GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גל רוקניאן: השאלה היא האם בשילוב המידע בין משרד הרווחה, משרד החינוך, משרד הבריאות וכל הגופים האלה, הם עוסקים רק במאגרי מידע של הביטוח הלאומי?
<גל רוקניאן: כי אז יש הרבה חירשים שיפלו בין הכיסאות בגלל ההגדרה של אחוזי הנכות.
<גל רוקניאן: אני, לדוגמה, לא מוכרת בביטוח לאומי, אני לא רשומה שם – אז איך הגופים יידעו עלי בתור אישה חירשת שדוברת שפת סימנים שלא מוכרת בביטוח הלאומי?
אלי אלאלוף: מישהו יכול להגיב?
<דפנה מאור: אני בת בעצמי להורים חירשים, הכרת את אימא שלי מצוין וגם היא לא היתה מוכרת במוסד לביטוח לאומי כנכה.
<דפנה מאור: הוכנסה בחוק הזה האפשרות שכל מי שמקבל שירותי שיקום ממשרד הרווחה.
<דפנה מאור: הרעיון הוא לייצר מצב שגם אנשים – שדרך אגב, לאו דווקא מקבלים קצבת נכות – שמקבלים שירותי שיקום, יוכלו להשתלב במסגרת החוק הזה.
<דפנה מאור: אני מזכירה, מטרת החוק הזה היא לעודד את מי שצריך עזרה בשל מוגבלותו להשתלב בעולם העבודה, כך שמהבחינה הזו יש מענה בדיוק לסוגיה שאת מדברת עליה.
אלי אלאלוף: לא רק לעודד אותו, לחייב את הגופים הציבוריים להעסיק אותם.
<דפנה מאור: לא רק הגופים הציבוריים, דרך אגב, אדוני, גם בצו ההרחבה יש לנו את זה גם למגזר הפרטי.
<דפנה מאור: קודם כל, בואי נעשה הבחנה בין שירותי סל התקשורת, שלגביהם את מדברת, השירותים שניתנים לצורך העניין במשרד הרווחה, לבין שירותי שיקום תעסוקתי, שזה עולם אחר שיש בו הרבה יותר כלים בדיוק לצורך העניין הזה.
אלי אלאלוף: אני לא הבנתי מהשאלה של החברה שלנו למה באמת אנשים שמדברים שפת סימנים לא מוכרים באופן אוטומטי כאנשים עם נכות מסוימת?
<דפנה מאור: קודם כל, צריך להבין, אני לא מייצגת את המוסד לביטוח לאומי, אני פשוט מכירה את זה מהבית.
<דפנה מאור: הורי פשוט אף פעם לא הגישו תביעה לנכות, ואין מה לעשות, אין איזשהו מאגר מידע של כל מי שדובר שפת סימנים או בכלל סובל מלקות שמיעה.
אלי אלאלוף: אבל למה זה לא בחוק?
<סמדר אונה: יש בביטוח הלאומי – אני אומרת לך שיש כי הוא קשור עם משרד הבריאות ועם כל קופות החולים – מיום שאדם נולד, בביטוח לאומי אפשר לדעת את כל הדברים עליו היום.
אלי אלאלוף: מישהו מהביטוח הלאומי יכול לענות?
<יוסף פולסקי: אם אדם לא הגיש תביעה אז מן הסתם הוא לא נמצא במאגרי הביטוח הלאומי.
<יוסף פולסקי: גם אדם שיגיש תביעה ותוכר לו נכות, אז בשביל להיות זכאי לקצבת נכות כמובן שהוא צריך שתיקבע לו דרגת נכות רפואית וגם אי כושר.
<יוסף פולסקי: יכול להיות שאדם סובל מחירשות אבל מצוי בשוק העבודה אז ממילא הוא לא יהיה זכאי לקצבת נכות.
אלי אלאלוף: אבל הוא לא נחשב אוטומטית כנכה?
<רבקה פריאור: לא, אין מחלות אוטומטיות.
<נעה בן שבת: אבל אם הוא הגיש תביעה להכרה ואחרי זה הוא יצא ממעגל הזכאים לקצבת נכות בגלל ההשתכרות שלו, הוא עדיין יהיה מוכר לצורך החוק הזה כאדם עם מוגבלות משמעותית אם הוא עומד בתנאים שקבועים בתוספת?
<יוסף פולסקי: אכן.
<יוסף פולסקי: בתיקון לחוק נקבעו בהגדרות בתוספת הרביעית איזה אחוזי נכויות.
<יוסף פולסקי: הרעיון היה להבנתי – אמנם לא הייתי שותף שם – שיהיה איזה סוג באמת של מגבלה משמעותית שלצורך כך נרצה לשלב אותם ב-5% לפחות של עמידה ביעד הייצוג.
אלי אלאלוף: תשובות מספקות?
<גל רוקניאן: כן.
<גל רוקניאן: זו לא הנקודה לדיון היום אבל באמת צריך להכיר בחירשות כנכות אוטומטית ולא רק כשאנשים יגישו תביעה כי יש הרבה אנשים חירשים שלא מכירים את הזכויות שלהם ואיך להגיש את התביעה ובגלל זה הם לא בתוך המאגר, אבל זה כבר לפעם אחרת.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה בדיקה בוועדה שלנו, נעשה בדיקה ואם נמצא לנכון להציע תיקון או מהלך כלשהו אז אנחנו נעשה את זה.
