GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: אני רוצה לפתוח בזה שאני לא מבין איך מחלישים את מרכזי חוסן, זו הפניה שלי למשרדי הבריאות, החינוך, הרווחה וודאי והשירותים הקהילתיים, כי הטראומה של המצב הביטחוני, גם אם לשמחתנו שקט כמעט באזורים שלנו בדרום ובצפון, אבל הטיפול באותה תקופה של שקט כביכול, דורש נוכחות ופעילות והיא גם פעילות מונעת, בעתיד מטפלת, בתקופת שגרה גם כדי להתמודד עם בעיות בתקופת מתח.
אלי אלאלוף: לכן די הופתעתי לראות שהמספר ירד, התקציבים ירדו, זה לא בבסיס התקציב כמו שחיים אומר, זה שרות שצריך להיות קבוע, מסודר, עם תגבור בתקופת המתח וודאי, אבל בצורה מתמשכת לכל אורך הזמן והשנים, לצערנו עד שנגיע למצב בטחוני אחר, כולנו בתקווה שיגיע מהר.
אלי אלאלוף: אני שמח שדנים בנושא הזה ואני שמח שפרופ' גרוטו, שאפשר לקרוא לו מספר 2 במשרד הבריאות, בא בעצמו כדי להביא את דברי המשרד.
אלי אלאלוף: נפתח עם ידידי חיים ילין, בבקשה.
חיים ילין: כבוד יושב הראש תודה, באמת היום האחרון שלנו במליאה, סוף המושב ואנחנו מעלים דיון שתחילתו בעצם באי וודאות של מודל מרכזי החוסן שנבע מתפיסות עולם שונות בין משרד הבריאות למשרד הרווחה, שאני מבין שהדברים האלה הוסדרו, אבל אני חייב להגיד שחוסר היציבות במודלים בין המשרדים, מהשטח אני אומר לכם, לא מוסיף לבריאות של אף אחד ובטח לא לחוסן של המטפלים שצריכים לטפל באוכלוסייה.
חיים ילין: משם התחיל הדיון, אני ישבתי גם עם שר הבריאות לחוד וגם עם משרד הרווחה לחוד ואני שמחתי מאד לשמוע שלפני כשבועיים היתה ישיבה והוסדרו כמעט כל הנושאים.
חיים ילין: הנושא השני שאני מעלה הוא בסיס התקציב הפטור ממכרז.
חיים ילין: ידוע שבמשך כל השנים מרכזי החוסן הוקמו בעוטף עזה לאחר שהוקמו כל העמותות שהיינו צריכים להקים, בינואר 2008, מאז מרכזי חוסן מתפקדים במודל הזה, נצבר הרבה מאד ניסיון, אבל דבר אחד לקוי מהבסיס: כל שנה מחדש התקציבים מגיעים ולא בגלל שהם בבסיס התקציב, אלא בגלל שיש החלטת ממשלה.
חיים ילין: אם אין החלטת ממשלה או שהחלטת ממשלה קצת מתעכבת אז אנחנו נמצאים במצב שעד מרץ או אפריל, כבוד יושב הראש, אין משכורות למי שעובד שם, זה מתחת לכל ביקורת ולכן הדרישה שלי היא חד משמעית שגם משרד הבריאות וגם משרד הרווחה ישימו את זה בבסיס התקציב.
חיים ילין: יש שותף שלישי למרכזי החוסן שנקרא ביטוח לאומי, אסנת לא פה אבל אני לא יודעת אם יש נציג.
חיים ילין: היחיד שאין לי טענה ורק מילה טובה, מתחילת הדרך ביטוח לאומי שם לעצמו שקיפות מלאה מרכזי החוסן, אבל מעל הכל אמון.
חיים ילין: אמון בכל מי שמרכזי החוסן מטפל בו וזה אחד הדברים הכי יפים שיש, הם לא דורשים את כל הביוגרפיה של הבן אדם, אלא הם סומכים על זה שבעלי המקצוע, אם צריך לטפל בילד או במשפחה, יודעים לעשות את זה ומעבירים את התקציבים.
חיים ילין: הקואליציה לטראומה שהקימה את כל התשתית הזאת בתחילת הדרך ותפקדה כמנטור של ראשי מועצות גם, הם נמצאים בפטור ממכרז והם היו בפטור ממכרז עד סוף השנה.
חיים ילין: אני מבין שבסוף השנה יצא מכרז, מה שחשוב הוא שהמכרז הזה יהיה לאורך זמן, לא לשנה- - -
<קריאה: מי יוצא למכרז?
חיים ילין: זה מכרז של משרד הבריאות, אלא שיהיה לתקופה של בין 3 ל-5 שנים, את רוצה יותר?
חיים ילין: אני מאד שמח אם גם במקביל למכרז- - -.
אלי אלאלוף: זה אתם או ש-?
<קריאה: אנחנו שואפים לכך, בוא נגיד ככה.
אלי אלאלוף: שואפים עם תמיכה של המשרד?
<קריאה: כן, רק יש שם כללים.
חיים ילין: חשכ"ל יכול לטרפד רק את הדבר הזה ואני פה לא רואה- - -
אלי אלאלוף: לא לא, אין את המילה לטרפד במשרדי הממשלה.
חיים ילין: אה, לא?
חיים ילין: בסדר, אז אני לא אשתמש במילה הזאת, הם לא תמיד עוזרים.
