GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נועם פליק: סעיף 51 לחוק קובע סמכויות הפיקוח, הסמכת מפקחים וסמכויות הפיקוח, שחלק מהתפקידים של הפיקוח של המשרד, וגם פיקוח על משפחות אומנה, ובכלל זה פיקוח על קיום רישיון ועמידה בתנאיו שזה המקום ההולם, לרבות בדרך של ביקור במשפחת האומנה ושיחה עם הילד ועם המשפחה.
<נועם פליק: זה חלק מסמכויות הפיקוח.
אלי אלאלוף: זה מייתר את ההצעה שלי?
אלי אלאלוף: לא שאני מאוהב בהצעות שלי, תדעו לכם.
אלי אלאלוף: אבל אני אומר לכם בעניין זה, זו נקודה שלא נבדקה מספיק, וזה גם כלי טוב למפקחים.
אלי אלאלוף: גם המפקחים יוצאים מחוזקים מזה.
אלי אלאלוף: אתם חושבים שזה פה פוגע במפקח?
<נועם פליק: אנחנו יכולים בהנחיות לפיקוח לרשום את זה כחלק מהנחיות של המפקחת הארצית.
אלי אלאלוף: כל עוד שזה לא בחוק, אני מקבל מה שאתה אומר, אבל אני מעדיף שיהיה בחוק.
אלי אלאלוף: זה נראה לי אלף בית של האומנה.
אלי אלאלוף: שילד מגיע לבית שירגיש כמו שאר הילדים של האומנה.
אלי אלאלוף: זה לא עניין משפטי, אין לי טענות למשפט שנכנס פה, זה עניין רגשי.
אלי אלאלוף: כשאתם מקבלים אורח אתם תתנו לו תנאים – אצלי זה היה תרד לרצפה ותן לו את המיטה שלך.
אלי אלאלוף: אבל מספיק, תתנו להם רק תנאים דומים לשאר הילדים.
<נעה בן שבת: לדיון הבא במסגרת השאלות אנחנו נבקש לשלב את זה במסגרת השאלונים כדי להבהיר, כיוון שהשאלונים הם אמורים להיות הדרך לעמוד על טיבה של משפחת האומנה ועל הכוונות שלה, גם התכנונים שלהם לגבי התנאים שיינתנו לילד האומנה וגם הפירוט לגבי התנאים שמקבלים שאר הילדים אם יש כאלה בבית.
<נועם פליק: כמה חדרים יש.
<מצדה מצלאווי: במסגרת השאלון יש פה פירוט על כמה חדרים, והאם יש מקום לינה מיועד לילד באומנה.
אלי אלאלוף: תעזבו את הטכניקה.
אלי אלאלוף: תלכו למהות.
אלי אלאלוף: זה מהותי, זה לא טכני.
<נעה בן שבת: אנחנו צריכים לתרגם את המהות לתוך - - -
<נועם פליק: זה מעין הצהרה שהתנאים שלהם יהיו תנאים טובים.
<נועם פליק: אני חושש מהרעה של המצב.
אלי אלאלוף: אני בטוח שאתה לא מתנגד לעיקרון שלי, אתה רק מחפש עכשיו את הפתרון.
<נועם פליק: לא, אני חושש מהרעה של המצב.
<נועם פליק: הצטרכו להוציא ילדים שלא יהיה להם תנאים זהים.
<אורית עמיאל: למה הרעה?
<נועם פליק: ברגע שיש פה הצהרה הם מחויבים לעמוד בזה, ואז אין שיקול דעת.
אלי אלאלוף: אל תתחננו למישהו לקבל ילד.
<אורית עמיאל: זה לטובת הילדים.
<אורית עמיאל: יש פה משהו מאוד מהותי.
<אורית עמיאל: זו העבודה שלנו.
אלי אלאלוף: יש לך טרמינולוגיה מסוכנת, אל תתחננו למישהו לקבל ילד.
<אורית עמיאל: אנחנו בודקים את זה, נועם.
אלי אלאלוף: סליחה, תקשיב לגופים המפעילים, הם אמורים לסבול מההנחיה הזאת.
אלי אלאלוף: הם אומרים לך שזה הגיוני, תקשיב להם.
אלי אלאלוף: תסתכל על המפקח החדש, הוא אומר לך שזה מתאים.
אלי אלאלוף: חבר'ה, תיקחו בחשבון.
אלי אלאלוף: אם הייתה אומרת לי המפקחת הראשית, תעוף מפה, זה לא מעניין, אבל אף אחד במהות.
אלי אלאלוף: המועצה לשלום הילד, אני רואה את העיניים.
אלי אלאלוף: אגיד לכולם - זו מהות טובה.
<נועם פליק: אז אנחנו נשקול להכניס את זה בטופס הצהרה.
<נעה בן שבת: חלק ב' - שאלון לנוער ולילדים.
<נעה בן שבת: אולי גם שם צריך להוסיף התייחסות, שהילד יודע הוא מקבל את הילד, הילד עומד להתגורר אתו בחדר.
אלי אלאלוף: לא הייתי הולך במסמך מינהלי, טכני, ביורוקרטי.
אלי אלאלוף: פה זה באמת התפקיד של המפקחת - שיחה עם הילדים של הבית, דברים כאלה, זה החלק הרגשי.
<נעה בן שבת: הבנו שהטופס הוא יחסית רך.
