GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל רביב: אנחנו רפואה אמבולטורית, ואנחנו פחות רלוונטיים לזה.
<יעל רביב: אני חושבת שאנחנו בשעות חירום כיום מוכנים לתת הרבה יותר ממה שנתנו, כולל- - - כולל עצירת דימומים.
<יעל רביב: את רוב הדברים אנחנו עושים בשיתוף פעולה עם כירורגית חזה, עם ד"ר יעל רפאלי, שעובדת אצל פרופ' סהר.
<יעל רביב: אני חושבת שבקטע הזה אנחנו ערוכים.
מאיר כהן: פרופ' סבג ידבר שלוש דקות על שעת חירום.
<ג'יברטל סבג: תודה, אדוני היושב-ראש, מכובדים.
<ג'יברטל סבג: משהו קצר עליי.
מאיר כהן: אתה באמת ממקנס?
<ג'יברל סבג: באמת, יליד מרוקו.
<ג'יברל סבג: אני גדלתי בסורוקה, להבגיל מחבריי שלימיני.
<ג'יברל סבג: באתי מחו"ל לפני העלייה לעשות סטאז', וראיתי שטוב.
<ג'יברל סבג: חזרתי לסורוקה דווקא, כשהיו לי אפשרויות ללכת לכל בית חולים אחר.
<ג'יברל סבג: על העלייה לא היה דיון בכלל – היה ברור שאגדל פה.
<ג'יברל סבג: גדלתי ככירורג, ואחרי זה בעזרת החבר שלי אלי, גם ככירורג בתחום הסרטן, הצטרפתי ל- - - לתקופה לא קצרה, ושם למדתי לא מעט.
<ג'יברל סבג: אני מנהל מחלקה כירורגית זה שש שנים, ואחראי על שעת חירום עשר שנים בסורוקה.
<ג'יברל סבג: אני אנסה להמחיש, למה 4 מיליון שקל – בזה שאתאר בכל הסלמה – לא בכל מלחמה או בכל אירוע או בכל תקרית – מעופרת יצוקה בית החולים סורוקה הפך למטרה, ומי שמבין, יודע את זה.
<ג'יברל סבג: מה קורה כשיש הסלמה אפילו?
<ג'יברל סבג: ההחלטות הכי קשות – לפנות שבע מחלקות – פעם היו תשע – בזכות עזרה – שבע.
<ג'יברל סבג: שבע מחלקות, ביניהן קריטיות, שצריך לפנות תוך הזמן הכי קצר שאפשר; ביניהם תינוקות מונשמים, תינוקות פגים ששוקלים 700, 800 גרם, מונשמים, שצריך להעביר אותם – לזה אין פתרון.
<ג'יברל סבג: הם שוכבים תחת תקרה מאוד נחמדה מבחינת הנראות של לבנות זכוכית, אבל מאוד לא בטיחותי, ואת אלה אנחנו צריכים להעביר תוך זמן הכי קצר.
<ג'יברל סבג: אנשים מונשמים ממחלקות פנימיות.
<ג'יברל סבג: לקצר – בסבב האחרון היינו צריכים לעשות את הפינוי של מעל 250 אנשים, בהם 50 אנשים מונשמים, תינוקות ומבוגרים, תוך פרק זמן שצמצמנו, לצערנו, מכוח השפשוף והניסיון לארבע שעות, במקומות יותר מוגנים.
מאיר כהן: שזה עדיין המון.
<ג'יברל סבג: זה לא אידיאלי, אבל זה מאפשר לנו לפחות להגן על המטופלים, שזו מטרתנו הראשונה.
<ג'יברל סבג: אבל גם עלינו להגן על הצוותים שלנו.
<ג'יברל סבג: במקומות שהם לא ממוגנים לפי הכללים שקבע פיקוד העורף ומי שצריך לקבוע, אנחנו נמצאים במצב שעדיין- - -
מאיר כהן: האם יש שיח קבוע ביניכם למשרד הבריאות בסוגיה הזו?
<ג'יברל סבג: יש שיח כל הזמן.
<ג'יברל סבג: לגבי הפערים, אנחנו יודעים להעלות את הפערים בכל מפגש ומפגש בראשות פרופ' דודסון וגם בדרך לאגף חירום, שזה הנתיב שלי כאחראי על החירום.
<ג'יברל סבג: בכל הזדמנות, בכל תרגיל, בכל שנה אנחנו מעלים את הפערים עם החברים שלנו של פיקוד העורף, שגם יודעים את הפערים.
מאיר כהן: משרד הבריאות, שלושה דברים עלו פה, חשובים מאוד.
מאיר כהן: שניים – מעמדנו ביחס לקווי האמצע כתושבי הדרום, תמותה גבוהה, חוסר במיטות, חוסר באחיות – אחת.
מאיר כהן: שתיים, פערים לגבי הרחבת חדר המיון – תוספת המיטות.
מאיר כהן: שלוש – הדבר החשוב ביותר, שפרופ' סבג דיבר עליו – מה יקרה בסבב הבא, שאני משער שכלל שנדחה אותו, אבל בסופו של דבר בוא יבוא, כמו המשיח.
מאיר כהן: אני חייב לציין שהשיח עם השר שלך הוא שיח טוב.
