים את המספר שלו.
<אוונגליוס קירקיריוס: לדוגמה, אומרים לחדר מספר 10.
<אוונגליוס קירקיריוס: שוב הוא צריך לשאול אנשים איפה חדר מספר 10.
<אוונגליוס קירקיריוס: זו דוגמה אחת מהרבה הרבה בעיות שהעיוורים נתקלים בהן, ומיום ליום הבעיות הולכות ומסתבכות.
מירב בן ארי: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: אני אהיה קצר מאוד, גברתי.
אילן גילאון: בימים כאלה אומרים חבל שאני לא עיוור כדי לא לראות את כל האיוולת ואת הרשעות הזאת, הרי זה חלק מאותו עניין.
אילן גילאון: הצעירים אומרים לפעמים את המשפט מה אתה חש?
אילן גילאון: מה כאן קורה?
אילן גילאון: הרי אם זאת עז, אז אסור לתת לה לקרות.
אילן גילאון: אבל זאת לא עז, זו אותה מדיניות של הפרד ומשול שראיתי אותה במו עיני – איך מפרידים בין פוליו ל-CP.
אילן גילאון: אני אעשה לכם ספוילר – פוליו ניצח בסוף כי הם נאבקו חזק יותר.
אילן גילאון: אבל אסור שזה יהיה.
אילן גילאון: ותבינו, חברים יקרים אנחנו יכולים לקיים את הדיון הזה פעם אחרי פעם אחרי פעם אותו דיון.
אילן גילאון: אתמול אתם הרמתם את יום המכינות הקדם צבאיות.
אילן גילאון: בזה דובר, בחברה שאנחנו נמצאים בה היום, שהיא חברה של פרות בשן.
אילן גילאון: שומו שמיים, תסתכלו על מה חוסכים.
אילן גילאון: לכן צריך ללכת עם זה עד הסוף.
אילן גילאון: ולכם אני אומר, אתם צריכים להבין את המשמעויות הפוליטיות של הדבר הזה.
אילן גילאון: מי שמייסר אותנו בשוטים, אנחנו נייסר אותו בעקרבים בחזרה.
אילן גילאון: ואם הלקח הזה לא יילמד, אנחנו נקיים את הדיון הזה פעם אחרי פעם אחרי פעם, וחבל לכם.
אילן גילאון: אז בואו נלך ביחד בלי להיפרד כרגע – עיוורים, פיסחים, אילמים וחירשים – כי כולנו אנשים מוגבלים.
אילן גילאון: בואו נעזור אחד לשני כדי להצליח להתגבר על זה.
אילן גילאון: זו שיטת עז, בואו נוריד להם כדי לא להעלות להם.
אילן גילאון: אנחנו לא טמבלים.
אילן גילאון: ולכן אין הרבה מה להגיד על זה, כי אנחנו שוב יכולים לחזור על אותם עקרונות איך חברה צריכה להיות בנויה.
אילן גילאון: אנחנו יודעים את זה.
אילן גילאון: אני מבקש מכם, בסופו של דבר, הדברים האלה מוכרעים באולם לא רחוק מכאן ובו יש כפתורים.
אילן גילאון: אלה צריכים להיות הכפתורים שמצביעים לטובת מה שאנחנו רוצים כאן, אם לא חבל על הזמן.
מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, בשנת 2014 בינואר, עם כניסתי לתפקיד, נפגשתי עם החבר'ה הטובים האלה – זוהר ושאר האנשים.
<זוהר ג'ינאו: מאיר עזר לנו הרבה מאוד.
<זוהר ג'ינאו: אני אגיד את זה כאן בקול רם.
מאיר כהן: קיבלנו מיד החלטה לתת קצבת שירותים מיוחדים בין 1,000 שקלים ל-3,800 כמדומני אז.
<נתי ביאליסטוק כהן: 1,401 שקלים.
מאיר כהן: אני צריך להיות פרגמטי, גברתי היושבת-ראש.