<גל רוקניאן: תודה רבה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לעבור עכשיו לקריאה, יש לנו זמן מוגבל.
אלי אלאלוף: אם נקרא את התקנות ויישאר לנו זמן אני אשמח להמשיך בדיון.
<נעה בן שבת: "תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (מסירת מידע ועיבודו לצורך עמידה ביעד הייצוג ), התשע"ח-2017 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 9ד(ז) ו- 17(ד)(1) לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998 (להלן- החוק), לאחר התייעצות עם הנציבות ועם ארגונים העוסקים בקידום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, באישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת, ובהסכמת שרת המשפטים, אני מתקין תקנות אלה: מזכירים פה את חוק המדינה כי לגבי המשרדים הגדולים הוחל המנגנון של סעיף 9ד, אותו מנגנון בדיקה, למעט לגבי יחידות סמך שלגביהן יש הוראות מיוחדות מסיבות של הגנה על ביטחון המדינה.
<נעה בן שבת: כשמדברים על מעסיק ציבורי גדול מסוים אנחנו מדברים גם על, למשל, משטרת ישראל או מגן דוד אדום, שנקבע לגביהם שחלק מהתפקידים לא מובאים בחשבון.
<נעה בן שבת: לכן צריך לדעת מי מהעובדים שלהם.
<נעה בן שבת: המוסד לביטוח לאומי לא יכול לקחת את רשימת העובדים שקיימת אצלו ולהשוות אותה לרשימת האנשים עם מוגבלות משמעותית באופן ישיר, אלא הוא צריך לקבל רשימה של העובדים שכן מובאים בחשבון לצורך הבדיקה ורק לגבי אלה לעשות את הבדיקה.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים גם על כך, כפי שאדוני ציין, שאפשר לפנות לשר ולבקש לקבל בצו, באישור הוועדה כמובן, בהתייעצות עם הארגונים, החרגה של בעלי תפקידים מסוימים.
<נעה בן שבת: מעסיקים גדולים מסוימים יכולים לבקש את זה וגם משרד גדול שניתנה לגביו אותה הוראה מקבילה לפי חוק שירות המדינה (מינויים) של החרגת חלק מהתפקידים.
<נעה בן שבת: אז אנחנו מדברים על אלה, אלה מעסיק ציבורי גדול מסוים ולגביהם נקבעה הוראה מיוחדת שהם צריכים להעביר את רשימת העובדים שכן מובאים בחשבון.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על משרד של 100 עובדים לפחות.
<נעה בן שבת: כפי שציינה דפנה מאור, אנחנו מדברים על רשימה מפורטת של התנאים שנדרשים מבחינת אחוזי נכות או מבחינת הטיפול על ידי אגפי השיקום ותנאים נוספים כפי שמפורט כאן.
<נעה בן שבת: אולי תוכלי להסביר את הצורך בהוראה הזאת?
<דיקלה חורש: אני אתחיל ויוסף ישלים אותי אם יהיה צורך.
<דיקלה חורש: מה שהתברר לנו תוך כדי עבודה על התקנות – שאנחנו רואים חשיבות גדולה בהן – הוא שיש אי התאמה בין הגופים כמו שהם מתויגים, מוסדרים בנציבות, לעומת איך שהם רשומים במוסד לביטוח לאומי.
<דיקלה חורש: כדי שתהיה קורלציה בין רשימת הגופים של הנציבות, משרדי הממשלה, יחידות הסמך ואגפים לבין המידע שיש במוסד לביטוח לאומי, רצינו לשמור על האפשרות שהנציב יעביר רשימה של העובדים והמשרדים כפי שהם משויכים בנציבות למוסד לביטוח לאומי כדי לפחות להתניע את התהליך הראשוני.
<נעה בן שבת: "הגופים המפורטים", זאת אומרת, אנחנו מדברים על אותם גופים שמחזיקים את המידע לפי התוספת הרביעית והם צריכים להעביר את הנתונים של אנשים עם מוגבלות משמעותית.
<נעה בן שבת: זה אותם גופים שחלק מהעובדים שלהם מוחרגים והם צריכים להעביר את הרשימה של העובדים המובאים בחשבון.
<נעה בן שבת: זה בעצם התוצר של הבדיקה.
<נעה בן שבת: אם תיארנו בתקנת משנה (א) איך עושים את הבדיקה וב-(ב) את אבטחת המידע שנדרשת לגביה, עכשיו אנחנו אומרים שתוצאות הבדיקה צריכות להיות מועברות לנציבות לשם הפרסום או לנציב שירות המדינה, תלוי אם אנחנו מדברים על משרד או על גוף ציבורי אחר.
אלי אלאלוף: יש הערות עד סעיף 5?
<אילן שפירא: אין פה התייחסות להעברת המידע למעסיק עצמו.
<נעה בן שבת: המעסיק עצמו יצטרך להסתכל בפרסומים שמופיעים על ידי נציבות שירות המדינה או נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, תלוי לאיזה מגזר מתוך הגופים הציבוריים.
<דפנה מאור: זה גם מופיע בחוק.
<דפנה מאור: בחוק עצמו זה מופיע.
<אילן שפירא: כן, בחוק מופיע שהנציבות.