מאיר כהן: אני מדבר עם השר, ואומר לו: צריכים בשבוע הבא לנסוע לסורוקה, והוא מפנה את היומן שלו, ואנחנו נוסעים לסורוקה.
מאיר כהן: אני חייב לציין את זה לכבודו.
מאיר כהן: אני חושב שגם אלי יחזק את זה.
מאיר כהן: הוא בהחלט די פעיל ומוכן להקשיב.
מאיר כהן: שלוש דקות, ושמך לפרוטוקול, בבקשה.
<יהודה רון: בוקר טוב.
<יהודה רון: יהודה רון, סמנכ"ל בכיר, ראש מינהל, תכנון ובינוי ופיתוח מוסדות רפואה.
<יהודה רון: אגב, אני מלווה את סורוקה מאז שנות ה-90', באמצע שנות ה-90'.
<יהודה רון: עברתי הרבה מנהלי קופה של בית החולים, אבל אני נשארתי, ותכף אתייחס לזה.
<יהודה רון: אבל אני רוצה להתחיל במשהו אחר.
<יהודה רון: בשנת 73' הגעתי לאגף תקציבים באוצר.
<יהודה רון: תקציב הפיתוח של משרד הבריאות היה 33% מהתקציב הכולל של משרד הבריאות, היינו כולל בתי חולים.
<יהודה רון: היום 3%.
<יהודה רון: זה אומר הכול.
<יהודה רון: היקף המיטות שנבנה באותה שנה – היו בבנייה 7,000 מיטות.
<יהודה רון: חלקן בתי חולים חדשים לגמרי – לא בית חולים אחד אלא מספר בתי חולים.
<יהודה רון: אני לא רוצה לפרט בגלל מגבלת הזמן.
<יהודה רון: חלק מבתי החולים היו שדרוג כמו לשדרג את בית החולים שיבא, בית חולים נהריה, בית חולים אסף הרופא.
<יהודה רון: סדר גודל של ההשקעה שהיתה באותה שנה – שוב, הנתונים האלה מבוססים – בערכים של היום 20 מיליארד שקל.
<יהודה רון: זה אומר כסדר גודל של ארבעה, חמישה מיליארד לפחות בשנה.
<יהודה רון: כיום כאמור זה 3%.
מאיר כהן: בבקשה, יש שלוש שאלות על השולחן.
מאיר כהן: נקודתי סורוקה.
מאיר כהן: אני מאוד מעריך אותך, אתה אחד הטובים שבהם, אבל תסלח לי.
מאיר כהן: תהיה נקודתי.
<יהודה רון: עוד משפט אחד ובזה סיימתי את הפתיח.
<יהודה רון: הצרכים היום בתחום המיגון- - -
מאיר כהן: בסורוקה.
<יהודה רון: אתייחס לסורוקה.
<יהודה רון: זה קשור למה שאני אומר.
<יהודה רון: הצרכים בנושאי מיגון, בדרישות רגולטוריות כמו נגישות וכיבוי אש וכו' – מסתכלים היום – יש פערים במערכת של 20 מיליארד שקל.
<יהודה רון: אני בא לסורוקה.
<יהודה רון: מדינת ישראל השקיעה בסורוקה מאז 94' את הסכום הכי גדול מבין בתי החולים הציבוריים.
<יהודה רון: למעלה מ-800 מיליון שקל- - -
אלי אלאלוף: לא, בחמש השנים האחרונות כמה משרד הבריאות השקיע בסורוקה?
<יהודה רון: אני אומר – תזכרו את מה שאמרתי קודם – השקיע בסורוקה את ההשקעה הכי גדולה – למעלה מ-800 מיליון שקל מאז שנת 94', ומי שמכיר את סורוקה היום ומה שהיה לפני עשרים שנה, זה שינוי מהפכני.
אלי אלאלוף: אני אהיה שחצן.
אלי אלאלוף: בגיוס תרומות השקענו בסורוקה פי ששה או שבעה, אז מה זה משרד הבריאות שמשקיע מ-95' עד היום בעשרים שנה 800 מיליון?
אלי אלאלוף: זה בדיחה.
אלי אלאלוף: אתה זוכר שעשינו יחד איזו תוכנית אב לכמה בתי חולים בצפון, כולל אשקלון.
אלי אלאלוף: הסכומים היו הרבה יותר גדולים.
<מיכאל ביטון: למה אם יש פערים כאלה גדולים?
<מיכאל ביטון: למה, אם יש פחות רופאים ופחות אחיות ופחות מיטות?
מאיר כהן: רון, מה אתה מחר בבוקר, בשנה הקרובה, מה אתם, בהתייחס לשלושת הנושאים, מה אתם מתכוונים לעשות?
<יהודה רון: אנחנו משתתפים במסגרת הסכמי העיצוב, תוכניות פיתוח, כולל פיתוח של בית החולים סורוקה.
<יהודה רון: אנחנו משתתפים גם, למשל, באגף הסרטן.
<יהודה רון: אנחנו נשתתף בפגייה, מעבר למה שאנחנו נותנים בהסכמי העיצוב בהיקף של 15 מיליון, אבל אני חוזר ואומר – תקציב הפיתוח של משרד הבריאות לא מספיק לחלוטין – לא לסורוקה ולא לבתי חולים.