<נעה בן שבת: אני מבינה שהוא אמור להיות איזשהו פתח לשיחה עם הילד – השם, הגיל, הכיתה, התחביבים, תכונות ותחומי עניין, מה הכי מוצא חן בבית-ספר, מה הכי פחות מוצא חן בבית-ספר.
<נעה בן שבת: האם הוא אוהב לבלות זמן עם חברים, עם מעט חברים, או לבד.
<נעה בן שבת: מה יקרה אם ילד חדש יבוא למשפחה, מה יספרו לו, מה הוא יספר לחברים שלו על הילד החדש.
<נעה בן שבת: תתאר לעצמך מה יהיה הילד, האם הוא יהיה בן או בת, גיל, מה הוא אוהב לעשות, מה הציפיות שלו, דמות הילד שהוא מצפה לקבל לביתו, ומה אתה רוצה שהוא יספר לו עליו ועל המשפחה, ומה היית רוצה לדעת על הילד, ועוד פתח לעוד פרטים פתוחים, מה אתה מאוד מעוניין לספר.
<נעה בן שבת: בסך הכול נראה לי שזה טופס כן רך שנועד לפתוח שיחה עם הילד וללמוד על עולמו.
אלי אלאלוף: מי ימלא את השאלון הזה?
<נועם פליק: הילד מעל גיל 10.
אלי אלאלוף: הוא עושה את זה מול מי?
אלי אלאלוף: עם המנחה.
אלי אלאלוף: אם זה מול מישהו מקצועי, זה כן.
<זכי חרוב: ילדים אפילו מתחת לגיל 10, אפשר באמצעות ציורים וכל מיני כאלה, לאו דווקא בצו.
<זכי חרוב: אבל מנחת אומנה יושבים עם הילדים וממלאים את הטופס והטופס מגיע לרישום.
<זכי חרוב: בעקבות המידע הממונה על הרישום מחליט אם המשפחה יכולה להתאים או לא.
<זכי חרוב: אנחנו מעבירים את כל המידע למשרד הרווחה לפיקוח על הרשות.
<נעה בן שבת: טופס 5 - טופס התחייבות לעבור קורס הכשרה.
<נעה בן שבת: קוראים לו קורס בחירה, מיון והכנה למשפחות אומנה, ומבקשים שהקורס דורש שני ימי חופש, כך כתוב, וסידור לילדים בשני הימים האלה.
<נעה בן שבת: באמת, כל הקורס הוא רק יומיים, וגם שבני הזוג צריכים לעבור את הקורס הזה יחד.
<נעה בן שבת: אם מדובר בבני זוג, הם צריכים לעבור את הקורס ביחד.
אלי אלאלוף: קרה לכם שאחרי יומיים האלה אמרתם למשפחה לא מתאימה.
<זכי חרוב: רק להוסיף.
<זכי חרוב: במגזר החרדי, לא רוצים ביחד הגברים והנשים, לפעמים מפרידים – גברים לחוד, נשים לחוד.
<זכי חרוב: אז אולי צריך להוסיף את זה, שתהיה לו גם אפשרות לעשות בנפרד.
<זכי חרוב: יש קהילות שהן לא מסכימות שנעשה את זה ביחד, אנחנו עושים פעם לאבות ופעם לאימהות.
אלי אלאלוף: יש לי שאלה, בקורס הזה יש ביקור במשפחות הוותיקות של החדשים?
אלי אלאלוף: למשל משפחה חדשה, בחרתם אותה שהיא באה לגור.
אלי אלאלוף: במסגרת הכשרתם הם הולכים לבית או נפגשים.
<זכי חרוב: לפעמים אנחנו מביאים משפחה ותיקה לתוך הקורס.
<טלי חלף: אנחנו בסוף הקורס עושים פאנל שבו משתתפים משפחות אומנה ותיקות, הורה ביולוגי, בוגר אומנה, ילד ביולוגי של משפחה אומנת, וכל הדבר הזה נמצא על הבמה.
<טלי חלף: זה ערב מאוד מרגש, אתם מוזמנים להגיע לערב כזה.
<טלי חלף: באמת, זה אחד הדברים העוצמתיים והמאוד מלמדים את המשפחות החדשות, כי פתאום הם רואים את כל הפרספקטיבה, במיוחד הבוגר אומנה, בדרך כלל עושה את העבודה.
אלי אלאלוף: אין משפחה ותיקה שמאמצת משפחה חדשה?
<טלי חלף: לפעמים אנחנו עושים את זה.
<טלי חלף: כשאנחנו מרגישים שהמשפחה בהתלבטות, או לנו יש התלבטות, אנחנו עוד בשלב הבדיקה מחברים אותם למשפחה אומנת כדי שהם ישוחחו, ייפגשו, ויבינו קצת יותר.
<טלי חלף: זה בהחלט דבר שנעשה.
<נעה בן שבת: טופס התחייבות לעניין חיסונים.
<נעה בן שבת: ההתחייבות שגם ילד האומנה יקבל את החיסונים הנדרשים לפי ההגדרות של משרד הבריאות וההנחיות של הגורמים המקצועיים בשרות האומנה והגוף המפעיל, וגם לכך שהמבקשים וגם בני ביתם וכל אדם אחר שמתגורר איתם יקבל את החיסון של הפטיטיס B לפני קבלת הילד.
<נעה בן שבת: טופס 7 – פרטי ממליצים, יש הנחייה איך למלא.
<טלי חלף: אם מדובר במשפחות של קרובי משפחה והם מתנגדים לחסן את הילד שלהם.