<אילן שפירא: אני אומר, למה אי אפשר, כמו שמעסיק מעביר את החומר לביטוח לאומי, למה הוא לא יכול לקבל את תוצאת הבדיקה?
<אילן שפירא: למה הוא צריך אחר כך להתחיל לחפש בכל מיני פרסומים אחרים ולא יקבל הודעה: אתה מעסיק 4.
<אילן שפירא: 8% אנשים עם מוגבלות, או 5.2%, ויידע אם הוא עומד או לא עומד ומה הוא צריך לעשות?
<נעה בן שבת: הפרסום לא יכלול 4.2% או 3.2%, יש מידת עמידה – מידת עמידה מלאה, מידת עמידה בינונית או מידת עמידה נמוכה – וזה הפרסום שהוא יתייחס אליו והוא צריך לעקוב אחר זה.
<נעה בן שבת: חלק מחובתו כגוף ציבורי גדול הוא לעקוב אחר הפרסום הזה ובהתאם לכך להכין את התוכנית.
<נעה בן שבת: גם את התוכנית תצטרך להכין כמעסיק ולא יכינו עבורך.
<אילן שפירא: זה ודאי, אבל למה עושים את כל המנגנון הזה?
<אילן שפירא: המעסיק לא יודע מי מעובדיו הם אנשים עם מוגבלות כי אסור לי לשאול את עובדי מיהו אדם עם מוגבלות.
<אילן שפירא: לכן, אם יש לי 7,000 עובדים או 5,000 עובדים – לא מדובר על ארגון עם 26 עובדים – אני צריך להעסיק 650 או 490, זה מספרים גדולים.
<אילן שפירא: אם אני לא יודע איפה אני עומד מבחינת הסקאלה – וזה שיגידו לי אתה עומד בערך או עומד חלקית לא אומר לי אם צריך לפרסם מכרז לעוד חמישה עובדים או לעוד 150 עובדים – יש פה בעיה מהותית מבחינת איך אני יכול להתארגן לפעולה של זה.
אלי אלאלוף: אתה בלאו הכי לא מפרסם מכרז להזמנת עובד עם נכות מסוימת.
<אילן שפירא: א', מותר לפרסם מכרז עם העדפה לאנשים עם מוגבלות.
<אילן שפירא: ב', אני הרי צריך ליצור תוכנית עבודה כדי להגביר את ההעסקה של עובדים עם מוגבלות, אבל אני צריך לדעת האם חסרים לי, כדי לעמוד בתקן, עוד שלושה עובדים או עוד 150 עובדים.
<אילן שפירא: זו תוכנית עבודה אחרת לגמרי.
אלי אלאלוף: ביטוח לאומי, יש תשובה לזה?
<יוסף פולסקי: אני לא בטוח אם השאלות נכונות אבל זו שאלה שהיתה צריכה להישאל במסגרת החוק.
<יוסף פולסקי: החוק הוא זה שקבע את העמידה ביעד הייצוג וכיצד הדבר מתפרסם והחוק הוא זה שקבע שהנציבות תקבל מידע מהמוסד לביטוח לאומי, תפרסם את זה באתר האינטרנט שלה והמידע הזה ממילא יהיה נגיש לכלל המעסיקים.
אלי אלאלוף: אבל למה שלא תהיה אפשרות לפנות ולקבל מספר מדויק?
<דיקלה חורש: החוק העיקרי בעצם קובע בסעיף 9ד(ד) את שיעור הייצוג כמו שהוא לאותו גוף נבדק ומה מידת העמידה בייצוג.
<דיקלה חורש: 5% לפחות למשל זו עמידה מלאה.
<דיקלה חורש: בין 3.5% ופחות מ-5% זו רמה בינונית.
<דיקלה חורש: כך זה מוגדר בחוק, זו הבדיקה שיעשה המוסד לביטוח לאומי וזה מה שיפרסם.
אלי אלאלוף: אז מסקנה – החוק לא מאפשר את הבקשה שלך.
<אילן שפירא: החוק מאפשר, זה הפרסום לציבור.
אלי אלאלוף: לא מאפשר.
<אילן שפירא: הרי בתקנות אפשר לפרט מעבר למה שקבוע בחוק מבחינה יישומית.
אלי אלאלוף: אבל החוק אומר בצורה חד-משמעית שזה לא מתן נתונים.
<נעה בן שבת: אני אזכיר גם את התכלית.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על גוף של 100 עובדים אמנם, גוף גדול, אבל עדיין אנחנו לא רוצים שאפשר יהיה לזהות לפי מספר העובדים: שנה שעברה הייתי 4.5%, עכשיו עובד אחד עזב אז אני כבר ברמה אחרת, אני אדע שהעובד הזה היה עם מוגבלות ויכול להיות שזו מוגבלות שלא ידעתי עליה בכלל ולא הייתי צריך לדעת, זה לא ענייני בעצם.
אלי אלאלוף: יש חשיבות.
<ליאורה חבצלת נגר: איך בעצם יידעו לעמוד ביעד אם אין להם את המספר הנכון של אנשים שהם צריכים להעסיק?
אלי אלאלוף: מה הם לא יודעים?
אלי אלאלוף: יש להם צוות כוח אדם.