מאיר כהן: האם יש מחשבה מיידית בסדר-היום שלכם, למגן את המחלקות שלכם?
<יהודה רון: אני חוזר ואומר – התקציבים שעומדים לרשות משרד הבריאות לנושא המיגון לא מספיקים, ואי אפשר לתת- - -
מאיר כהן: כלומר אתה לא יכול להיות איש הבשורה.
מאיר כהן: אם לא נשלח את אלי אלאלוף לגייס כסף, משרד הבריאות לא יכסה את הנקודה הזאת.
מאיר כהן: זאת גם תשובה.
<יהודה רון: יש ממשלה.
<יהודה רון: היא צריכה להחליט על סדרי עדיפויות.
<יהודה רון: הכסף שמוקצה לפיתוח מערכת הבריאות לא מספיק.
מאיר כהן: אתה אומר את זה בצורה הכי בוטה, ואני מכבד את זה.
מאיר כהן: היות שהמזכירה לך אומרת שנסיים, אני מרשה לך שאלה.
אלי אלאלוף: יש לי מהניסיון המשותף – אני אומר.
אלי אלאלוף: ראינו, ועכשיו במקרה אנשים אמרו: יש משהו ברמב"ם, ויש משהו באשקלון.
אלי אלאלוף: זה תוצאה של תוכנית אב שנעשתה בשני בתי החולים בתקופה של מלחמת לבנון השנייה.
אלי אלאלוף: אם לא תהיה תוכנית אב מסודרת, שלוקחת בחשבון, בלוח זמנים שדורש את המשאבים, אי אפשר יהיה להתקדם.
אלי אלאלוף: כרגע מדברים על סורוקה.
אלי אלאלוף: אני רגיל למשפחות ברוכות ילדים, אבל אני יודע להתמקד באחד.
אלי אלאלוף: כרגע אנחנו מדברים על סורוקה.
אלי אלאלוף: מתי אפשר יהיה לקבל לסורוקה תוכנית אב מתוקצבת לכל הצרכים, כולל כוח אדם, וכולל התשתיות?
אלי אלאלוף: כי התשתיות לוקח הרבה יותר זמן בדרך כלל.
אלי אלאלוף: אם אפשר לקבל, זה מה שיכתיב את הטון לגיוס המשאבים, כולל ממשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: אם אני בא מחר לשר הבריאות ולשר האוצר, ובמקרה יש לי קשר עם שניהם, אני לא יודע מה לבקש.
אלי אלאלוף: מה לבקש?
אלי אלאלוף: למה לא מסודר?
אלי אלאלוף: עשינו את זה ביחד.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה להזכיר איפה ומה.
אלי אלאלוף: הייתי רוצה לקבל תוכנית אב לסורוקה, של פיתוח סורוקה, לחמש השנים הקרובות, כולל הפיגור שצברו בשנים האחרונות.
<יהודה רון: לכל בית חולים בדרך כלל, כולל בית חולים סורוקה – ויושב פה מנהל בית החולים – יש תוכנית.
אלי אלאלוף: מאושר על-ידכם?
<יהודה רון: ודאי.
<יהודה רון: אנחנו עובדים במשותף.
<יהודה רון: הבעיה היא, חבר הכנסת אלאלוף, כפי שכולם יודעים, בעיה של משאבים, נקודה.
<יהודה רון: כדי ליישם תוכניות אב צריך משאבים, לצערנו, במירכאות.
<יהודה רון: בלי זה תוכניות האב תישארנה על הנייר.
<יהודה רון: אני אומר דברים קשים.
אלי אלאלוף: אני רוצה לקיים דיון בוועדה על תוכנית אב עם האוצר, עם משרד הבריאות – פיתוח סורוקה.
טלי פלוסקוב: <היו"ר טלי פלוסקוב > מצוין.
טלי פלוסקוב: אנחנו יכולים עם כל המכובדים הנפלאים שנמצאים פה – בואו נשב ישיבה שאומרת, כולל, אני מוכן לכלול גם שלוחות שאתם חושבים אותן קרובות לסורוקה.
טלי פלוסקוב: גם לי יש אצבע שם.
טלי פלוסקוב: בבקשה, בואו נעשה את זה.
טלי פלוסקוב: אני מבטיח לכם שבתוצאה של דיון מסודר מראש, מוכן עם כל הנתונים, עם לוח זמנים – אנחנו נצא מפה.
טלי פלוסקוב: לך יש הרבה ילדים.
טלי פלוסקוב: לנו יש בינתיים רק סורוקה.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לאלי על ההצעה – אני חושבת שהיא נפלאה, אבל לא נוכל לסיים בלי שנשמע את סמנכ"ל הכספים אלי כהן.
טלי פלוסקוב: הוא יהיה אחרון הדוברים.
טלי פלוסקוב: היינו אמורים לסיים ב-11:15.
טלי פלוסקוב: יש ישיבה אחרת שכבר בחוץ.
אלי כהן: ברכות על הדיון החשוב הזה.
אלי כהן: אני חייב לציין שמה שכתוב במקורות, שצדיקים מלאכתם נעשית על-ידי אחרים, קורה גם פה.
אלי כהן: אם ניקח רק את המספרים של יהודה רון, כדי לא להתווכח עם משרד הבריאות – אם השקיעו במשך 23 שנה, מ-94' עד היום 800 מיליון שקל, זה יוצא 34 מיליון שקל לשנה.