חיים ילין: זה יותר אלגנטי?
חיים ילין: תבחר אתה את המילה.
חיים ילין: זה הטיעון.
חיים ילין: הנושא השלישי והאחרון, כבוד יושב הראש, זה שאנחנו כמרכזי חוסן צברנו הרבה מאד ניסיון.
חיים ילין: בעקבות הניסיון הזה שצברנו: טרור יחידים, אינתיפאדת יחידים, לא משנה מה, מתוך סיור שלי ביו"ש הבנתי שאין שם מרכזי חוסן ובצלאל סמוטרידג' ביקש ממני עזרה, בעצם לקחנו את אותם מודלים וניסינו לפתח אבל גם שם, אני אומר את הדברים כמו שהם, זה לא בבסיס התקציב, זה שוב בהחלטת ממשלה וזה בדיוק אותה ויה דולורוזה שאנחנו עוברים.
חיים ילין: כשאנחנו רואים וכל מי שנמצא פה מבין את מה שאני אומר, שנכנס מחבל ובעצם עושה פיגוע ביום שישי בלילה, ההשלכות של הפיגוע הזה הן לכל הישובים ביו"ש, זה מצטבר ואין מי שיטפל למעט הרווחה שיכולה לטפל.
חיים ילין: הכוונה שלי והפניה שלי היא שיפתחו בשנתיים, שלוש, הקרובות עוד 15 מרכזי חוסן בעוטף.
חיים ילין: מה זה ה'עוטף'?
חיים ילין: עוטף עוטף עזה, הכוונה שבמרחבי נתיבות ואופקים, רהט וכל הסביבה שלנו באשכול יהיו מרכזי חוסן, בצפון אין מרכזי חוסן.
חיים ילין: אני מדבר על מרכזי חוסן במודל של עוטף עזה, אני לא מדבר במודלים אחרים, כי אנחנו מבינים מה החשיבות ואנחנו צופים שאם יהיו בעיות יצטרכו את מרכזי החוסן מתפקדים ועובדים כראוי.
חיים ילין: לכן המודל שאני מכיר זה המודל הזה, מי שרוצה בסוף לחסוך כסף, אני מזכיר לך שבסוף ישלם ביוקר, כי הטיפול המונע והטיפול המיידי חוסך לטווח ארוך גם את הפוסט טראומה וגם את הבעיות הבריאות של בן אדם שיכול להיות מפרנס או משפחה שלמה.
חיים ילין: זה הדיון כבוד יושב הראש, אם אני צריך לסכם זה שבעצם משרד הבריאות והרווחה יקבלו בסופו של דבר את החותמת של המודל, שהמכרז יהיה לפחות ל-5 שנים ומעלה, שיפתחו 15 מרכזי חוסן נוספים במדינת ישראל ומעל הכל, שכל שנה מחדשה לא נצטרך לריב עם הממשלה אלא שתקציב מרכזי החוסן יהיה בבסיס התקציב, חבר'ה מדובר על סכומים שלא עובדים את ה-10 מיליון שקל ולא מדובר פה בסכומים של מיליארד, זה כלום.
חיים ילין: אבל יש סיכום שאם היה מיליארד שקל היה בבסיס התקציב, כמעט בטוח, כי בהחלטות ממשלה לא מקבלים החלטות על סכומים כאלה גדולים.
אלי אלאלוף: אלון, אתה מרשה לי קודם לפתוח עם משרד הבריאות ואחר כך לחזור אליך?
<אלון נתן שוסטר: יש לי דיון הבא ב-9.
<אלון נתן שוסטר: רק לומר את הדבר הבא- - -
<אלון נתן שוסטר: אלון שוסטר, ראש המועצה האזורית שער הנגב, מחמש הרשויות שנהנות מאד ממרכזי החוסן שאצלנו, ארבע מועצות אזוריות והעיר שדרות שמנצלות, נהנות, מפיקות תועלת עצומה ממרכזי החוסן במתכונת הקיימת עם שיתוף הפעולה שילך ויתהדק בשנים הקרובות אני מקווה.
<אלון נתן שוסטר: המסר הוא פשוט, דבר טוב לא משנים, זה עובד טוב, האנשים מקבלים טיפול פרטני – ילדים ומבוגרים, משפחות, צוותי החרום השונים והמטפלים למיניהם מקבלים סיוע והקהילה מתחזקת לקראת אתגרים שיבואו.
<אלון נתן שוסטר: דבר שני וזה אולי הבסיס שבגללו חיים צודק, שהתקציב הזה צריך להיכנס לבסיס תקציב, 15 שנים או 16 שנים הן מספיק זמן, עם פרספקטיבה ראלית כדי לדעת שמה שקרה הוא שיקרה- - -
אלי אלאלוף: מצטרף אלינו חבר הכנסת ד"ר עבדאללה אבו מערוף.
עבדאללה אבו מערוף: שלום רב.
אלי אלאלוף: איש הצפון, מודע למה שקורה בדרום.
<אלון נתן שוסטר: נכנסת בדיוק כשאני אומר משפט שהוא קשה, אבל מה שטוב בו ומנחם בו זה שהוא האמת ואני אומר את זה בתור איש שמחכה לימים שנוכל לחזור לקשר טוב עם רצועת עזה.