<ליאורה חבצלת נגר: הם צריכים להעסיק יעד מסוים, מספר מסוים של אנשים לפי כמות העובדים שיש להם, 5%, 3%, איך הם יודעים לעמוד ביעד אם כל מה שנאמר להם זה בינוני או עמדת ביעד?
<נעה בן שבת: זה לא "בינוני או עמדת ביעד", יש לנו ארבע רמות: רמה של פחות מ-2% זה אי עמידה ביעד, בין 2% ל-3.5% זו רמה נמוכה, בין 3.5% ל-5% זו ברמה בינונית ו-5% לפחות זו עמידה מלאה.
<נעה בן שבת: אז הוא כן יודע איפה הוא עומד והוא כן יודע אם הוא צריך לנקוט פעולות להגביר את הייצוג של אנשים עם מוגבלות או שהוא עמד ביעד ואולי, אם הוא רוצה, להמשיך להתקדם לכיוון לייצוג הולם מיטבי.
אלי אלאלוף: אני מבקש להתקדם, מיצינו את הנושא הזה.
<סמדר אונה: אפשר להעיר משהו שיכול לפתור את הבעיה?
אלי אלאלוף: לא, עוד לא קיבלת רשות דיבור.
<סמדר אונה: יש לי פשוט פתרון להציע לנושא.
אלי אלאלוף: כרגע מישהי אחרת תדבר.
<טליה דוד: אני חושבת שאנחנו שופכים את התינוק עם המים ואני מאוד מתחברת לעמדה של עו"ד שפירא מדואר ישראל.
<טליה דוד: כל הנושא של קבלת הנתונים מהמוסד לביטוח לאומי, ממה נפשך?
<טליה דוד: הוא הגורם היחיד בארץ שמתכלל את כל הנתונים ועושה הצלבה בין אנשים עם נכויות ונתונים נוספים.
<טליה דוד: הוא כבר נמצא שם, בתהליך, הוא נותן ארבע רמות.
<טליה דוד: נניח שדואר ישראל מגלה שהוא עמד ברמה הגבוהה ביותר "על הדרך", בלי להיות מודע, הוא רוצה להרים את זה לתוכנית עבודה ולהעסיק 15% אנשים עם מוגבלות, או הרבה יותר, או להתנייד בתוך החובה החוקית – למה לא?
<טליה דוד: בגופים ציבוריים שהם מעל 100 עובדים או כמה אלפים אף אחד לא יודע כמה אנשים עזבו ואיזה מהם עם איזו מוגבלות.
<טליה דוד: הנתון הזה כבר עומד לפתחם, שיציינו מבחינה מספרית איפה עומד המעסיק.
<טליה דוד: המעסיק ירצה - ייקח עוד אנשים, לא ירצה – יקיים רק את החובה החוקית, אבל זה לא - - -
<נעה בן שבת: אני לא מבינה את הטענה ולכן אני לא יכולה להבין על מה מדובר.
<נעה בן שבת: את אומרת ש-5% זה לא מספיק והמעסיק רוצה להעסיק יותר?
<נעה בן שבת: זה בסדר גמור, החוק מאפשר לו לעשות את זה.
<דפנה מאור: היא רוצה אחוז מדויק.
אלי אלאלוף: זה שאין לו יידע מדויק, זה לא עוזר לו.
<טליה דוד: אני אומרת, יש כבר את הנתון הזה, אז למה לא לתת אותו למעסיק?
<טליה דוד: למה לא להגיד לו? זה מעסיק גדול, זה לא מעסיק שמחזיק 25 עובדים.
<טליה דוד: אני עובדת בעיריית ירושלים, יש 8,000 עובדים ויש שם העסקת אנשים עם מוגבלות.
<טליה דוד: אם המוסד לביטוח לאומי יכתוב 6.7 או 4.2, אף אחד לא יאתר איזה נכה עזב ואיזו מוגבלות.
<טליה דוד: הנתון כבר נמצא, זה יכול לקדם את התהליך של העסקת אנשים עם מוגבלות, תתנו אותו במדויק, מה הבעיה?
אלי אלאלוף: אני מבקש שנפסיק את הדיון הזה כי אני נוטה לקבל את ההערות שלכם אבל זה דורש תיקון בחוק.
אלי אלאלוף: אז אנחנו נבדוק את האפשרות, אני לוקח על עצמי לעשות בדיקה ולעשות תיקון חוק.
<פבריס שומברג: מאז הרפורמה בבריאות הנפש, כבוד היושב-ראש, אין סודיות רפואית לסובלים מבעיות פסיכיאטריה.
אלי אלאלוף: בבקשה, גברתי, רצית הערה.
<סמדר אונה: רציתי להציע פתרון כאחת שהיתה עובדת ביחידות המחשב של מערכות ממשלה רבות, שהכול בדרך כלל מתרכז לשם.
<סמדר אונה: כמו שהעלתה פה חברתי מלשכת עורכי הדין – וכנכה היום אני יודעת שהנתונים האלה גם קיימים – כמו שאני מגיעה לאחוז מסוים באחוזי הנכות, ביטוח לאומי שולח לי מכתב: גברת, את זכאית להנחה בחשמל ומים, זאת אומרת, הגוף שמחזיק את המידע יכול פשוט לשדר לגופים האלה את המידע: אדוני הגעת לגבול או לא הגעת לגבול.
<סמדר אונה: זה בכלל לא צריך להיות עניין של המעסיק אם בתוך הארגון כרגע אני נכה או לא נכה.