אלי כהן: זו המתמטיקה, לא צריך לשבור את הראש יותר מדי.
אלי כהן: שירותי בריאות כללית מקבלת בהסכם העיצוב שלה ממדינת ישראל 190 מיליון שקל לשנה - הוא גם מאשר את המספרים – לכלל בתי החולים של שירותי בריאות וגם לכלל הקהילה.
אלי כהן: יש להבין, שירותי בריאות כללית מפעילה 4,500 מיטות.
אלי כהן: אנחנו מפעילים 30% ממערכת האשפוז במדינת ישראל.
אלי כהן: הכסף הזה צריך להספיק לכל מיטות האשפוז וגם לקהילה.
אלי כהן: גם לבניית מרחבים מוגנים בעוטף עזה, גם למכון פיזיותרפיה בקהילה ועוד הרבה.
אלי כהן: הכללית השקיעה מהמקורות שלה סכום של 1.4 מיליארד שקל מעבר ל-570 שקיבלנו.
אלי כהן: אני אומר את המספר הזה, וזה נראה מספר גדול, אבל המשמעות של זה, שרק קופה שהיא גדולה, יכולה לקחת מהמקורות שאני מקבל לקהילה.
אלי כהן: שירותי בריאות כללית מתוקצבת בדיוק כמו מכבי.
אלי כהן: אני מקבל לכל מבוטח 4,000 ומשהו שקל, ואני לוקח מתוך הכסף הזה כדי לבנות את בתי החולים, וזה לא צריך להיות כך.
אלי כהן: אמרת שלמדינה אין כסף?
אלי כהן: אז בוא נדבר על המוסד הזה.
אלי כהן: מדינת ישראל השקיעה 900 מיליון שקל בבניית בית חולים חדש באשדוד.
אלי כהן: לזה יש כסף?
אלי כהן: אנחנו מברכים על הנושא.
אלי כהן: זו לא הבעיה כרגע, אם לקחת ממישהו, אבל 900 מיליון שקל היה.
אלי כהן: חצי מיליארד שקל לבנות את בית החולים הנוסף, את מיגון בית החולים ברזילי – גם לשם היה כסף.
אלי כהן: ושירותי בריאות כללית רק 34 מיליון שקל.
אלי כהן: אני רוצה להוסיף רק עוד משפט אחד, חשוב.
אלי כהן: הדיון תמיד נעשה על פתיחת מיטות, אבל בוא נניח שנפתחה מיטה.
אלי כהן: שתי שניות אחרי שנפתחה, צריך למצוא – ומנהלי המחלקות אמרו את זה – 0.85 אחות פר מיטה.
אלי כהן: צריך למצוא עוד 0.2 משרת רופא פר מיטה.
אלי כהן: יש לנו גם בעיה של מחסור בכוח אדם, והציגו את זה בנושא.
אלי כהן: אבל כדי להעסיק כוח אדם ולמשוך את אותם רופאים – ואני באמת גאה להיות בשירותי בריאות כללית ולשמוע את המצגות שלכם – צריך לשלם.
אלי כהן: לבית חולים יש גירעון.
טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, מה גם שאני מצפה שהחלק שלך יהיה משמעותי בדיון הבא.
אלי כהן: מדינת ישראל כל שנה תומכת בבית חולים שלישונים, כמו בית חולים סורוקה – ברמב"ם ב-261 מיליוני שקל לשנה, באיכילוב ב-237 מיליון שקל בשנה.
אלי כהן: התמיכה בסורוקה היא 70 מיליון שקל.
אלי כהן: הגיע הזמן שיהיה פתרון נקודתי גם לבית החולים סורוקה.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שההשתתפות שלך בוועדה, שחבר הכנסת אלאלוף דיבר עליה, תהיה מאוד משמעותית.
טלי פלוסקוב: אני צריכה לסכם, אבל אחד מכם.
<מיכאל ביטון: אני מיכאל ביטון, ראש מועצת ירוחם, יושב-ראש מועצת הנגב.
<מיכאל ביטון: שתי נקודות.
<מיכאל ביטון: יש פה כל כך הרבה טוב – אנשי סורוקה, רופאים.
<מיכאל ביטון: כל כך הרבה טוב, וכל כך הרבה בעיות.
<מיכאל ביטון: טוב זה אנשי סורוקה – הרופאים, הסמנכ"לים, ניצה, יוחנן, אהוד.
<מיכאל ביטון: זה שחקני לב ונשמה, טיפלו בנו, בהורים שלנו.
<מיכאל ביטון: ילדנו חמישה ילדים שם.
<מיכאל ביטון: כל כך הרבה רע – עשרות שנים פי שניים רופאים במרכז.
<מיכאל ביטון: פי שניים מיטות פר אוכלוסייה, פי שניים אחיות.
<מיכאל ביטון: זה פער בלתי נסבל.
<מיכאל ביטון: זה לא פער של 5%.
<מיכאל ביטון: של עשרות אחוזים.
<מיכאל ביטון: זה כל כך הרבה רע.
<מיכאל ביטון: מה השתנה?
<מיכאל ביטון: הכול טוב.