מאיר כהן: זה נראה קצת לא נורמלי כי הסיפור הוא סיפור של מיליון וחצי שקלים.
מאיר כהן: אני חייב – חייב – תרשו לי - - -
קארין אלהרר: תקציב השתייה של המשרד.
מאיר כהן: בוודאי ובוודאי יש הרבה כעס.
מאיר כהן: אבל האנשים שיושבים ברווחה או באוצר לא כולם ערלי לב.
מאיר כהן: יש גם אנשים שמקשיבים.
מאיר כהן: לכן הייתי מציע, גברתי.
מאיר כהן: אני אעצור את דברי, נקשיב לאנשי משרד הרווחה.
מאיר כהן: אני רוצה שתדעי גברתי, זה מילון וחצי שקלים.
מירב בן ארי: הם מיד ידברו, משרד הרווחה.
מאיר כהן: זה דבר שהמשרד צריך להבין, שעל הדבר הזה, לבוא לקראת האנשים הנפלאים האלה, להעלות אותם לירושלים, שהם צריכים להיאבק על כל שקל – זה כל כך מיותר.
מאיר כהן: זה ממש מיותר.
מאיר כהן: לכן אני מבקש ממך שאת, היושבת-ראש, תוציאי עכשיו מכתב מידי לשר – לא למנכ"ל, לשר, זה במשרדו – ולהגיד לו אדוני, תעצור את החרפה הזאת היום, עכשיו.
מסעוד גנאים: אני לא אאריך בדברי, גברתי היושבת-ראש.
מסעוד גנאים: אני מצטרף לחברי בכל מה שאמרו.
מסעוד גנאים: לצערי הרב, במקום לעזור ובמקום לתמוך, להיפך, כנראה שמי שנזקק במדינה הזו "דופקים" אותו יותר.
מסעוד גנאים: אני מצטרף לאלה שאמרו שצריך להגיד שגדולתנו בסוף ככנסת, כחברה – ואפילו גדולתה של הממשלה, אם יש שם מישהו ששומע – באופן שהוא עוזר לאנשים שנזקקים לעזרה, ולא ההיפך.
מירב בן ארי: משרד הרווחה, בבקשה, מי מתחיל?
<מארק שמיס: בוקר טוב, שמי מארק שמיס אני מנהל אגף הערכה והכרה ותכניות במינהל המוגבלויות.
מאיר כהן: מה צריך הערכה?
מאיר כהן: תן לאילנה לדבר.
מירב בן ארי: אילנה ביקשה שהוא ידבר.
מירב בן ארי: בוא ניתן לו, ואם צריך, אילנה יושבת לידו.
<מארק שמיס: כפי שנאמר כבר, אני שמח להודיע שהחליט המנכ"ל יחד עם אגף התקציבים של המשרד לפנים משורת הדין לבטל החל מ-1 בינואר 2018 את הדרגה 50% של דמי ליווי.
<מארק שמיס: כלומר, הדרגה המינימלית של דמי ליווי שיקבל אדם כבד ראייה מה-1.1.2018 היא 75%.
<זוהר ג'ינאו: 740 שקל.
<מארק שמיס: כלומר, בכך המשרד עומד בהתחייבותו מלפני מספר שנים.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת, ב-1 בינואר אתה אומר שזה 75%, כלומר 741.
<מארק שמיס: נכון.
מירב בן ארי: אבל יש משהו שלא ברור לי.
מירב בן ארי: הרי אתם עושים 11.3% מהסכום הבסיסי של המוסד לביטוח לאומי.
מירב בן ארי: הסכום הבסיסי מעודכן אצלכם על 2016, שזה 8,757.
מירב בן ארי: אם אתה עוקב אחרי, בשנת 2017 הסכום הבסיסי צריך להיות גבוה יותר, מה שאמור להעלות להם את הקצבה.
מירב בן ארי: איך יכול להיות שזה נשאר על הסכום של 2016?