<אלון נתן שוסטר: ההנחה היא שאלו לא פני הדברים, הצלחנו להגיע בשדרות ובמועצות האזוריות למצב שאנשים באים לגור במקום שהוא מאד בעייתי ומה אנחנו אומרים להם?
<אלון נתן שוסטר: בואו לגור במקום שבו כנראה גם הילדים שלכם, כשיתבגרו, יעמדו בפני לחצים משונים כאלו וקשים והדבר המינימלי הוא שאדם בוגר, ממשלה בוגרת, מדינה בוגרת, אומרים: אוקיי, זאת המציאות?
<אלון נתן שוסטר: בבסיס התקציב או בבסיס החיים שלכם, ההבנה שלכם, שיש כאן מציאות מסוכנת במיוחד, בואו ניתן לזה מענה צנוע ביותר, יחסית למיליארדים שמושקעים בתחומים אחרים כדי להגן עלינו- - -
אלי אלאלוף: במועצה האזורית.
<אלון נתן שוסטר: גם.
אלי אלאלוף: גם במועצה האזורית.
<אלון נתן שוסטר: גם במועצה האזורית, וודאי.
אלי אלאלוף: כי יש הרגשה שאצל אחרים משקיעים הרבה ובמקום- - -
<אלון נתן שוסטר: לא לא לא, להיפך.
חיים ילין: אמרנו כל הזמן לגבי עוטף עזה- - -
<אלון נתן שוסטר: רק להגיד שעל כל קילומטר, לאורך הגבול, 60, 70 מיליון שקל משקיעים בלהגן עלינו בפני המנהרות ועוד כהנה וכהנה דברים חשובים ביותר.
<אלון נתן שוסטר: יש משהו סמלי ש- - -
אלי אלאלוף: נציגת האוצר, אנחנו למרות האיחור מאפשרים לך להצטרף מהצד הזה.
חיים ילין: לא, חשוב, היא יכולה לאחר, העיקר שבאה עם הצ'ק חתום.
<אלון נתן שוסטר: הבקשה לתקציב בבסיס תקציב יש בה משמעות סמלית עמוקה שאומרת לנו: אנחנו מבינים.
<אלון נתן שוסטר: בירושלים מבינים שהמציאות הזו היא ארוכת טווח ואני פה אומר, נשמח לבתר על הטבות מס ומכשולים ומרכזי חוסן בבוא היום.
אלי אלאלוף: טוב לסיים במילים אלה.
חיים ילין: לא, אתה יודע שפעם היינו צריכים על מיגונית לשים היתר, היתר בניה, כשביקשתי על המיגוניות לא לשים היתר בניה אז אמרו: אבל תכתוב שזה משהו שהוא יביל, זאת אומרת ביום שיהיה שלום אפשר להניע את המיגונית לכל מקום.
חיים ילין: אמרתי: אין שום בעיה, זה הדבר הכי קבוע שיש בינתיים.
אלי אלאלוף: פרופ' גרוטו בבקשה.
<איתמר גרוטו: טוב, פרופ' איתמר גרוטו, משנה למנכ"ל במשרד הבריאות, קודם כל אני באמת שמח על הדיון וההזדמנות לדבר על הנושא גם בפורום של הוועדה, הנושא הזה באמת חשוב לנו, למשרד הבריאות, מאד ולא בכדי נכנסתי גם בעניין הזה לעובי הקורה.
<איתמר גרוטו: יש פה בעצם שתי סוגיות עקרוניות לגבי העוטף ואחרי זה אני ארחיב לגבי שאר המקומות.
<איתמר גרוטו: נושא אחד זה באמת נושא התקציבי שדיברתם גם עליו, יש את הסוגיה של ההתקשרות שעכשיו חייבו אותנו לצאת למכרז ובזה אנחנו פועלים כרגע במרץ לסיים את העניין ובכל מקרה, אני גם הבטחתי בדיון שקיימתי, שלא תהיה תקופת פער.
<איתמר גרוטו: כלומר, ככל שהמכרז לא הסתיים בזמן אנחנו נמשיך את המודל הקיים כל עוד אין החלפה מסודרת, זה משהו שהוא בטיפול כרגע.
<איתמר גרוטו: נושא שני הוא- - -
חיים ילין: רגע, אמרת משהו שהוא לא נשמע לי טוב, להמשיך את המודל הקיים – מה זאת אומרת?
<איתמר גרוטו: לא, כרגע זה מופעל על ידי ספק יחיד, זו הכוונה.
חיים ילין: אז לא המודל, מדובר שהספק היחיד ימשיך כל עוד המכרז לא מתקיים.
<איתמר גרוטו: כן, עד שהמכרז לא הסתיים.
חיים ילין: אבל המודל, אתה לא משנה את המודל.
<איתמר גרוטו: לא לא, מודל ההפעלה.
חיים ילין: אני רגיש היום, מאד רגיש.
אלי אלאלוף: מילה זו מילה.
חיים ילין: לא, אני רגיש לשינוי המודל, ברגע שיהיה שינוי- - -
אלי אלאלוף: יתנו לך זמן לדבר.
<איתמר גרוטו: אני חושב שזה נכון באמת שנפעל לעניין של בסיס התקציב, אני מניח שבשנה הקרובה, אני מבין שיש כבר תקציב סגור ל-2018 נוכל לפעול לזה לתקציב הבא, שזה יכנס למסגרת התקציבית של המשרדים השונים, כמובן שבמשרד שלנו תהיה דרישה כזאת מטעמנו.