אלי אלאלוף: אז צריך להביא לו ילד שגם ההורים הביולוגיים שלו לא רוצים.
<טלי חלף: לא, אבל זה לא מה שכתוב.
<טלי חלף: פה כתוב שגם אם אין פה שיקול דעת.
אלי אלאלוף: יש הרבה צדק, זה נכון לעשות את זה.
אלי אלאלוף: אם חס וחלילה הבן הביולוגי חוטף משהו, אז הוא ידביק את הילד הזה.
אלי אלאלוף: בבקשה לבדוק את הנקודה הזאת.
<נעה בן שבת: טופס 7 – אני חושבת שכל אחד צריך למלא את זה לא במשותף.
<נעה בן שבת: אלא אמרנו שכל בן הזוג צריך למלא בנפרד גם את פרטי הממליצים.
<נעה בן שבת: אני רוצה לבדוק את הטופס הזה, אני חושבת שזה קצת השתבש בו מבחינת הנושא.
<נעה בן שבת: הטופס של פרטי הממליצים, אני הבנתי שגם את זה כל אחד יכול למלא בנפרד, וההנחיות אומרות שיכול להיות שכל אחד מבני הזוג, יכול להיות שיהיה אותו ממליץ, למשל, אם זה שכן, או משפחה שמכירה, אבל כל אחד מבני הזוג צריך למלא בנפרד, ולא כמו שכתוב בריישא.
<נעה בן שבת: גם כתוב עבודה בן הזוג, כמובן זה צריך להיות עבודה של אותו אדם ולא של בן הזוג.
<נעה בן שבת: לציין את אותו ממליץ, כל אחד מבני הזוג למלא בנפרד, ולא כמו שכתוב.
<נעה בן שבת: אדם של אותו אדם ולא של בן הזוג.
<נועם פליק: רשום פה שהם יכולים למלא את אותם ממליצים.
<נעה בן שבת: ההנחיות אם יש למלא שמות ממליצים לתחומים מגוונים כמפורט בטבלה, יש להשתדל ולבחור ממליצים בעלי היכרות מעמיקה עם המשפחה.
<נעה בן שבת: אין מניעה שממליץ מסויים יצויין בידי שני הזוג.
<נעה בן שבת: אם אחד מבני הזוג אינו עובד, יש להשתדל לתת שם של ממליץ במסגרות עבודה קודמות אם היו.
<נעה בן שבת: יש פה פירוט של הקשר, משפחה, שכנים, חברים, עבודה, מערכת החינוך וגורם טיפולי.
<נעה בן שבת: מודיעים גם לידיעתם שמנחי אומנה רשאי לדבר עם אנשים נוספים שהוא חושב שהם משמעותיים, גם אם לא הוצגו כממליצים על ידם, אם זה שכנים.
אלי אלאלוף: כם, אני חייב לסיים.
אלי אלאלוף: אנחנו לא נצביע על התקנון ולא נאשר.
אלי אלאלוף: תעשו את הבירורים ביניכם.
אלי אלאלוף: לפי הצורך אנחנו נתכנס בהקדם.
אלי אלאלוף: תקדמו את התקנות האחרות.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות על הדיון הענייני.
אלי אלאלוף: היום 8 בנובמבר 2011, י"ט בחשוון תשע"ח.
אלי אלאלוף: השעה 09:09.
אלי אלאלוף: אני יזמתי את הדיון הזה גם בעקבות פגישות שהיו, אני מודה, עם חלק ממנהלי הקופות, חלק גם מהתרשמויות שהיו לי בשטח ומשיחות שהיו ועם חומר כולל – ואני מודה לתקשורת שהיא כל הזמן דואגת לנושא הבריאות ואני מודה, אדון רן רזניק נמצא פה?
אלי אלאלוף: אז נודה לו גם על הכתבה שלו.
אלי אלאלוף: רן רזניק, העיתונאי.
אלי אלאלוף: הוא בדרכו.
אלי אלאלוף: אנחנו לא נמתין לו.
אלי אלאלוף: חברים, אני רוצה להגיד לכם, אנחנו בעצם משפחה אחת - - -
יעקב ליצמן: האם הכוונה של אדוני שאחרים לא דואגים לבריאות?
אלי אלאלוף: אני לא למדתי - - -
יעקב ליצמן: אבל אני חייב להגיד לך שאחרים דואגים יותר.
אלי אלאלוף: אבל התקשורת לא יורדת לנושא וזה נושא לאומי.
אלי אלאלוף: שלום אדון אידלמן, שב איתנו פה, בבקשה.
אלי אלאלוף: אני מרגיש מצד אחד הרגשת משפחה, מפני שכולנו אמורים לשרת וכולנו משרתים בעצם, כל אחד בדרכו ותפקידו ויכולתו, את שירות הבריאות במדינה; ומצד אחד אנחנו מאד מאד גאים ובצדק, מהנעשה.
אלי אלאלוף: הזדמנות שלי להודות לכל שירותי הבריאות שהצילו לנו את השחקן האדיר שלנו בבאר שבע, אליניב ברדה, אתמול.
אלי אלאלוף: מצד שני מתפתחים בשם התחרות מאפיינים מאד מאד שליליים.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שהרפורמה האדירה שעוד מתבצעת, היא לא סופית, אין רפורמה שהיא נגמרת ביום או בשעה או בתקציב.
אלי אלאלוף: רפורמה זה תהליך מתמשך, שכולנו רוצים לראות אותו הולך ולשפר את תפקודו לטובת – לא לשכוח – האזרח.