מירב בן ארי: שאלתי אם זה צמוד, ואמרו לי שזה כן צמוד.
מירב בן ארי: ב-2017 – אני אומרת לכם כי אני עוסקת בזה בחד-הוריות – הסכום הבסיסי עולה.
<מארק שמיס: נכון להיום, 988 זה הסכום הקבוע.
מירב בן ארי: אפשר שגם הנציג של האוצר יסביר לי איך זה?
<אייל מדן: אייל מדן, רפרנט רווחה.
<אייל מדן: ככל הידוע לי, זה כן מעודכן.
מירב בן ארי: זה חשוב מאוד, כי יש כאן פרוטוקול ועדה, ולא יכול להיות שזה אותו סכום של 2016.
<אייל מדן: אני אשמח לבדוק את זה.
מאיר כהן: לבדוק את מה?
<אייל מדן: זה אמור להתעדכן - - -
מירב בן ארי: זה מתעדכן אוטומטית.
<אייל מדן: הסכום הבסיסי של ביטוח לאומי מתעדכן לפי חוק.
קארין אלהרר: אז אם זה היה אמור לעלות, איפה העלייה?
מירב בן ארי: לא, אבל ב-1 בינואר זה כבר 2018.
<אייל מדן: הסכום הבסיסי מוצמד למדד.
מירב בן ארי: ב-1 בינואר – זה מטריד אותי מספרית – זה כבר 2018, זאת אומרת שהיו שתי העלאות.
מירב בן ארי: זאת אומרת שגם ה-75% וגם ה-100% אמורים להיות הרבה יותר.
<אילנה גלייטמן: ב-1 בינואר 2017 עדכנו את הגמלאות לפי 11.3% מהשכר הממוצע.
מאיר כהן: זה יהיה בינואר 2018.
<אילנה גלייטמן: ולכן הגבוה הוא 988 שקלים.
<אילנה גלייטמן: 100% הוא 988 שקלים.
מירב בן ארי: לא, אבל ה-988 שלך – קיבלתי מהממ"מ – זה על 2016.
מירב בן ארי: יש כאן עלייה של שנתיים.
<אילנה גלייטמן: את צודקת, לא היה הבדל בין 2016 ל-2017.
מירב בן ארי: ו-2018?
<אילנה גלייטמן: אנחנו עוד לא יודעים.
מירב בן ארי: יהיה הבדל.
מירב בן ארי: לא יכול להיות שהוא אומר אותו סכום.
<אילנה גלייטמן: כשיהיה הבדל, זה יעודכן בהתאם.
מירב בן ארי: אני רוצה בבקשה שתחזרו לוועדה עם הסכום המעודכן.
יוסי יונה: 35% – מורידים או לא מורידים?
<אילנה גלייטמן: לא מורידים.
מירב בן ארי: את בודקת את זה?
אילן גילאון: מה הסיבה שמורידים את דמי הליווי?
אילן גילאון: אני לא הבנתי למה.
<מארק שמיס: לא מורדים.
<מארק שמיס: לא מורדים שום דבר, להיפך.
מירב בן ארי: לא מורידים.
מירב בן ארי: אילן, הבעיה שלי הייתה שהסכום שהוא דיבר עליו הוא סכום מלפני שנתיים.
קארין אלהרר: אפשר שאלת הבהרה?
קארין אלהרר: אני רוצה להבין, אין יותר דרגה של 50%?
קארין אלהרר: ישר דרגה של 75% או 100%, נכון?
<קריאה: החל מינואר 2018.
<קריאה: רק אלה שלא עובדים.
קארין אלהרר: אלה של 75%, תהיה להם הורדה מהסכום?
<מארק שמיס: 75%, כמו שאמרנו, זה הסכום.
<מארק שמיס: לא, אין שום הורדה.
<מארק שמיס: לא הייתה כוונה להוריד.
קארין אלהרר: לא, זה לא מה שהיה כתוב.
אילן גילאון: אז נתי, מה הבעיה?