אלי אלאלוף: בעיקרון צריך להיות כבר- - -
אלי אלאלוף: תקציב 2018 מאושר.
חיים ילין: אפשר - - - בסעיף תקציבי בוועדת התקציב אם אתה תגיד, אני מוכן להרים את הכפפה.
<איתמר גרוטו: צריך לבחון את זה, אפשר לשנות לקראת 2018.
אלי אלאלוף: שהאוצר יגידו לנו את זה, אבל אם זה ב-2018 זה אומר שהוא כבר משוריין, נכון?
<איתמר גרוטו: כן כן, ב-2018 יש תקציב.
אלי אלאלוף: אז אין שום סיבה להביא לשום דבר.
<איתמר גרוטו: הכוונה היא לבסיס כאילו, אבל באמת אני חושב שזה חשוב לבסיס כי אז זה יותר קל כמובן את ההמשכיות ליצור במשך השנים.
<איתמר גרוטו: זה הנושא הזה, עכשיו אנחנו גם עושים דיונים עם משרדי הממשלה הרלוונטיים לגבי מודל ההפעלה ביו"ש, לגבי שאר הדברים באזורים אחרים, כמו שציינת, מעבר ל- - -
אלי אלאלוף: המודל ביו"ש יהיה דומה למה שיש היום בעוטף עזה?
<איתמר גרוטו: כן, מבחינתנו- - -
אלי אלאלוף: טוב והמכרז כולל את יו"ש?
אלי אלאלוף: עם ההפרדה המשפטית הנדרשת?
<איתמר גרוטו: בלה רוצה אולי?
<בלה בן גרשון: ממש בכמה מילים, כי פרופ' גרוטו אמר- - -
<בלה בן גרשון: בלה בן גרשון, ממונה על חרום וטראומה נפשית במשרד הבריאות.
<בלה בן גרשון: לגבי המודל של עוטף עזה, כמו שחיים אמר ואלון, אנחנו דבקים במודל הקיים ואנחנו שומרים עליו והגענו לעמק השווה, היה דיון בנושא.
<בלה בן גרשון: בנוגע ליו"ש, אנחנו כתבנו את הנוהל הפעלה, הוא הומצא לכל השותפים לנושא הזה, זה מודל שגם נשען על שלושת הרגליים, אבל ההבדל היחידי זה שזה מודל אזורי ואנחנו עכשיו אוספים את כל ההערות, של כל השותפים, ונצא לדרך.
<בלה בן גרשון: אנחנו בהחלט פועלים כבר, המרכזים כבר ממש בהקמה – למשל בחלמיש, אחרי האירוע שהיה יצא כבר מטעם מרכז חוסן צוות ופעל גם ברמה הפרטנית – נתנו טיפולים וגם ברמה הקהילתית – נבנות כל מיני פעילויות, אז אני חושבת שזה על הרגליים ופועל ואני חושבת שצריך רק לשמר ולתמוך מכל כיוון כדי שזה ימשיך לפעול, זה הכל.
אלי אלאלוף: אנחנו היינו צריכים לדון גם בנושא של מרכזי החוסן במגזר הבדווי, מישהו ידבר על זה?
אלי אלאלוף: איבראהים, אתה עומד לדבר על זה?
אלי אלאלוף: אנחנו קיבלנו מצגת על ידי יעל.
<איבראהים אלעטאונה: יעל היא מנהלת מרכז החוסן והיא לא נמצאת, היא בחו"ל, אני מנהל היחידה הקלינית שאחראית על הטיפולים הקליניים.
אלי אלאלוף: איפה אתה פועל?
<איבראהים אלעטאונה: במרכז החוסן בחברה הבדווית.
אלי אלאלוף: בחברה בכלל.
<איבראהים אלעטאונה: בכלל, כן.
אלי אלאלוף: לא במקום מסוים.
אלי אלאלוף: אתה אמור להציג לנו את המצגת הזאת או לדבר בכלל?
<איבראהים אלעטאונה: אני אדבר בקצרה.
אלי אלאלוף: אתה יכול לדבר גם בהרחבה, אבל זה נושא שיטופל על ידך עכשיו?
אלי אלאלוף: אתה תציג את זה עכשיו?
<איבראהים אלעטאונה: אני אציג את מרכז החוסן.
אלי אלאלוף: אוקיי, אז במשרד הבריאות לא היו לכם התייחסויות למגזר הבדווי?
<בלה בן גרשון: מרכז החוסן הבדווי פועל אחרת, הוא לא בהחלטת הממשלה שזה אולי אפשר לשקול, הוא כרגע מורכז מזה שכל משרד עושה משהו.
<בלה בן גרשון: משרד הבריאות מקבל איזה שהוא תקצוב מרשות חרום לאומית שמאד משקיעה בנושא הזה, כמו בכלל בנושא פיתוח המרכזים ואנחנו - - - שם את המרכז הטיפולי שהוא מוקם בבאר שבע ומרכז ההכשרות שהוא ברהט.
<בלה בן גרשון: אולי משרד הרווחה ירצו להגיד, אבל הם מפעילים את צחי ואת הנושא הקהילתי וזה מחולק.
אלי אלאלוף: הם מעורבים במרכז הבדווי בצורה כזו או אחרת?
<בלה בן גרשון: כן ויש גם את המשרד- - -
אלי אלאלוף: מבחינה מקצועית אתם פה, ת.פ.