<מיכאל ביטון: אם זה עשרות שנים היה, ואף אחד לא שילם מחיר – לא פוליטי, לא ציבורי, לא פקידותי, על זה שלא צמצם פערים, למה שזה ישתנה?
<מיכאל ביטון: אומר לך מה השתנה: עשרות ראשי ערים במועצת הנגב, וכל הגופים ביחד, ומצאנו מאה מיטות שהלכו לאיבוד, וכל הכבוד אהוד על היישום.
<מיכאל ביטון: בגלל מועצת הנגב, בגלל הדוח הזה, שלא הקמתם בית חולים – כתוב פה: החלטת ממשלה בית חולים חדש לא קם.
<מיכאל ביטון: יש לנו דוח.
<מיכאל ביטון: אנחנו, ראשי רשויות, תושבי הנגב, ההנהגה של הנגב – אתם ההנהגה, חברי הכנסת שגדלו אצלנו.
<מיכאל ביטון: יושב-ראש הוועדה, שמבין בתחום ומומחה – לא ננוח ולא נשקוט עד שנראה תוכנית, שבתוך חמש, עשר שנים הפערים בבריאות בנגב יצומצמו.
<מיכאל ביטון: כדי שזה יקרה, את הקצת שיש למשרד הבריאות, רובו לנגב.
<מיכאל ביטון: עד שלא יהיה פער של עשרות אחוזים.
<מיכאל ביטון: את הקצת שיש לכם, רובו לסורוקה.
<מיכאל ביטון: אם אין, צריך להוסיף.
<מיכאל ביטון: ואם זה לא יקרה, אנחנו יודעים לעבוד.
טלי פלוסקוב: תודה, רבותיי.
טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים לסיים.
טלי פלוסקוב: לסיכום אומר משפט.
טלי פלוסקוב: מה שפה הוחלט, שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בראשותו של חבר הכנסת אלי אלאלוף תקיים דיון נפרד בנושא הקמת תוכנית אב לבית חולים סורוקה, עם כל הגופים – משרד האוצר, משרד הבריאות, כדי לבנות תוכנית ולראות איך אנחנו מתקצבים את זה.
טלי פלוסקוב: הלוואי שנגיע למצב שמיכאל ביטון דיבר כרגע.
יעקב ליצמן: <קריאה:> האם קיבלתם תשובה משר האוצר?
מיקי רוזנטל: <עבדאללה אבו מערוף (הרשימה המשותפת):> אני יודע.
מיקי רוזנטל: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> וחלקם מעשן נרגילות.
<משה בר סימן טוב: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> אפשר שאלה בכל אופן בעניין הזה?
אלי אלאלוף: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> לא, הוא מדבר על הפרסום.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול אם זה כולל גם אינטרנט וכו'.
יעקב ליצמן: <קריאה:> ממבט כולל.
יעקב ליצמן: <קריאה:> כי זה הביטוי בעברית התקנית, אדוני.
הוועדה למלחמה בנגע הסמים והאלכוהול): <קריאה:> נכון, בניגוד לעמדתנו.
יעל גרמן: <קריאה:> לא.
יעל גרמן: <קריאה:> על מה הסתייגות?
הוועדה למלחמה בנגע הסמים והאלכוהול): <קריאה:> אז הוא אמר שהוא יגיש הסתייגות.
אלי אלאלוף: <קריאה:> היא באמת הציעה את ההצעה.
יעקב ליצמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> החוק.
יעקב ליצמן: צריך לתיקון החוק, אדוני.
יעקב ליצמן: אם אתה מאפשר את זה, אני מביא לך את ההצעה.
יעקב ליצמן: צריך תיקון לחוק שיאפשר תביעה של חברות הסיגריות.
יעקב ליצמן: זה עולה לנו מיליארדים לטפל בנזקים.
יעל גרמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> יש אפילו הצעות חוק כאלו.
יעל גרמן: אם אתה תומך בזה, תוביל את זה אתה.
יעל גרמן: אנחנו לא רוצים שום קרדיט, אנחנו רק רוצים שאפשר יהיה לתבוע את חברות הסיגריות ואז יכול להיות שאנחנו נצמצם את זה, וזה לא עולה כסף.
יעל גרמן: זה רק תיקון בחוק.
אלי אלאלוף: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> אדוני יוביל את זה.
אלי אלאלוף: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> אני אדבר על שלוש סוגיות רחבות של העניין הזה.
אלי אלאלוף: הסוגיה השנייה נוגעת לפרסום הגורף, כן או לא.
אלי אלאלוף: אדוני אימץ את המדיניות של מודעה תמורת מודעה או שטח תמורת שטח.
אלי אלאלוף: אני אומר לך בצער רב שחברות הסיגריות מובילות תמיד על הציבור וודאי על משרדי הממשלה בעניין הזה.
אלי אלאלוף: הטריקים שהם עושים הם אין סופיים.
אלי אלאלוף: אנחנו לא נוכל להתמודד עם זה.
אלי אלאלוף: בין היתר אני ציינתי את הדבר הזה שהם היום עושים פרסום סמוי בהיקפים שאנחנו אפילו לא יכולים לקלוט.
אלי אלאלוף: הם לוקחים עיתונאים, ידיעות אחרונות ומאתר וואלה והם מסיעים אותם לתאגידי הטבק והם משלמים להם כסף שהם יכתבו בעד האייקוס או יכתבו שעישון לא מסוכן וכל מיני.