אלי אלאלוף: המוקד שלנו זה האזרח.
אלי אלאלוף: לטובת הציבור, כל אחד ברמתו וכל אחד לפי צרכיו יקבל את השירות שמגיע.
אלי אלאלוף: וכולם עושים את זה, אבל באמצע נכנס הנושא של תחרות.
אלי אלאלוף: אז אני אוהב תחרות, שתהיה תחרות.
אלי אלאלוף: אבל תחרות שמתחילה לפגוע במהות השירות, זה כבר לא תחרות.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה להשתמש במושגים של העולם, שאף אחד מאיתנו לא רוצה לראות אותו במדינה הזאת, אבל לצערי זה מתחיל להיראות ככה.
אלי אלאלוף: פסטיבל המאכרים.
אלי אלאלוף: העברה מקופה לקופה.
אלי אלאלוף: וההעברות האלה בעיקר, בעיקר, אני לא זוכר שמאכר, למרות מיליוני טלפונים שאני מקבל, העיז להתקשר אלי.
אלי אלאלוף: הוא הולך על החלשים ביותר.
אלי אלאלוף: בקבוצות החלשות שבתכניות שלמות אנחנו מתמודדים איתן.
אלי אלאלוף: ואת זה נגיד בפה מלא – הערבים והחרדים.
אלי אלאלוף: כי זה קל שם.
אלי אלאלוף: מצבם הכלכלי הוא קשה ואז אם אפשר באיזה זמן כזה לחטוף איזה 500 שקלים למשפחה הזו, לא מעניין אותה.
אלי אלאלוף: יש לה תרגילים שלוש, ארבע.
אלי אלאלוף: עשו שלוש-ארבע אפשרויות בשנה לעבור מקופה לקופה, זה לטובת השירות, לא לטובת איזה מאכר שחוטף בדרך.
אלי אלאלוף: ואתם רואים את זה.
אלי אלאלוף: חלק מהדברים שאני אומר נאמרו על ידיכם.
אלי אלאלוף: נאמרו לי בארבע עיניים ואני אומר לכם בגלוי.
אלי אלאלוף: אני מודה, אדוני השר, הלילה במלון שלי פה ליד הכנסת, אני הסתכלתי כל הזמן על המשרד שלך בלילה, בשתיים בלילה, בשלוש בלילה.
אלי אלאלוף: לא ישנתי.
אלי אלאלוף: לא ישנתי, כי בעיני זה אחד הדיונים הקשים ביותר שיש לי לעשות.
אלי אלאלוף: ולקחתי את האחריות רק מפני שהצטברו יותר מדי דברים בבת אחת בחודשיים האחרונים.
אלי אלאלוף: ואני לא מאמין שאנשים כמוכם, כמוני, ודאי לא כמו השר והמנכ"ל שלו, שיום ולילה רצים כדי לשרת ולשפר וזה, פתאום האינטרס, כביכול בשם החיסכון, בשם כיסוי הגירעונות, צמצום הגירעונות, ואל מי שמכניס את המערכת הזאת ללחץ אין סוף הוא רק יפגע בה.
אלי אלאלוף: אני פונה גם לאנשי האוצר פה, אגף התקציבים, אני לא יודע אם הוא פה.
<אורן גבע: אני פה.
אלי אלאלוף: אתה יכול לתפוס כיסא לידינו, אנחנו אוהבים אותך.
אלי אלאלוף: בוא, בוא שב לידינו בבקשה.
יעקב ליצמן: כשאדוני אומר "אנחנו" – זה מי?
אלי אלאלוף: אני בשם הוועדה.
אלי אלאלוף: אני לא בשמך.
יעקב ליצמן: אני מאד מכבד אותו.
אלי אלאלוף: אני יודע, אני יודע.
אלי אלאלוף: יש מישהו שאתה לא אוהב?
אלי אלאלוף: באמת אני אומר לכם את זה מהלב.
אלי אלאלוף: כתבו לי דברים, יש לי כל מיני מקרים ספציפיים.
אלי אלאלוף: לא אגיד אותם, מפני שרק חשבון נפש של אחד מאיתנו ישנה את המצב.
אלי אלאלוף: אי אפשר לקנות שירות בבית חולים א' בעלות זאת, ולא לתת לבית חולים ב', מפני שזה דופק – סליחה על הביטוי – את הקופה שלי ולא לאפשר וחוסכים בעלויות.
אלי אלאלוף: גם טופס 17 נהיה טופס שאפשר לקבל אותו בעלויות כאלה ואחרות.
אלי אלאלוף: זה לא חולצה וג'קט שאפשר לגרום להם בתחרות א' ובפרסום ב' למכור כל ג'קט כולל הפגום ביותר.
אלי אלאלוף: לא, זה בני אדם.
אלי אלאלוף: זה מקבלי השירות שכולם ביחד.
אלי אלאלוף: המדינה בכלל מלחיצה את אזרחיה.
אלי אלאלוף: אני ממליץ יום אחד שנשלם לכל אזרח לבוא לשוויץ לכמה שבועות, רק כדי שיבין שאפשר לחיות גם בלי לחץ מטורף.
אלי אלאלוף: אנחנו כל הזמן בלחץ.
אלי אלאלוף: מפסקים לנו את זה נון סטופ.
אלי אלאלוף: אבל אתם גם.
אלי אלאלוף: קופות החולים זה אמור להיות ה- - - תחנת השלום ביותר שנותנת שירות לאזרח.