אלי אלאלוף: גם שלכם?
<בלה בן גרשון: המרכז הרפואי ומרכז ההכשרות ברהט הוא תחת משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה אולי אחר כך ישראל תשלים לנו את התמונה?
אלי אלאלוף: תציג את עצמך לפרוטוקול, שם, תפקיד וכו'.
<איבראהים אלעטאונה: אני איבראהים אלעטאונה, אני פסיכולוג בהכשרתי ואני מנהל היחידה הקלינית שאחראית על הטיפולים שנוגעים לפוסט טראומה בחברה הבדווית.
<איבראהים אלעטאונה: המרכז הוקם לפני כשנה וחצי, הוא ממש בחיתוליו אני חושב, בכלל כל ההתייחסות לתחום החרום תחת מקום ספציפי, באופן מובנה, בחברה הבדווית הוא- - - עדיין בחיתוליו.
<איבראהים אלעטאונה: מרכז חוסן נותן כרגע מענה בשלושה היבטים, יש את הליווי של הרשויות הבדוויות, בהבט השני כל מה שקשור לחוסן בקהילה, העבודה היא קהילתית סביב חוסן והדבר השלישי, שאני אחראי עליו, זו היחידה הקלינית, זה מתן טיפול פסיכולוגי לנפגעי טראומה בחברה הבדווית.
<איבראהים אלעטאונה: אני יכול לדבר על היחידה הקלינית, לדבר ככה על משהו מאד מעניין ביחידה הקלינית, ניסינו ותהינו אם יהיו פניות לטיפול פסיכולוגי, כמה מהחברה הבדווית ירצו טיפול.
<איבראהים אלעטאונה: בהתחלה עשינו קודם כל מיפוי לכל מרפאות בריאות הנפש וראינו שכמעט כל מי שמגיע לטיפול פסיכולוגי בחברה הבדווית, 85 אחוז מהפונים, הם על רקע טראומה, זה היה נתון מאד מעניין ונתון יחודי.
<איבראהים אלעטאונה: יש איזו שהיא לגיטימציה לטיפול בטראומה בחברה וכבדווי אני יכול להבין את זה.
אלי אלאלוף: והפניות לטיפול?
<איבראהים אלעטאונה: הפניות לרכזי בריאות הנפש בכלל, זה ברמת המיפוי לפני שהתחלנו.
<איבראהים אלעטאונה: אחרי שהתחלנו ראיתי כמה פונים, אנחנו מוצפים בהפניות, סביב טיפול בטראומה, החברה הבדווית רוויה בטראומה- - -
אלי אלאלוף: אתה יכול להגיד לנו במספרים איזו כמות?
<איבראהים אלעטאונה: התחלנו לקבל טיפולים באוגוסט, להקים את היחידה הקלינית ובינואר- - -
אלי אלאלוף: אוגוסט 16'?
<איבראהים אלעטאונה: כן.
<איבראהים אלעטאונה: מינואר התחלנו כי היינו צריכים לגייס צוות מטפלים, כרגע יש שישה מטפלים וכרגע אנחנו עומדים על 88 מטופלים עם PTSD בחברה הבדווית.
<איבראהים אלעטאונה: לא רק מרקע ביטחוני, מכל הרקעים, לנו היה חשוב להנגיש את המרכז גם בשגרה, כי אחרת הוא לא יעבוד בחרום.
<איבראהים אלעטאונה: תוך 8 חודש יש 88 מטופלים, לדעתי זה נתון אדיר.
אלי אלאלוף: כל המטפלים דוברי שפה?
<איבראהים אלעטאונה: כל המטפלים דוברי השפה הערבית ואנחנו מרכז ששייך - - -, אנחנו עוברים הכשרות אינטנסיביות בכל מה שקשור בטיפול בטראומה.
<איבראהים אלעטאונה: בהבט הקהילתי אנחנו עושים המון הכשרות של עזרה ראשונה נפשית, לפסיכולוגים בשב"חים, לעובדים סוציאליים, למטפלות, גננות, מורים, ויש את כל הליווי- - -
אלי אלאלוף: מה זמן המתנה להתחלת הטיפול ?
<איבראהים אלעטאונה: זמן קצר ביותר, אני עורך את האינטייקים, אני מנגיש אותם, כלומר אני נוסע כי יש חלק שמגיעים לבאר שבע ויש כאלה שקשה להם להגיע, אנחנו מנגישים גם את האינטייק וגם את הטיפול, במובן שאני יכול להגיע לרהט, אני יכול להגיע ל- - , אני יכול להגיע לשגב שלום ואני עושה את האינטייק בעצמי ומתחיל לקבל טיפול.
<איבראהים אלעטאונה: זמן המתנה יכול להיות שלושה שבועות, זמני המתנה קצרים מאד.
<איבראהים אלעטאונה: אנחנו גם ראינו ולמדנו תוך כדי עבודה שטיפולים קבוצתיים מאד פועלים, כרגע יש לנו שתי קבוצות שפועלות ברהט, אחד בלקיה ואחד בשגב שלום.
אלי אלאלוף: מבחינת תקציב מישהו יכול לתת תמונה כוללת?