אלי אלאלוף: גם אצל העיתונאים יש הרבה בעיות, תאמין לי, וכל מיני טריקים כאלה שאם אנחנו לא נגיב - - -
יעקב ליצמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> ההצעה שלכם לא עוסקת בפרסום סמוי, למשל.
יעקב ליצמן: מה נעשה?
יעקב ליצמן: אחר כך נשלח איש לתאגידי הטבק שיגיד שזה פויה?
יעקב ליצמן: אני אומר לך, היום דרכי הפרסום הן כל כך מתוחכמות שזה לא נותן מענה.
יעקב ליצמן: אני אומר לך אדוני, אני חולק עליך בסוגיה.
יעקב ליצמן: אני חושב שצריך לעשות איסור גורף.
יעקב ליצמן: אתה אומר איסור חלקי.
<משה בר סימן טוב: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> כן, צריך לאסור את זה בחוק.
יעקב ליצמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> תקשיב, אני רק אומר לך, אני קצת מתמצא בזה.
יעקב ליצמן: הפרסום היום הוא הרבה יותר מתוחכם.
יעקב ליצמן: רובו הוא שאתה לא רואה אותו כמודעה.
יעקב ליצמן: אם חברת הטבק לצורך העניין משלמת למערכת, היא אומרת, לא רוצה מודעה, אני רוצה שתעשה כתבה על איזה מחקר שעשינו, אז אתה לא יכול אחר כך להתמודד עם הדבר הזה וזו רק דוגמא.
יעקב ליצמן: אני יכול להביא לכם עשרות דוגמאות.
יעקב ליצמן: <קריאה:> תוכן שיווקי.
יעקב ליצמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> תוכן שיווקי קוראים לזה, פרסום סמוי, והדבר הזה הוא בעייתי במיוחד בתחום הסיגריות.
יעקב ליצמן: אז זה הדבר השני שאני אומר לך.
יעקב ליצמן: המענה שלכם הוא לא שלם.
יעקב ליצמן: אתה לא רוצה לאמץ את איסור פרסום גורף.
יעקב ליצמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> לא, אני רק מעיר את ההערות שלי, אדוני.
יעקב ליצמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> מאה אחוז.
יעקב ליצמן: הדבר השלישי זה כן נוגע לאייקוס.
יעקב ליצמן: אתה הודעת שעד שה-FDA יודיע מה קורה עם הדבר הזה, אנחנו נאסור את השיווק של זה בארץ.
יעל גרמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> הכללים זה כללים של סיגריות.
יעקב ליצמן: החברה לקחה על עצמה להכליל איסור, לא יודע בדיוק איזה דברים - - - <קריאה:> ליישר קו עם סיגריה.
יעקב ליצמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> המדיניות היא ראויה, מדיניות הזהירות המונעת, שעד שלא נדע שזה לא מזיק, אז זה יהיה כמו סיגריה, אבל בשלב הזה שייקח כמה שנים יתכן, אייקוס עושה שטיפת מוח לציבור הישראלי כאילו הסיגריה הזאת היא סיגריה בריאה, ואנחנו לא עונים על זה.
יעקב ליצמן: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> זה מוצר חדש שמשרד הבריאות צריך להגיד, אל תגעו בו עד שלא יתברר אם הוא באמת מסוכן או לא.
<משה בר סימן טוב: <מיקי רוזנטל (המחנה הציוני):> אני יודע, אבל הם עושים שטיפת מוח.
<משה בר סימן טוב: אתה יודע כמה הם משקיעים.
<משה בר סימן טוב: הם משקיעים בזה הון תועפות.
<משה בר סימן טוב: משרד הבריאות אומר, נחכה, והם שוטפים את המוח לציבור.
יעקב ליצמן: <יהודה גליק (הליכוד):> מאה אחוז.
יעקב ליצמן: אני רוצה שיחול גם על ישיבות.
יעקב ליצמן: מה דעתך אדוני השר שבעיתון "המודיע" מחר תהיה מודעה גדולה, עידוד קניית חזיר, ובעמוד השני תהיה גם מודעה שיהיה כתוב, מן הראוי לא לאכול חזיר, באותו עמוד אפילו, באותו גודל אפילו.
יעקב ליצמן: האם "המודיע" יסכים לפרסם מודעה כזאת?
יעקב ליצמן: זה יהיה באותו עמוד.
יעקב ליצמן: כמו שיפרסמו, כדאי לאכול חזיר, מאוד טעים, מאוד בריא וליד זה גם.
יעקב ליצמן: אתה תתמוך בזה?
יעקב ליצמן: אני משוכנע שלא, אז למה דבר שהוא איסור, חמירא סכנתא מאיסורא, אנחנו יודעים, למה בדבר הזה העיתונות החרדית הם גדולי המפרסמים של הסיגריות?
יעקב ליצמן: אז להוסיף להם עוד כסף וגם לצ'פר אותם, ניתן לכם עוד פרסום על זה.
יעקב ליצמן: לאסור איסור פרסום גורף.
יעקב ליצמן: ודאי שאתם צודקים על ההחלטה שלכם, איסור ברשתות, אבל גם בעיתונות הכתובה.