אלי אלאלוף: חברים, כל שמחה במערכת הבריאות, אני שומע טענות.
אלי אלאלוף: אני מגיע לבית החולים אסותא, פתאום אומרים לי לא שולחים לנו כי כתוב לך מכבי.
אלי אלאלוף: והקופות משחקות – סליחה על הביטוי – בקקי הזה.
אלי אלאלוף: זה בית חולים שאמור לשרת את כל אזרחי המדינה ובמיוחד של האזור; וכל בית חולים הוא כזה.
אלי אלאלוף: ובית חולים שיש לו בעיות כרגע, המערכת, השר והמנכ"ל – אני לא הפתעתי אותם בשום דבר שקורה ושראיתי.
אלי אלאלוף: כל פעם שאני בא לדבר איתם הם יודעים.
אלי אלאלוף: יודעים לעומק את הבעיות.
אלי אלאלוף: זה לא שמפתיעים אותם.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש חברים, היום אנחנו התכנסנו כדי לצאת מפה עם מסר, שהתחרות זה לא המטרה של שיקום בית החולים.
אלי אלאלוף: המטרה היחידה המרכזית של קופות החולים זה שירות לאזרח.
אלי אלאלוף: בלוח זמנים – אני ראיתי את הכותרת שלך בעיתון אתמול, אדוני השר, שגם קיצור תורים זה ישרא-בלוף.
אלי אלאלוף: ואני ידעתי, כשהתחילו להגיד לי שבקיצור תורים יש גם מרכיב טכני של שיפוט, של מציאות, וואו, איפה זה קשור?
אלי אלאלוף: קיצור תורים - בהבנה פשוטה שלי - זה יותר שעות עבודה לרופאים.
אלי אלאלוף: לא, זה לא משנה.
אלי אלאלוף: אז חברים, בואו נעשה חשבון נפש לא רק פה, בכלל במערת.
אלי אלאלוף: ותבינו שמי שחוגג בפסטיבל הזה זה לא האנשים הכי נעימים שאנחנו היינו רוצים לשתות איתם קפה.
אלי אלאלוף: ותבדקו את עצמכם, לא רק את האחרים.
אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים ממש בנקודת שפל, אני קורא לזה, אדוני השר, למרות העבודה האדירה – ואני אומר את זה לא מפני שאתה יושב פה.
אלי אלאלוף: אדיו שאמרת שמישהו ישמע ממני מילה אחרת עליך ועל המערכת שלך.
אלי אלאלוף: אני גאה לשרת את מערכת הבריאות בוועדה הזאת, יחד עם החברים שלי.
אלי אלאלוף: ותשימו לב, הזמנה, מיד יש התייצבות מלאה של חברי הכנסת שלנו.
אלי אלאלוף: זה לא אלה שמחפשים שטויות.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש באמת שניקח את זה בחשבון.
אלי אלאלוף: ואדוני השר, רשות הדיבור אליך.
יעקב ליצמן: תודה רבה אדוני יושב הראש, חברי, חברי הכנסת.
יעקב ליצמן: בעצם הדיון הזה היה צריך להיות אחרי אחר הצהריים שהחוק עולה.
יעקב ליצמן: החוק אפילו לא עלה.
יעקב ליצמן: אבל אני שמח דווקא שהפרומו שלפני החוק, שאנחנו הולכים לדון על זה.
אילן גילאון: איזה חוק אדוני?
<קריאה: של אמסלם.
יעקב ליצמן: אני תמכתי בזה - - -
אילן גילאון: זה החוק הצרפתי?
יעקב ליצמן: במקרה זה האנגלי, אבל - - -
אלי אלאלוף: גם מרוקאי.
אלי אלאלוף: הגרוזיני.
יעקב ליצמן: אני תמכתי בזה בשתי ידיים ואני אסביר גם לך למה.
יעקב ליצמן: מערכת הבריאות, ואני חייב לשבח את קופות החולים, עושה עבודה טובה.
יעקב ליצמן: יש לי הרבה טענות אליהם, אבל הרבה מעבר לטענות אליהם יש לי הרבה הערכה על מה שהם עושים ועושים.
יעקב ליצמן: התחרות יצאה משליטה.
יעקב ליצמן: שנה שלמה כבר אני מנסה להפסיק את התחרות.
יעקב ליצמן: עכשיו אנחנו מדברים על התחרות לא רק התחרות שמדברים עם סניפים ואנשים להעביר מיד אחד ליד שנייה.
יעקב ליצמן: אגב, כולם עושים את זה.
יעקב ליצמן: אין קופת חולים שלא עושה את זה.
יעקב ליצמן: פעם הוא חזר, פעם השני חזר, לא משנה כרגע.
יעקב ליצמן: וכשאני מדבר אני מתכוון לכולם.
אלי אלאלוף: ברוך הבא חבר הכנסת טלב.
יעקב ליצמן: אבל זה לא יכול להיות מצב שהתחרות תצא מכלל שליטה.
יעקב ליצמן: יום אחד יש סניף, יש שם 5,000, 8,000 איש.
יעקב ליצמן: בלילה נגמר החוזה, הוא לוקח את כל הסניף ומעביר את זה לקופת חולים אחרת.
יעקב ליצמן: 9,000 איש.
יעקב ליצמן: 8,000 איש.
יעקב ליצמן: 7,000 איש.
יעקב ליצמן: וזה יוצא, אלף אותו דבר קורה בהתחייבות בשכר הרופאים.