<סמדר אונה: במקרה שלי רואים, ישנן נכויות שלא רואים אותן.
<סמדר אונה: מעצם לידתי או פגיעתי לאורך החיים הנתון הזה קיים בביטוח לאומי כבר.
אלי אלאלוף: חברים, אני רוצה להזכיר את כללי המשחק.
אלי אלאלוף: אנחנו דנים בתקנות, תקנות הן תוצאה של חוק.
אלי אלאלוף: החוק אושר, אני לא אשנה עכשיו את כל החוקים, חוץ מההערה הזאת שהיא מאוד מהותית ונראית לי מאוד הגיונית.
אלי אלאלוף: אנחנו ניקח לבדיקה ונראה אם צריך לתקן את החוק בנקודה הזאת.
אלי אלאלוף: סעיף 5, בואו נעבור הלאה.
<נעה בן שבת: סעיף 5 עוסק בנושא של נוהל ביצוע הבדיקה.
<נעה בן שבת: הבנו שבסופו של דבר החלטתם לא להכליל את התקנה הזאת?
<נעה בן שבת: ראיתם בה כלא נחוצה?
<דיקלה חורש: לאחר השיחה והכנה לקראת הדיון היום נראה שבעצם כל נהלי האבטחה שביטוח לאומי קובעים, מייתרים את הנהלים שממילא יש את הסמכות לביטוח לאומי לקבוע לעובדים שלהם, אז נראה שנוהל האבטחה הזה נוהל חשוב - - -
<נעה בן שבת: נוהל ביצוע הבדיקה את מתכוונת?
<צילי נאה: נוהל ביצוע הבדיקה, תקנה 5.
<דיקלה חורש: תקנה 5 מיותרת לאור נוהל אבטחה שנדרש לאור תקנה 2.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על מאגר ייחודי בתוך כל מאגרי המידע הגדולים של המוסד לביטוח לאומי.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, המחיקה תהיה גם על הגיבוי בתום התקופה.
<נעה בן שבת: אני רוצה לבקש הבהרה לגבי הצורך בתקנה 8 לגבי נוהל האבטחה, תקנה שהיא כל כך מפורטת.
<צילי נאה: לגבי הוראות אבטחת המידע נציין שהחוק המסמיך מחייב בתקנות האלה לכלול הוראות בעניין אבטחת מידע לאור הרגישות שלו.
<צילי נאה: היתה לנו איזושהי התייחסות לאבטחת המידע בתהליך המסירה באחת התקנות הקודמות, בשלב המסירה מהגופים השונים, ותקנה 8 בעצם עוסקת באבטחת המידע כשהוא כבר נמצא במאגר הביטוח הלאומי.
<צילי נאה: אנחנו חושבים שבתקנה הזאת יש בעצם כדי לתת מענה קונקרטי לסיכוני אבטחת מידע שמתעוררים אגב התהליך הספציפי הזה.
<צילי נאה: יש פה הגדרה של מורשי גישה מסוימים, יש כאן הגדרה של גישה לקבצים הספציפיים שעליה צריך להגן.
<צילי נאה: אני אעיר שתוך כדי תהליך העבודה על התקנות האלה התנהל גם תהליך אחר רוחבי והוא האישור של תקנות הגנת הפרטיות (אבטחת מידע), שהן תקנות כלליות לתחום אבטחת המידע ועתידות להיכנס לתוקף בעוד כמה חודשים, במאי 2018.
<צילי נאה: לכן, מהרגע שהיה ברור שהתקנות הכלליות ייכנסו לתוקף אז בעצם ראינו שאין צורך בתקנות אחרות שהיו בזמנו בנוסח ונמחקו ממנו ותקנה 8 נשארה כי היא נותנת מענה לסיכונים הספציפיים.
אלי אלאלוף: אז עזרנו לתקן את התקנות האחרות?
<צילי נאה: לא, הן ייכנסו לתוקף וכשהן ייכנסו אז הן יכסו את כל שאר ההיבטים וממילא יחולו על כל המאגרים.
אלי אלאלוף: הוא יגיד לך לפי הקטגוריה שצוינה.
<משה בר: זה לא ניתן.
<משה בר: אם הם לא יודעים מי הנכים - - -
אלי אלאלוף: לא, הוא לא ייתן לך מספר מדויק, לא תקבל בשלב זה מספר מדויק.
אלי אלאלוף: אם נתקן את החוק נעשה את זה, כרגע לא ניתן לקבל אחוז מדויק.
<משה בר: אני חושב שזו טעות.
אלי אלאלוף: בסדר, אז אמרנו לפני כן שנבדוק את זה.
אלי אלאלוף: עופר קרן, בבקשה.
<עופר קרן: בחברת החשמל קיימת מדיניות כבר של 94 שנים של מדיניות העסקת עובדים עם מוגבלות ובכלל כל האוכלוסיות המוחלשות והמודרות משוק העבודה.
<עופר קרן: אנחנו היום הגענו ל-3% מסך עובדי החברה שמועסקים אצלנו של אנשים עם מוגבלות בחברה.
אלי אלאלוף: הגעתם ל-3% מיידע פנימי שלכם?
<עופר קרן: ה-3% שהגענו הם מיידע פנימי.
<עופר קרן: בעצם איך אנחנו יודעים על אחוז העובדים שלנו?