יעקב ליצמן: נושא שאתה התנגדת לו בעבר, אני לא מבין למה, לאסור עישון ברכבים שילדים קטנים נוסעים בהם.
יעקב ליצמן: למה הדבר הזה לא מופיע?
יעקב ליצמן: כמו כן, הגבלת הגיל של מכירת הסיגריות.
יעקב ליצמן: אגב, כל אחד מאיתנו פה הגיש איזו הצעת חוק.
יעקב ליצמן: אנחנו מוכנים כולנו לוותר על כל הצעות החוק.
יעקב ליצמן: שהממשלה תוביל את המאבק כמאבק לאומי, כמאבק שכולנו כלולים בו.
יעקב ליצמן: אולי אני יכול להבין את ההתנגדות שלך לתמונות מכוערות, אבל חבילות אחידות זה דבר שהולך היום בכל העולם.
יעקב ליצמן: עכשיו חזרתי מקנדה.
יעקב ליצמן: זה קיים שם.
יעקב ליצמן: באוסטרליה זה קיים.
יעקב ליצמן: בכל העולם חבילות אחידות.
יעקב ליצמן: מה שקורה בפועל היום, בעצם המדינה כאילו מסבסדת את הסיגריות כי המיסוי הוא מצחיק, המחיר של הסיגריות עולה ועולה, אבל המיסוי נשאר.
יעקב ליצמן: על הטבק בכלל לא ממסים.
יעקב ליצמן: אני פניתי ליועץ המשפטי לממשלה, ביקשתי להפליל את חברות הסיגריות.
יעקב ליצמן: הרי פה מדובר על מוצר שאין לו תועלת.
יעקב ליצמן: זו לא המכונית שאתה אומר, השוואת תועלת של מכונית לעומת תאונות דרכים.
יעקב ליצמן: זה לא הפלאפון שאתה משווה את התועלת שלו.
יעקב ליצמן: פה מדובר על מוצר שכל יעדו הוא להרוג את האנשים.
יעקב ליצמן: הוא גם ממכר וכשאתה משתמש בו על פי הוראת היצרן, אתה הורג את עצמך.
יעקב ליצמן: אם מיליון אנשים היום מעשנים, 600,000 מתוכם בעשרים שנה הקרובות ימותו מזה.
יעקב ליצמן: כשיש מגיפה, שפעת חזירים, כשיש עשרה אנשים חולים, עושים מהומה.
יעקב ליצמן: כשיש פה מגיפה ש-600,000 מתים מתוכה, צריך התגייסות כוללת של כל המערכת.
יעקב ליצמן: לגבי ערבים.
יעקב ליצמן: אצל ערבים זו לא רק מלחמה נגד, זה לתת גם משהו חיובי.
יעקב ליצמן: הרי מה קורה עם האוכלוסיה הערבית?
יעקב ליצמן: אין מספיק מרכזי תרבות.
יעקב ליצמן: באים הנוער הביתה, איפה הם יבלו?
יעקב ליצמן: בבית הנרגילה.
יעקב ליצמן: צריך להוסיף תוספת של פעילות לשעות הפנאי, לא רק להיאבק נגד.
אלי אלאלוף: היום ה-25 ביולי 2017, ב' באב התשע"ז, השעה 8:48 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: יש כאן החלטה בדבר תיקון טעות בחוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ו-2015 (הגנה על בריאות הציבור) (מזון).
אלי אלאלוף: זה בחוק ההסדרים הקודם.
<נעה בן שבת: למעשה מדובר בתיקונים טכניים, ממש השמטות ועדכוני טעויות דפוס שנפלו בחוק המזון, בתיקון שנעשה בחוק הגנה על בריאות הציבור (מזון).
<נעה בן שבת: התיקון נעשה לפי סעיף 10(א) לפקודת סדרי שלטון ומשפט ואלה רק עניינים שהם טכניים במהותם.
<נעה בן שבת: טעויות דפוס שנפלו.
<נעה בן שבת: אני אעבור עליהם בקצרה.
<נעה בן שבת: בסעיף 1, פסקה (א), יש לנו תיקון בשם החוק.
<נעה בן שבת: במקום "להארכת תוקפן" זה צריך להיות "לתיקון ולהארכת תוקפן".
<נעה בן שבת: אחרי כן בסעיף קטן (ב) אנחנו מדברים על שתי הגדרות שהיו בסעיף 177 לחוק, זאת אומרת, בפרק הפיקוח הווטרינרי.
<נעה בן שבת: במהלך שלבי הניסוח האחרונים התכוונו להעביר אותם להגדרות הכלליות אבל אגב כך הן נשמטו.
<נעה בן שבת: ההפניה אליהן נשארה.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג), הגדרה של רופא ממשלתי, נשארה הפניה אליהן בטעות אבל הן לא שם ולא שם ושתי ההגדרות האלה של מנהל היחידה הווטרינרית ומנהל השירותים הווטרינריים, שתיהן צריכות לחזור לנוסח.
<נעה בן שבת: הן ממש נשמטו.
<נעה בן שבת: יצאו מסעיף והיו אמורות לעבור אבל לא הועברו.
<נעה בן שבת: בהתאם גם ההגדרה של רופא ממשלתי, לא צריך שם את ההפניה של מנהל היחידה הווטרינרית לסעיף 177 כי שם אין הגדרה וההגדרה הזאת מוגדרת כבר בכל החוק.