<יונתן שושן: יונתן שושן, קואליציה ישראלית לטראומה, אני רק אשלים את מה שאיבראהים אמר, מרכז החוסן הבדווי עשה מהפכה בחברה הבדווית במובן הזה שהוא לראשונה – לא לראשונה כמובן – אבל הוא מתמודד עם הנושא גם של חרום, גם חרום על רקע בטחוני וגם נותן מענה לטראומה סביב המצב הביטחוני והנושא של התקציב הוא באמת מדאיג, אנחנו מקווים שיהיה בסדר, הקואליציה הישראלית לטראומה מפעילה אותו עם השותפים שהם משרד הרווחה, משרד החקלאות, משרד הבריאות, רחל, עובדים בשיתוף פעולה עם פיקוד העורף, עם ביטוח לאומי ואין וודאות לגבי ההמשך.
<יונתן שושן: הנקודה הזו נכונה גם למרכזי החוסן בעוטף עזה, יש חמישה מרכזים כמו שאלון אמר בעוטף עזה שאין וודאות תקציבית לשנים הבאות, וגם- - -
אלי אלאלוף: 2018 זה הרבה זמן.
<יונתן שושן: כן, אבל הבעיה היא שעבודה מאד משמעותית היא על החוסן הקהילתי- - -
אלי אלאלוף: למה זה צריך להדאיג פסיכולוג קליני שמטפל בהם, במטופלים שלו?
אלי אלאלוף: אל תכניסו לו את הדאגות של המינהל והתקצוב, תכניסו לו את ההרגשה שהאחריות שלו היא רק טיפולית, לא תקציבית.
אלי אלאלוף: זה לא עניינו, זה ענייננו.
אלי אלאלוף: המערכת צריכה לדעת לחלק את עומס ההתמודדות עם המערכות.
<יונתן שושן: זה בהחלט נכון וגם הטיפול שאנחנו נותנים הוא טיפול קצר מועד, הוא עד 30 פגישות לכל היותר, אבל התהליכים הקהילתיים, הנפשיים שבן אדם עובר עד שהוא מגיע לטיפול לוקח זמן.
<יונתן שושן: אנחנו רואים עכשיו המון מקרים שמגיעים לעוטף עזה שהסימפטומים הצטברו- - -
אלי אלאלוף: נפרדת כבר - - -
<יונתן שושן: לא, אני מסביר למה חשובה יציבות לאורך זמן.
אלי אלאלוף: כמה זמן המתנה בעוטף עזה?
<יונתן שושן: אין המתנה, שבועיים שלושה עד אינטייק.
<יונתן שושן: הקושי שהוא שמגיעים אלינו לטיפול רק עכשיו, אפילו שהם מכירים את מרכז החוסן מהסיבה הפשוטה שבן אדם צריך לעבור תהליכים עד שהוא מוכן להגיע לטיפול, זה נכון גם עם קהילה, זה לוקח זמן ואנחנו לא יכולים, כשאין וודאות תקציבית- - -
אלי אלאלוף: אבל זה תהליך אישי, לא תהליך מנהלי.
<יונתן שושן: לא לא, אני מסביר רק שניה אם אני אוכל לסיים את הנקודה- - -
אלי אלאלוף: אוקיי, בוא- - -
<יונתן שושן: גם תהליך קהילתי לוקח זמן עד שעושים את התהליכים האלה ואנחנו לא יכולים לבנות תכניות ארוכות טווח, רבות שונות, כשאין וודאות תקציבית כי זו החלטת ממשלה.
אלי אלאלוף: יש לי הצעה של זקן, לתכנן לטווח ארוך והכסף יבוא בהמשך.
אלי אלאלוף: אם אתה מחכה שיהיה לך אישור תקציבי ל-5 השנים הקרובות, אז אצלי אומרים: תחפש מי שיענה לך.
אלי אלאלוף: תתכנן לטווח ארוך, תעמידו את המערכת בפני עובדה שברגע שיהיה לה את הכסף, ויהיה לה, ההרגשה היא טובה היום במערכות הבריאות והחינוך והרווחה, גם בתחומים אחרים זה לא הכסף שהוא הבעיה, זה התכנון והתחזית של העשייה.
אלי אלאלוף: שמה זה חסר, כל אחד ייקח את בעיית התקציב כולל עובד הניקיון שאמור לאסוף את הנייר שנפל על הרצפה, תקחו אתם אחריות על תכנית העבודה ותשאירו למערכות שאמורות להתמודד עם התקציב – להתמודד עם התקציב.
אלי אלאלוף: אל תהפכו את זה, לשמוע את ראש המועצה או אתה זה אותו דבר – הוא לא מבין כלום בפסיכולוגיה, אתה מבין בפסיכולוגיה, הוא אמור להביא את הכסף ואתה תעבוד על הטיפול בילד או המשפחה או בקהילה.
אלי אלאלוף: תפרידו את זה, אני כל הזמן שומע שאנשים מודאגים מהתקציב, עזבו את התקציב למי שאחראי על התקציב, אתם אחראים על הדבר הכי יקר לכולנו – הטיפול באוכלוסייה.
אלי אלאלוף: תשקיעו בזה, תתכננו אם צריך תכנון שהוא לא ל-30 פגישות אלא ל-100?
אלי אלאלוף: תתכננו בהתאם.
אלי אלאלוף: האמינו לי, הבשורות הלא נעימות מגיעות מהר, הבשורות הטובות ייקח להן זמן.