<עופר קרן: כי העובדים שלנו לא מדווחים שיש להם מוגבלות כמובן.
<עופר קרן: יש לנו שני פרויקטים: יש לנו פרויקט שנקרא פרויקט "ניצן אור", שזה פרויקט שאנחנו קולטים בצורה מסיבית עובדים עם מוגבלות, כ-60 עובדים עם מוגבלות בכל שנה בתקנים שדירקטוריון החברה, מנכ"ל החברה וסמנכ"ל משאבי אנוש מקצים עבור הפרויקט הזה.
<עופר קרן: אותם עובדים שאנחנו קולטים – אנחנו מפרסמים גם בכלי התקשורת, גם באתר האינטרנט – פונים אלינו ואנחנו בעצם מתאימים משרות לאותם מועמדים.
<עופר קרן: אנחנו קולטים מכול סוגי המוגבלויות שקיימות.
<עופר קרן: גם עכשיו סיימנו פיילוט בבתי המלאכה שלנו של קליטת עובדים על הרצף האוטיסטי וקלטנו שם חמישה עובדים שמתקנים ארונות חשמל.
<עופר קרן: יש לנו ממש מדיניות סדורה עם תוכניות חומש בנושא הזה.
<עופר קרן: הנתונים שאנחנו מוציאים הם על ידי כך שעובדים מדווחים בטפסים שלהם למס הכנסה – יש את תיאומי המס ואת כל הדברים האלה – אנחנו יכולים לראות דרך המערכות המחשוביות אבל עדיין המספרים האלה לא מלאים, אין לנו את כל הנתונים.
<עופר קרן: לכן, אני לא מייחס לדבר הזה חשיבות כי המטרה שלי היא לא להגיע ל-5%, אנחנו התחלנו בזה הרבה לפני ואני לא חושב שאנחנו צריכים להגביל את עצמנו ל-5%.
<עופר קרן: 5% זה דבר טוב למי שאין לו, לא קלט ולא קולט - - -
<ענת כהן שמואל: זה המינימום, אתה יכול יותר.
<עופר קרן: המטרה שלנו היתה לפני, בגלל זה הגענו ל-3%.
<עופר קרן: יש מעל 12,000 עובדים בחברת החשמל ומעל 60% מהמקצועות אצלנו הם מקצועות עובדי כפיים, צווארון כחול, לכן אנחנו לא מגבילים ואנחנו מעסיקים בכל תחומי העיסוקים בחברת החשמל, מכול המקצועות ומכול התחומים.
<עופר קרן: לכן אני לא רואה את הדבר הזה כמשהו בשביל לראות אם אני עומד בתוך הדבר הזה.
<עופר קרן: אם אני יודע, ויש לי את המידע, המידע קיים ברשותי, אז אני מדווח עליו כי אני צריך לדווח מספרים על פי חוק, אבל המטרה שלי היא לקלוט כמה שיותר, לפתוח את הדלת לאותם עובדים עם מוגבלות לכניסה לחברת החשמל.
<עופר קרן: כמובן שאנחנו מעודדים את זה, אחד, ממקום של העדפה מתקנת במכרזים הפתוחים שאנחנו מפרסמים באתר האינטרנט לקליטת עובדים בכלל לחברה, ובמסלול המקביל בפרויקט שלנו, שבו כבר קלטנו כ-170 עובדים עם מוגבלות.
<עופר קרן: השנה כבר קלטנו 50 עובדים עם מובלות לחברה ועד סוף השנה אנחנו נשלים עוד כ-15 שנמצאים ממש בתהליכים בימים אלה.
אלי אלאלוף: תרשה לי להזכיר את חברך לעבודה, אורן הלמן, על מסירותו לנושא הזה והשפעתו על כך.
<עופר קרן: לאורן הלמן יש באמת מקום מאוד מאוד חשוב בתוכניות האלה.
<עופר קרן: אורן הלמן מוביל את דף ה"פייסבוק" "סיכוי שווה".
<עופר קרן: "סיכוי שווה" הוא דף "פייסבוק" שפתוח בפני אנשים עם מוגבלות את האפשרות להיכנס למעגל העבודה.
<עופר קרן: כמובן שאנחנו גם מסייעים בהרבה תחומים.
<נעה בן שבת: אדוני, רציתי לשאול אותך, שמעתי שמועה שהיה אצלכם פרויקט של דיווח עצמי של אנשים עם מוגבלות על המוגבלות שלהם וזה לא עבד כל כך.
<נעה בן שבת: אתה מכיר כזה דבר או שזו רק שמועה?
<עופר קרן: לא, אין דבר כזה, לא היה דבר כזה אצלנו.
<נעה בן שבת: לא היה ניסיון לשאול אנשים מי מוכן לספר על עצמו שהוא אדם עם מוגבלות?
<נעה בן שבת: לא היה פרויקט כזה?
<עופר קרן: לא, לא אצלנו.
<דפנה מאור: גברתי, זה היה קיים במקומות אחרים וזה לא הצליח, זה לא עבד.
אלי אלאלוף: יוסף פולסקי, בבקשה.
<יוסף פולסקי: בקשה והערה.
<יוסף פולסקי: בקשה – כרגע מוגדרים במורשי הגישה רק עובדי מינהל המחקר והתכנון ועובדי אגף אבטחת מידע של המוסד לביטוח לאומי.