יעקב ליצמן: מעבירים מאחד לאחד, חוטפים אחד לשני.
יעקב ליצמן: גם זה נורא ואיום.
יעקב ליצמן: גם זה צריך לעשות איזה סטופ.
יעקב ליצמן: אגב, זה חלק גם על בתי חולים בין מנהלי מחלקה למנהלי מחלקה.
יעקב ליצמן: גם שם יש את אותה בעיה וזה גם בין מנהלי בית חולים מקופות חולים לקופות חולים, או מבית חולים.
יעקב ליצמן: מכל הכיוונים יש התחרות.
יעקב ליצמן: אז כל זמן שישנו, אלף אני לא אמרתי שמישהו ייקח זה וירים טלפון ויבקש מישהו תבוא, סליחה, התחרות זה בסדר.
יעקב ליצמן: אבל ההתחרות הזאת, שבין לילה לוקחים או חוטפים, מה קרה ולוקחים.
יעקב ליצמן: את זה צריך להפסיק.
יעקב ליצמן: כשהזדמן לי החוק של אמסלם, אמרתי רבותי, אמרתי למשרד, אני הולך לתמוך בחוק הזה.
יעקב ליצמן: אני מודיע לך אדוני יושב הראש, הרי החוק יבוא אליך, החוק הזה לא יעבור כפי שהוא.
יעקב ליצמן: וגם הוא לא - - -
יעקב ליצמן: יש הרבה דברים שלא.
יעקב ליצמן: אבל זה לא אומר שאני לא אתמוך בעיקרון בדברים.
יעקב ליצמן: וסיכמתי עם אמסלם ואני מתפלא שהוא לא כאן.
אלי אלאלוף: יש לו דיון עם המפכ"ל.
אלי אלאלוף: יש לו הרבה - - -
יעקב ליצמן: המפכ"ל יותר?
אילן גילאון: רגע, אתה תומך בחוק של אמסלם או אתה מתנגד?
יעקב ליצמן: של קופת חולים, כן.
יעקב ליצמן: האנגלי.
אילן גילאון: האנגלי, לא הצרפתי.
יעקב ליצמן: הצרפתי לא.
יעקב ליצמן: אני לא מכיר את הצרפתי.
יעקב ליצמן: אנגלית אני מדבר.
יעקב ליצמן: צרפתית אני לא מדבר.
אילן גילאון: אתה מבין מי איתנו ומי נגדנו עכשיו, אלי?
יעקב ליצמן: אידיש אתה מבין?
אילן גילאון: הביסל.
יעקב ליצמן: הביסל, אז אוקיי.
אלי אלאלוף: הוא מרוקאי.
יעקב ליצמן: לא לנהל משא ומתן באידיש.
יעקב ליצמן: ולכן אני אומר אני תמכתי בחוק ואני אתמוך בחוק ואני אבקש להעביר את החוק הזה.
יעקב ליצמן: לא יקרה שום דבר.
יעקב ליצמן: אגב, הסכמתי ואני הצעתי את זה, שאחרי שזה יעבור טרומית זה יבוא עוד פעם לוועדת שרים.
יעקב ליצמן: אני לא בורח.
יעקב ליצמן: לא חוטף.
יעקב ליצמן: שום דבר, לא קרה כלום.
יעקב ליצמן: נבהיר את זה.
יעקב ליצמן: אחרי טרומית נעשה את הדיונים שצריכים לעשות כאן, תיקונים ולפני קריאה ראשונה נעשה עוד פעם דיון בוועדת השרים.
יעקב ליצמן: אבל העיקרון, ההתחרות שחוטפים אחד לשני צריכה להפסיק.
יעקב ליצמן: אם אני אמצא נוסחה שמקובלת על כולם, שנדע להסתדר, יכול להיות שנבקש מאמסלם שלא צריך - - - אם אני אראה שזה אפשרי.
יעקב ליצמן: אני לא רואה את זה כרגע.
יעקב ליצמן: ניסיתי שנה שלמה.
אלי אלאלוף: לידיעתך אדוני השר, יש לי אותה הצעה.
אלי אלאלוף: אני בינתיים לא הגשתי אותה.
אלי אלאלוף: היא מונחת, בתיאום עם אמסלם.
אלי אלאלוף: עוד היינו אמורים להוציא ביחד.
אלי אלאלוף: אמרתי שהדיון הזה יותר חשוב כרגע מאשר לדבר על הצעת החוק, כי היא לא על השולחן בינתיים.
אלי אלאלוף: בינתיים עמדתך ברורה - - -
יעקב ליצמן: אני אסיים.
אלי אלאלוף: לא, אתה יכול להמשיך.
יעקב ליצמן: אז אני אומר דבר אחד, לא כל מה שאומרים כאן אומרים לי בארבע עיניים.
יעקב ליצמן: קופות החולים מדברות, כפי שאתה אמרת.
יעקב ליצמן: גם הם מבינים שצריך לרסן את ההתחרות הזאת של האין גבול, גם אם הם אומרים בעיתון אחרת, הפוך, זה לא אומר כלום.
יעקב ליצמן: אבל כפי שאמרתי, אדוני יושב הראש, אני לא רוצה להיכנס לסעיפים.
יעקב ליצמן: אני מציע לכם היום לא לדון על שום דבר ממה שכתוב שם.
אלי אלאלוף: לא, לא, זה לא לדיון.
אלי אלאלוף: אין דיון על החוק.