<יונתן שושן: וודאי שאנחנו עושים את זה, הסיבה שיש 30 פגישות היא בגלל שאנחנו מאמינים שהמטרה של הטיפול היא להפחית סימפטומים ואנחנו עושים- - -, וודאי שאנחנו פועלים, אבל אנחנו מעלים לוועדה את הצורך של השטח בשקט שיווצר ברגע שתהיה וודאות של 5 שנים שמרכז החוסן לא תלוי בדבר כזה, זה יאפשר שקט לעבוד, זה יאפשר לשטח לעשות עבודה הרבה יותר טובה וזה יעזור מאד לטפל באוכלוסייה שזו המטרה של כולנו.
אלי אלאלוף: אז אני שוב חוזר ואומר לך, תפקידך לתכנן את הטיפול, תפקידך לדאוג שהטיפול יהיה אופטימלי ואפקטיבי, זה התפקיד שלך, שאר הבעיות תעביר לאחרים, שהם יתמודדו עם תפקידם, בשביל זה הם ראש מועצה, בשביל זה הם עובדי מדינה במשרד כזה או אחר, בשביל זה אנחנו פה כדי להגן על הטיפול באוכלוסייה.
אלי אלאלוף: זה תפקידנו, תתעסקו בטיפול, שלא כל אחד – אני מתחיל להרגיש שכל פסיכולוג צריך ללמוד קודם כל קורס תקציב, זו לא בעיה שלכם.
אלי אלאלוף: כולם אומרים שאתם עושים עבודה נפלאה, אף אחד לא העז לבוא ולהגיד: תסגרו, זה מיותר.
אלי אלאלוף: אני שומע דברים על המגזר הבדווי, לפני שדיברו על המגזר הבדווי בדרך כלל עשו ניתוח פסיכולוגי, תרבותי, לא יבואו – הם כולם יחשבו שרוצים אותם אהבלים, לא, עובדה.
אלי אלאלוף: התשובה היא: תביא שרות מקצועי למקום שלוקח בחשבון גם את הדרישות התרבותיות אז באמת יש ביקוש ויש ביקוש רב ואני בטוח שגם תהיה הצלחה בזה.
חיים ילין: מבחינת המבנה הארגוני צריך להבין את זה, מרכזי חוסן נמצאים תחת ראש המועצה או ראש העיר, ישירות בלי מחסומים באמצע, הם גם בסוף במצב חרום נותנים גם את ההוראה לפתוח את מרכז הדחק שצריך להגיע שם פסיכיאטר של משרד הבריאות, על זה אנחנו לא נדבר פה כי אם צריך לפתוח את זה אז יש לנו פגישה של עוד שעה וחבל.
אלי אלאלוף: לא, אין לנו זמן וזה לא הדיון.
אלי אלאלוף: ישראל, רצית להתערב בבקשה?
<ישראל בודיק: ישראל בודיק- - -
אלי אלאלוף: אתה בעל תפקיד מרכזי במערכת הזו.
<ישראל בודיק: מה שאני רוצה להגיד שזה בדיוק המקום שאנחנו נמצאים בו, בגדול ההתקשרות לגבי מרכז החוסן בחברה הבדווית היתה מול משרד החקלאות.
<ישראל בודיק: במסגרת החלטות הממשלה לגבי החברה הבדווית אנחנו לא היינו מעורבים בשלב הראשון וההתקשרות אמורה להסתיים, הקואליציה לטראומה פנתה אלינו ואנחנו ממש נמצאים איתם בתהליך עבודה לפני שבועיים הם הציגו לנו את כל התכניות, אנחנו הולכים לבדוק את כל התכניות, אכן ההתרשמות היא שנעשית פה עבודה בהקפים נרחבים ועבודה מקצועית וטובה.
<ישראל בודיק: צריך לבדוק אותה ברזולוציה שמתאימה לקונספט באופן עקרוני, שלחו לנו את כל התכניות, 2 מפקחות שלנו יצאו לשטח לבדוק אותם ואנחנו בקשר עם רחל ואנחנו עוד חודש, ביחד עם איריס פלורנטין שמנהלת את אגף השירותים החברתיים, נקיים ישיבה משותפת ואני מקווה שאנחנו הולכים לכיוון טוב.
<מעוז ביגון: שמי מעוז ביגון, אני מנכ"ל המועצה האזורית מטה בנימין.
<מעוז ביגון: אנחנו נמצאים עכשיו במהלך השבעה של נרצחים מנוה צוף, במסגרת המציאות הלא פשוטה הזו אנחנו מברכים על מרכז החוסן שהוקם בבנימין, בשיתוף פעולה ביחד עם בית אל ובית אריה.
<מעוז ביגון: החבר'ה של הקואליציה היו כבר בשבת, אנשי הטיפול, שאלתם פה על זמן תגובה – כמה זמן לוקח, כבר במוצאי שבת וגם היום וגם מחר אני מתאר לעצמי, נמצאים אנשי הטיפול, תומכים בהיבט האישי, בהיבט המשפחתי.
<מעוז ביגון: מבחינתנו כרשות בהיבט הקהילתי, כי מה שחבר הכנסת ילין אמר שזה עושה שמות בקהילה וכשאני אומר קהילה אני מדבר בקהילות, בישובים הסמוכים ובישובים הדומים להם באזורים אחרים ביהודה ושומרון, אנחנו מקבלים דרך השרות הפסיכולוגי ודרך גורמים נוספים שקיימים ברשות המון פניות.