<יוסף פולסקי: עובדי אגף אבטחת מידע צריכים להישאר אבל כרגע מי שמבצע בפועל את בדיקת יעד הייצוג זה מינהל מחקר ותכנון.
<יוסף פולסקי: יתכן שבעתיד זה יעבור לאגף אחר בביטוח הלאומי, למשל אגף המחשוב או משהו דומה לזה.
<יוסף פולסקי: אנו מבקשים שיהיה כתוב פה "עובדי המוסד לביטוח לאומי" במקום.
<נעה בן שבת: לא, אני לא רוצה לפתוח את הכול לכולם.
<נעה בן שבת: אולי "שעוסקים בביצוע"?
<יוסף פולסקי: סליחה, אני מוחק את הבקשה.
<יוסף פולסקי: זה כנראה לא היה מקובל על משרד המשפטים.
<יוסף פולסקי: אני מבקש למחוק את זה, אני מתנצל.
<יוסף פולסקי: רק הערה לגבי הפרטיות – אכן, דווקא בגלל שמרבית הנכים מצויים במאגרי הביטוח הלאומי אז המוסד לביטוח לאומי נטל על עצמו את התפקיד הזה לבצע את יעד הייצוג, אבל העברת המידע מבלי שאין איזה עיגון גם בחוק וגם בתקנות לא היתה יכולה להתבצע.
<יוסף פולסקי: המוסד לביטוח לאומי לא היה יכול להעביר למעסיק פרטים אודות מוגבלות של אנשים ולכן גם כן נדרשו התקנות האלה.
<פבריס שומברג: חוץ מהפסיכיאטריה.
אלי אלאלוף: אני מזהיר אותך, אם אתה מדבר מחוץ לנושא לא תקבל יותר את רשות הדיבור.
<פבריס שומברג: לגבי אבטחת מידע – מאז הרפורמה בבריאות הנפש אין אבטחת מידע לחולים עם בעיות פסיכיאטריה.
אלי אלאלוף: אמרת לנו את זה כבר, שמענו.
<פבריס שומברג: אז המעסיק מקבל מידע שיש למי שהוא רוצה להעסיק מוגבלות מסוימת והוא לא מקבל אותו לעבודה.
<סמדר אונה: מה שנאמר פה לא נכון עובדתית, אני אומרת את זה מיידע, אני עבדתי שם.
<סמדר אונה: ביטוח לאומי כל כך מאובטח אבל בהקשר למה שהבחור מהביטוח הלאומי אמר, אני חושבת גם שצריך להיות גורם מסוים בתוך יחידת המחשב שיהיה גם בעל היכולות ולא רק אבטחת המידע.
<סמדר אונה: אולי מנהל יחידת המחשב, אולי מנהל יחידת התפעול, אולי איזשהו גורם מקצועי, אולי ה-DBA, מישהו שאחראי על המידע, שיכולה להיות לו גם גישה לקבצים - - -
אלי אלאלוף: מישהו מהביטוח הלאומי רוצה להתייחס להצעה?
<רבקה פריאור: אני ממינהל המחקר בביטוח לאומי.
<רבקה פריאור: לא אכנס לכל מה שאנחנו עושים אבל עובדים אצלנו אנשים מנוסים בתכנות, בניתוח מערכות ובהפגשת קבצים, וזה מה שיוסף אמר, שכרגע האחראיים על כל הנושא הזה של הפגשת המידע והצלבה עובדי מינהל המחקר כי אנחנו בוחנים כרגע את הדרכים ואיך זה יתבצע.
<רבקה פריאור: אחרי שנגיע למסקנה שאפשר להכניס את זה לרוטינה, אנחנו נשקול להעביר את זה לאנשי יחידת המחשב ואז, אם צריך, נעשה תיקון בתקנות בהתאם.
<נעה בן שבת: רק עניין נוסחי אחד – ההגדרה "רשם" התייתרה כי התייתרו לנו כמה תקנות בסוף.
<נעה בן שבת: למעשה סיימנו לקרוא את התקנות.
<נעה בן שבת: יש פה שוב הערה לגבי הנושא של מסירת המידע, שהנציבות תמסור הודעה לכל מעסיק ומעסיק.
<נעה בן שבת: הנושא הזה גם נדון במסגרת הצעת החוק.
<נעה בן שבת: כשדנו בהצעת החוק עלתה שאלה אם כל מעסיק יקבל הודעה, אם יהיה שימוע לכל מעסיק, עלו כל מיני וריאציות של הנושא הזה.
<נעה בן שבת: מה שהתקבל בסופו של דבר זה מה שאומר החוק, שיש פרסום, המעסיק צריך לעקוב אחר הפרסום הזה והוא צריך להכין תוכניות בהתאם להוראות.
<נעה בן שבת: התוכניות הן למשל הדוגמה של חברת חשמל, זו דוגמה לתוכניות שמוכנות בדומה למה שנקבע בחוק.
<דיקלה חורש: זה לא סתם יפרסם במועד ערטילאי.
<דיקלה חורש: יש מועדים ספציפיים שקבועים בחוק.
<דיקלה חורש: ב-31 ביולי המוסד לביטוח לאומי צריך להעביר לנציבות לפרסום, תוך 14 יום הנציבות מפרסמת.