יעקב ליצמן: - - - לא להעלות את זה.
יעקב ליצמן: אני יודע שממך לא, אבל אנשים, אל תעלו שום דבר, כי זה לא יהיה הנושא.
יעקב ליצמן: זה לא יהיה, חבל לדון על דברים שלא.
יעקב ליצמן: אני מבטיח לכם שזה לא יהיה בכוח, אבל בעצם הדבר צריך להיות שינוי וזה ההסכמה שתמכתי ואני אתמוך בה.
יעקב ליצמן: אני אבקש היום לתמוך במליאה ואחר כך נקיים דיון רציני.
אלי אלאלוף: המנכ"ל בהמשך או עכשיו?
<משה בר סימן טוב: אני כן אגיד כמה מילים.
<משה בר סימן טוב: תראו, אנחנו כל הזמן אומרים שיש לנו מערכת בריאות טובה ואחת הסיבות שיש לנו מערכת בריאות טובה זה כמובן קופות החולים, שהן אינטגרטור של הטיפול למבוטחים והקורדינטור של הטיפול והתחרות ביניהן היא אחד הדברים - - -
<משה בר סימן טוב: הם אחראים על כל תכלול הטיפול המטופל.
<משה בר סימן טוב: הוא לא צריך ללכת לכל דבר בנפרד.
אלי אלאלוף: זה באנגלית, אדוני השר.
יעקב ליצמן: לא, צרפתית.
אילן גילאון: קורנדינטר זה לא באנגלית.
יעקב ליצמן: דולר זה אנגלי או צרפתי?
אילן גילאון: דולר זה בצרפתית ודולר באנגלית.
יעקב ליצמן: דולר באידיש זה - - -
<משה בר סימן טוב: אפשר לשאול את אמסלם.
<משה בר סימן טוב: תחרות בין קופות החולים זה אחד הדברים הטובים שיש במערכת, כשהיא מתנהלת על הדברים הנכונים.
<משה בר סימן טוב: מה זה הדברים הנכונים?
<משה בר סימן טוב: זה הסדרי בחירה.
<משה בר סימן טוב: זה רמת שירות.
<משה בר סימן טוב: זה זמינות שירות.
<משה בר סימן טוב: זה מבחר ספקים וזה אורכי תורים.
<משה בר סימן טוב: כשאנחנו רוצים להגיע ללב של המבוטח ולגרום לו לבחור בקופה אחת על פני קופה אחרת - - -
אלי אלאלוף: מוטי, למרות שאתה גדול לא שמתי לב שאתה פה.
<משה בר סימן טוב: כשאנחנו רוצים לגרום למבוטח לבחור בקופה אחת על פני קופה אחרת, כי נותנים לו שירות יותר טוב, זה מה שהופך את המערכת שלנו לטובה.
<משה בר סימן טוב: כשאנחנו עוקפים את המבוטח ועושים את התחרות דרך הרופאים לצורך העניין, או דרך העברה של מאסה של מבוטחים, שלא באמת בוחרים ברמה חופשית לעבור מקופה לקופה, או כי אין להם ברירה, כי הרופא היחיד באזור עבר ועכשיו הוא כבר לא עובד עם קופה אחרת, או בגלל סיבות אחרות לכאורה, שיכולות להיות יותר חמורות, אין כמו בחירה חופשית של מבוטחים לעבור מקופה לקופה.
<משה בר סימן טוב: השירות שלהן לא ישתפר.
<משה בר סימן טוב: פה מה שקורה זה שהוצאנו יותר כסף, לא שיפרנו את רמת השירות ולא שיפרנו את רמת הבריאות שאנחנו נותנים ועכשיו אנחנו צריכים להחזיר את המערכת לאיזון.
<משה בר סימן טוב: לראות שהתחרות היא על הדברים הנכונים, לראות שהמשאבים הציבוריים האלה יוצאים על הדברים הנכונים.
<משה בר סימן טוב: לראות שהכלים שיש לקופות החולים והמשאבים שיש להן והתשתיות שיש להן, משמשים לטובת יצירת רמת שירות טובה ולא לטובת חסימת שירות למבוטחי קופות החולים, כמו שאתה אמרת.
<משה בר סימן טוב: אם יש תשתית של בתי חולים, של מכונים, של הדמיות, של דברים אחרים, צריך לראות שאנחנו פותחים את זה בצורה סבירה למבוטחי כלל הקופות ולא משתמשים בזה כדי לחסום מבוטחים.
<משה בר סימן טוב: ואנחנו צריכים להחזיר את זה לאיזון.
<משה בר סימן טוב: אנחנו לא רוצים לבטל את התחרות, אנחנו לא רוצים לעבור למודל שבו אין קופות חולים, אלא יש סינגל פייר כמו באנגליה או במקומות אחרים, אלא לחזק פה את הברגים.
<משה בר סימן טוב: הדברים יצאו משליטה.
<משה בר סימן טוב: נחזיר אותם לשיטה.
אלי אלאלוף: חברי, חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: כם ניתן לכם – רק לשניים או שלושה כרגע בקצרה, הראשונים שהגיעו.
אלי אלאלוף: אחר כך נעבור למנכ"לי הקופות, שיתנו דעתם על הנושא ונחזור בהמשך.
אלי אלאלוף: אז בבקשה איציק שמולי.
אילן גילאון: עם רופאים אנחנו לא מתווכחים אף פעם.