<נעה בן שבת: בסעיפים הבאות, פסקאות (2), (3) ו-(4), נוגעות לסעיף 97.
<נעה בן שבת: מופיע שם כאילו יש סימון של סעיף קטן (א) ואין בכלל סעיף קטן (ב).
<נעה בן שבת: סעיף (5) ו-(6), שוב שיבושים של מלים.
<נעה בן שבת: במקום זה, זו.
<נעה בן שבת: במקום תעודה, תעודת.
<נעה בן שבת: כך גם בסעיף (7).
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (8) נשמטה המילה בסעיף 320 ומופיע רק המספר 320.
<נעה בן שבת: בסעיף (9), גם עניין מאוד טכני.
<נעה בן שבת: במקום הוראה, צריך להיות הוראת.
<נעה בן שבת: סעיף 267, בנוסח המקורי סעיף 289א, מדובר שם על סוגים מסוימים של משווקים ויצרנים.
<נעה בן שבת: דובר על כך שאם מי שמתקיימת בו ההוראה, הממונה לא יטיל עליהם – היה כתוב שם לא יטיל על העוסק.
<נעה בן שבת: בשינוי הסדר של הסעיף, המלים לא יטיל על העוסק עברו למעלה ונשאר שם על העוסק, למרות שמדובר על אנשים אחרים.
<נעה בן שבת: לשם הבהרה אני אקרא את הסעיף כי זה באמת לא ברור.
<נעה בן שבת: אני קוראת מהנוסח שהיה נוסח להצבעות ביום 4 בנובמבר.
<נעה בן שבת: הסעיף אמר: "על אף האמור בסעיפים 287 ו-288 – הפסקאות הרלוונטיות – החזיק משווק שאינו יצרן או יבואן של המזון שחל עליו תקן רשמי באישור מאת היצרן או היבואן לפי העניין בדבר התאמת המצרך לדרישות התקן הרשמי או אם סומן המצרך בתו תקן, לא יטיל הממונה על העוסק עיצום כספי לפי הוראות אותם סעיפים קטנים".
<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו מדברים על אותו משווק של היצרן ו/או היבואן שיש בידו אישור על ההתאמה לתקן ואז אמרו שלא יטילו עליו עיצום כספי.
<נעה בן שבת: כיוון שהשתנה סדר הסעיפים, בטעות נשארו המלים "על העוסק" וכמובן זאת לא המשמעות בה דובר ולא המשמעות שאושרה ולכן המלים האלה מיותרות.
<נעה בן שבת: בסעיף 275, אנחנו מדברים באותו סעיף גם על התראה וגם על הוראה.
<נעה בן שבת: בטעות השתבשו לנו המלים וזה צריך להיות אותה הוראה.
<נעה בן שבת: הפניה לחוק המועצה לענף הלול, נשכח אזכור לסעיף קטן (א).
<נעה בן שבת: סעיף 317 הוא סעיף שקובע תחולה מיוחדת לגבי כוחות הביטחון.
<נעה בן שבת: בטעות הפנינו לא לסעיף שמדבר על תחולה על המדינה שממנו מסתייגים אלא לסעיף אחר.
<נעה בן שבת: גם זה תיקון של הפניה.
<נעה בן שבת: גם בסעיף (14), שם החוק או שנת החוק.
<נעה בן שבת: את כל התיקונים האלה אנחנו מבקשים מהוועדה לאשר שאכן מדובר בתיקוני טעות ולאפשר לנו לתקן אותם בלי צורך בתיקוני חקיקה.
<נעה בן שבת: הדברים האלה עלו.
<נעה בן שבת: ניסינו לאסוף תיקוני חקיקה לאורך הזמן ועכשיו משהגיע תיקון ראשון לחוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) שאושר אתמול, רצינו להביא גם את התיקונים האלה.
<נעה בן שבת: יתכן שהם לא היחידים, אבל זה מה שמצאנו עד כה.
אלי אלאלוף: כל הכבוד לעבודת הנמלים הזו.
אלי אלאלוף: ללכת לחפש כל פסיק.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות, היועצת המשפטית, יש לך הערות?
<שרון גוטמן: אנחנו מברכים על העבודה שנעשתה.
אלי אלאלוף: בראוו למי שעבד.
אלי אלאלוף: מי בעד אישור התיקונים כפי שהוסברו?
אלי אלאלוף: בוקר טוב, אנחנו היום ב-26.7.2017 ג' באב תשע"ז והשעה 8:36, הנושא שלנו היום הוא דיון על מרכזי חוסן, א' בזכות החבר שלי חיים ילין שכשהוא לוקח נושא הוא לא מוותר, אז הוא כל הזמן על הגב למרות שאנחנו ביום האחרון של הוועדה, אנחנו מקיימים דיון על נושא עקרוני יותר מאשר על חקיקה ודבר שני, מפני שבאמת הייתי בחודש מרץ בשגב שלום ושם למדתי על מרכזי חוסן, מאד מעניינים, במגזר הבדווי ואני מודה שלמדתי הרבה ולכן חשבתי לשתף את החברים בניסיון והפיתוח המקורי מאד של המרכז שם ובכלל נושא מרכזי החוסן.