<מעוז ביגון: כשאני אומר המון, אנחנו לא מדברים על 88, אלא אנחנו מדברים על מאות פניות להיקפי האוכלוסייה שקיימים אצלנו היום ואנחנו מברכים כמובן על היוזמה הברוכה הזאת של הקמת מרכז חוסן גם ביהודה ושומרון.
<מעוז ביגון: לצערנו אנחנו למודי ניסיון בדברים האלה, אבל כדי שהדברים יוקמו כמו שצריך אז הלכנו ללמוד, והתארחנו במרכז החוסן באשכול שנה שעברה, הלכנו ללמוד את המודל לפני זה ואנחנו בשלבים הסופיים של ההקמה אצלנו, של מרכז החוסן.
<מעוז ביגון: אני גם רוצה לברך את השותפים הנוספים, מעבר לזה שחבר הכנסת ילין לקח את זה כבייבי ומשימה אישית שלו, אנחנו מברכים על כך מאד, אז יש את משרד הבריאות, משרד הרווחה ומשרד החינוך וביטוח לאומי וכו', כל השותפים, אני חושב שמודל עבודה משותף הוא המודל הנכון, זה קיים גם בתכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון וזה לא דבר שהוא תדיר במשרדי הממשלה, הרבה פעמים משרדים אוהבים לשמור על המקום שלהם ואיפה הם נמצאים בתוך המקום הזה, אבל אנחנו אין לנו את הפריבילגיה להתעסק בדברים האלה של הורדת ידיים לפעמים בין משרדים, אלא להתעלות מעל הדבר הזה, במיוחד במקרי טראומה כאלה.
<מעוז ביגון: אני אתייחס לשתי נקודות שאני חושב שצריך לתת עליהן את הדעת, לפחות אצלנו ההיבט הקהילתי הוא לא בפוקוס של מרכז החוסן, לפי ההנחיה שקיבלנו מהקואליציה, אני חושב שזה מאד משמעותי במועצה אזורית, כשיש ישוב ועוד ישוב ועוד ישוב, חוסן קהילתי הוא מאד נצרך, לפחות אנחנו קיבלנו הנחיה שמדברים פה על ההיבט האישי, ההיבט המשפחתי ופחות מתייחסים להיבט הקהילתי, בטח מבחינת בעלי התפקידים, אם יש רכז קליני, יש מזכירה, יש מנהלת, הרכז הקהילתי שנותן את ההיבט היותר הוליסטי של הקהילה – הוא לא נמצא בתוך הלופ הזה ואני חושב שעל זה צריך לתת את הדעת.
<מעוז ביגון: אנחנו מרגישים את החוסר בזה.
<מעוז ביגון: הדבר הנוסף שצריך לתת עליו את הדעת הוא שכשיש אירוע טראומטי ביטחוני, אז יש גם אירועים טראומתיים אחרים ויש רצף בין כל הדברים האלו.
<מעוז ביגון: אנחנו בשבוע שעבר חווינו במטה בנימין את התאונה של שלושת בני המשפחה שנהרגו בצפון ונקברו בכפר אדומים אצלנו, מה זה עושה ואיך בדיוק, מה נקרא טראומה כזו ומה נקרא טראומה אחרת – ההיבט ההוליסטי שנותן מענה לטראומות כאלו ואחרות, אנחנו מפחדים, עוד לפני שנכנסנו לתהליך, - - -, מגורמים כאלו ואחרים אפילו אצלנו ברשות שלא מוגדר מה מרכז החוסן, מה אירועי טראומה אחרים, ואני חושב שהאחריות שלנו כשלטון מקומי ואולי גם דרך השלטון המרכזי, לתת מענה כללי לאירועי טראומה באשר הם ואיך אותו מרכז חוסן, כי ממילא המטפלים נמצאים שמה, המומחים לטראומה נמצאים שמה, אז עוד פעם יתחילו ויכוחים מה נמצא בתחום של מי.
<מעוז ביגון: הראיה חייבת להיות הרבה יותר מרכזית.
<מעוז ביגון: אז אני סיימתי ותודה.
אלי אלאלוף: לי יש בקשה, לגבי האירוע הנוראי שקרה בליל שבת אצלכם, אפשר לנייד כח אדם ממקומות אחרים?
אלי אלאלוף: עושים את זה?
<קריאה: כן, לגמרי.
<בלה בן גרשון: אנחנו עושים את זה, לגמרי, יש לנו שלוחות גם טיפוליות ומניידים את האנשים.
<קריאה: זה פרילנסרים שיודעים לעבוד בכל מקום, לכל דבר, בעת אירוע הטראומה והם עושים את זה מצוין.
חיים ילין: אני רוצה להגיד לכם שאני ממש מברך אתכם, אני טיפלתי בגוש קטיף.
חיים ילין: גוש קטיף, בכל פיגוע, לא טיפל בעצמו, אני אומר לכם שכקהילות הם התביישו לפתוח את זה כי הם מאד חזקים ויש להם שחפ"ץ אנושי.
חיים ילין: הם היו הולכים בימי שישי לכפר מימון, בלי שאף אחד ידע, לטפל בילדים ובמשפחה ואני באמת אני אומר את זה, כי בסופו של דבר טיפול של חוסן קהילתי הוא פתיחות גם, להבין שאין נפש שעומדת בפני אירועים כאלה, זה גדול עלינו בכמה רמות.