איציק שמולי: תודה רבה אדוני יושב הראש ותודה גם לכבוד השר ולמנכ"ל שלוקחים חלק בדיון הזה.
איציק שמולי: אני חושב שהשר היטב לתאר, וזה לא מקרי.
איציק שמולי: ההיכרות שלך וההובלה שלך את מערכת החינוך היא באמת מעוררת הערכה, יחד עם המנכ"ל ואני חושב שאתה, אדוני השר, הגדרת בדבריך הגדרה שהיא מאד מאד חשובה.
איציק שמולי: ככה אני לפחות שמעתי.
איציק שמולי: אנחנו כן בעד התחרות, אנחנו מתנגדים לקניבליזם.
איציק שמולי: אנחנו בעד תחרות הוגנת ומבוקרת, אנחנו נגד תופעות שאתה הגדרת, אדוני המנכ"ל, כמו מתן שוחד – לא, אתה לא השתמשת במילה הזאת – סליחה.
איציק שמולי: זה ממקור אחר, אבל קנייה של מבוטחים, תופעת המאכרים וכל הדברים האלה.
איציק שמולי: אבל בואו רק נשים את הדיון במסגרת.
איציק שמולי: התחרות היא דבר חיוני בין הקופות.
איציק שמולי: התחרות בעצם היא סוג של מנוע שמאפשר שיפור מתמיד במערכת הבריאות.
איציק שמולי: היא עולה לנו כסף, לא מעט, אבל היא גם שווה זהב.
איציק שמולי: כי אם אנחנו מדברים על פרמטרים בתוך מערכת הבריאות כמו זמינות השירותים, קיצור התורים, איכות הרופאים ואנשי הצוות שנותנים את השירות, אז מה שבהכרח מוביל לדבר הזה זה העובדה שגוף אחד רוצה להיות טוב יותר מהגוף שנמצא לצדו.
איציק שמולי: אבל אני כמובן מקבל את דברי השר.
איציק שמולי: אסור שיהיה פה ג'ונגל.
איציק שמולי: כאשר יש ג'ונגל במקום שבו מסופקים שירותים חברתיים, זה כמובן מתכון לקטסטרופה ולזה אנחנו מתנגדים.
איציק שמולי: אני חושב שאתם הצעתם, בצדק, שלא לרדת היום לפרטים, כי אין לנו עדיין הצעת חוק, אבל אני חושב שמה שצריך לעמוד היום לנגד העיניים שלנו, רק החשש מפני הסכנה, שבעצם אנחנו נשפוך את התינוק, חלילה עם המים ונייצר איזה שהוא מצב, חלילה, שבו אנחנו כולאים את המבוטחים - מרוב החרדה מפני התופעות השליליות - כולאים את המבוטחים בתוך מקומות שמבחינתם הם מקומות פחות טובים.
איציק שמולי: אז הקיצוניות הזאת לא טובה וגם הקיצוניות הזו היא לא טובה.
איציק שמולי: אני חושב שאנחנו צריכים לברך ולשמר את התחרות, אבל לשמור אותה מבוקרת, מרוסנת והוגנת; ואני בטוח אדוני יושב הראש, שכאשר הצעת החוק תבוא לוועדה, אז חכמת השולחן ובהובלתך אנחנו נצליח לייצר את המשוואה הטובה ביותר בשביל זה.
מאיר כהן: אדוני יושב הראש, אדוני השר, המנכ"ל וחברי הכנסת.
מאיר כהן: תראו, אני בחופשה פתחתי באיזה קמפיין של צמצום תורים ופנו אלי לדף הפייסבוק שלי אלפי אנשים ואספתי 250 סיפורים, בחלקם מסמרי שיער על אנשים.
מאיר כהן: נדמה לי שראיתי שלשום בישראל היום את אחד הסיפורי.
מאיר כהן: רז פה?
אלי אלאלוף: מאחוריך.
אלי אלאלוף: הוא שומר על הגב.
מאיר כהן: הסיפור בקופת החולים מכבי, עם מישהו שגם הגיע.
מאיר כהן: 250 סיפורים שאני חושב שאחד החמורים שבהם היה מה שפרסמת אתמול.
מאיר כהן: ואני פותח ואומר – המצב הבלתי רגיל הזה גורם לאנשים לטייל מקופה לקופה.
מאיר כהן: התחושות האלה, של אנשים שבקופה X צריכים לחכות 3-4 חודשים בכדי שהרופא יאשר להם בדיקה שעולה כסף, בשעה שהוא שומע שבקופה השנייה הרופא מאשר את זה בשבוע, שבועיים.
מאיר כהן: אני לא חושב שאנחנו צריכים לקחת ממישהו, במיוחד בפריפריה, את הזכות לעבור מקופה לקופה.
מאיר כהן: ובמקום שהקופות לא מתפקדות ושהרופאים מקשים, מה לנו ככנסת ישר שאנחנו נקשה את זה.
מאיר כהן: ובהחלט - כל מה שהשר אמר כאן – להכביד ולרסן – מקובל עלי.
מאיר כהן: אנחנו כולנו יודעים מה המצב של הקופות.
מאיר כהן: יודעים שכל הקופות היום בגירעון אדיר.
מאיר כהן: נדמה לי שכל הקופות הוא ב-4.2 מיליארד.
מאיר כהן: פחות?
אלי אלאלוף: כולם מקווים פחות.
מאיר כהן: אוקיי, אני מקווה.
יעקב ליצמן: כל אחד אומר שהוא ב-4.2.