<דיקלה חורש: המעסיקים יודעים את המועדים הספציפיים שזה יפורסם.
<גל רוקניאן: כל שנה זה יהיה?
<דיקלה חורש: כן, כל שנה.
<בלהה ברג: ההערה שלי היא שמאחר ובעצם החובה כבר נכנסה לתוקף והמוסד לביטוח לאומי כבר היה אמור להעביר את כל החומרים, אנחנו מבקשים שיתווסף סעיף לתקנות שתוקף התקנות הוא מידי, הכניסה לתוקף מידית, כי אין בעצם תוקף תחולה.
<נעה בן שבת: למעשה היעדר התוקף אומר שעם הפרסום הן יכנסו לתוקף ואז ממילא זה אומר תוקף מידי.
<גל רוקניאן: הערה בנושא של נוהל פינוי וחירום.
<גל רוקניאן: יש קושי למשרדי ממשלה להגיע למאגרי המידע של אנשים עם מוגבלות בשביל לספק להם את שירותי החירום והפינוי, האם מאגר המידע הזה יוכל לשמש גם את שירותי החירום והפינוי?
<נעה בן שבת: למעשה תקנות שעוסקות בנושא הובאו לוועדה, תקנות של משרד הביטחון שעוסקות בנושא של מאגר המידע שנוגע לאנשים עם מוגבלות בחירום.
<נעה בן שבת: אלה תקנות שבאמת מחייבות הרבה תיאום עם הרבה מאוד גורמים והן עדיין, לפי מה שהבנו מנציג משרד הביטחון, בעבודה.
<נעה בן שבת: אנחנו מקווים שכמה שיותר מהר התקנות האלה באמת יקודמו ויהיה מאגר כזה, אבל זה מאגר אחר, הוא אמור להיות יותר מצומצם.
<גל רוקניאן: אז למה עושים עבודה כפולה אם כבר יש מאגר כזה?
<גל רוקניאן: אם כבר אספנו את כל המידע, אז למה לא פשוט לשלב את המידע אתם?
<נעה בן שבת: בחירום המאגר רצה להיות יותר מצומצם ורצה להיות יותר ספציפי לאנשים שלא נמצאים במסגרות, אנשים שאין להם מסגרת תומכת.
<נעה בן שבת: הוסברו הסיבות לדבר הזה, שהם באמת רוצים להגיע לאנשים שאין אף אחד אחר שיוכל לדאוג להם ובאמת אליהם חייבים להגיע בחירום, כל מצב חירום, ולדעת גם מה הצרכים המיוחדים שלהם.
<נעה בן שבת: מאגר גדול וכללי כמו זה לא משיג את המטרות היותר ספציפיות.
<דפנה מאור: רק רציתי לומר שבמאגר הזה אין שום מידע על המוגבלות אלא רק עניין של אחוזי נכות ואז זה לא נותן את המידע שאת כל כך צריכה או רצית.
<פבריס שומברג: עם הפינוי והחירום, אנחנו, בארגון שלנו, "כבלי נפש", עובדים עם חוץ וביטחון להקים חוליות בשביל לעזור לאנשים שיקבלו טיפול במקום, שהם לא יגיעו לבתי חולים כלליים אלא יעזרו להם במקום, שלא יפתחו תופעות פסיכיאטריות.
<פבריס שומברג: לגבי המוגבלויות האחרות – אני מסכים עם הגברת שצריך למצוא לזה פתרון חד וחלק; לגבי הפסיכיאטריה – עובדים על זה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, נצביע.
אלי אלאלוף: בעד – פה אחד.
מאיר כהן: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
מאיר כהן: היושב-ראש הקבוע של הוועדה הזאת הוא מיודענו הטוב אלי אלאלוף, וטלי פלוסקוב, שתכף תצטרף ואנוכי, ארגנו את היום הזה, יום הנגב, שעכשיו הסתיימה בוועדת ביקורת ועדת טעונה מאוד, אבל לאורך כל היום הזה אדוני אלי אלאלוף, שהוא השותף אולי הבכיר ביותר בכל הטיפול בנגב – יש משהו טוב שקורה, כי ששה חברי כנסת, ובראשם יושב-ראש ועדת הבריאות, הרווחה והעבודה תושבי הנגב, כך שלאלה שמתווכחים, האם לדחוף חברי כנסת מהנגב, זה דבר טוב – אני אומר לכם שזה דבר טוב, כי כל פעם שיש סוגיה של הנגב, אף אחד מאתנו לא שוכח מאין הוא מגיע, ויש מין קשר שהוא בטבור לכל מה שקורה.
מאיר כהן: היום הזה הוא בסימן של מצד אחד, להעלות ולדון בכל המעכבים, בכל הבעיות, בכל הדברים, בכל האתגרים שעדיין צצים בנגב, אבל יחד עם זה גם מותר לנו, לאנשי הנגב, מותר לנו מדי פעם להיפגש, ולחייך, להסתכל אחורה, להסתכל על אבני הדרך ולומר: וואלה, משהו טוב נעשה.
מאיר כהן: סיכם את הישיבה הקודמת אחד מחברי הכנסת שאמר:
מאיר כהן: אני מאוד מקווה שאשב פה בעוד שנתיים – אלי, אנחנו שומעים את זה בוועדה – עם אנשי הצפון, ונוכל להגיד שגם שם הדברים קורים.