GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גדעון זעירא: שאלה שעלתה בזמן כתיבת המסמך ועשויה להיות רלוונטית לדיון היא מהו האופן המיטבי לעיצוב תכנית לאומית להתמודדות עם הזדקנות האוכלוסייה וכיצד ניתן לשמר אותה לאורך זמן ובעדיפות גבוהה בפעולות הממשלה, בהינתן אילוצים שונים דוגמת תקציב.
<גדעון זעירא: למען תיאום הציפיות, אין לנו תשובה על השאלה הזאת, אבל אנחנו מקווים שההיבטים והמרכיבים בתכניות שסקרנו יכולים להוות בסיס לדיון ובסיס למענה על השאלה בנוגע לישראל.
<גדעון זעירא: במבט-על על שלוש התכניות עולים כמה שלבים בבניית תכנית, אם כי לא כולם מופיעים בכל התכניות, אבני דרך שרלוונטיות אולי לגבי כל תכנית, אבל במיוחד בנושא מורכב כמו הזדקנות האוכלוסייה.
<גדעון זעירא: בדקות הקרובות אני אתייחס בעיקר לשני השלבים הראשונים בתהליכים מקדימים לכתיבת תכנית, לכתיבה עצמה ולהתייחסויות בשלב התכנון, ליישום, מעקב אחרי יישום והערכה, שאלה גם יכולים בבוא היום להביא לעדכון התכנית.
<גדעון זעירא: אני אציין שלא כל המרכיבים קיימים בכל התכנית, פירוט לגבי כל תכנית נמצא במסמך שלפניכם.
<גדעון זעירא: בכל התכניות יש הסתכלות רחבה על נושא ההזדקנות ויש הכרה שהוא כולל תחומים רבים וככזה הוא דורש מיפוי מקיף.
<גדעון זעירא: אחד הצעדים האפשריים הוא בחירת צוות או גוף מרכז.
<גדעון זעירא: אני אציין בתור דוגמה שבאירלנד הוקם צוות בין משרדי לפיתוח התכנית, שהיה גם בפיקוח ועדת הקבינט למדיניות חברתית.
<גדעון זעירא: בנוסף הוקמה קבוצה של נציגים מ-12 ארגונים לא ממשלתיים שמייצגים זקנים, להתייעלות התהליך.
<גדעון זעירא: כמו כן נערך תהליך של התייעצות ציבורית, גם בסינגפור וגם באירלנד, זה הוגדר התהליך המקיף ביותר שנערך אי פעם בין הממשלה לזקנים.
<גדעון זעירא: התהליך, רק לשם דוגמה, הוציא קול קורא להגשת מסמכים בנושא, מפגשים אזוריים, מפגשים של השר עם נציגים של זקנים ובסופו של דבר גם פורסם דוח לתהליך.
<גדעון זעירא: אמצעי נוסף הוא בחינת תכניות מהעולם ותכניות בינלאומיות ואיסוף מידע, נתונים סטטיסטיים ומחקרים.
<גדעון זעירא: כמו שאמרתי, גורמים רבים היו מעורבים בבניית התכנית, בהתאם להבנה שהנושא רחב ודורש שיתוף פעולה בין גורמים ממשלתיים ולא ממשלתיים.
<גדעון זעירא: מעניין לציין שבתכניות לא הוגדר גורם שאחראי על כתיבת התכנית, זה נושא שאולי כדאי לתת עליו את הדעת.
<גדעון זעירא: הגורמים שפרסמו את התכנית אולי עשויים לרמוז, זה היה בעיקר משרד הבריאות או שר הבריאות ויושב ראש ועדת השרים להזדקנות בסינגפור, משרד העבודה והרווחה בצ'כיה.
<גדעון זעירא: בתכניות מופו תחומים רבים ויש הבנה שהתכניות רחבות הרבה יותר מאשר העיסוק בתחום הבריאות.
<גדעון זעירא: אני לא אקריא את כל הרשימה, אבל יש עיסוק בנושא של ביטחון ובטיחות, תעסוקה, למידה לאורך כל החיים, השתלבות בפעילויות שונות של זקנים, סביבת הזקנים וגם מחקר.
<גדעון זעירא: בשקף הזה מובאת דוגמה למבנה אופרטיבי, במקרה הזה של התכנית של אירלנד.
<גדעון זעירא: החליטו לגשת לסוגיה באמצעות הגדרת ארבע מטרות על, הן הוגדרו בתור מטרות לאומיות, במקרה הזה הדוגמה היא לאפשר לאנשים להזדקן בכבוד ובביטחון.
<גדעון זעירא: מתחת למטרה הלאומית הוגדרו יעדי משנה, במקרה הזה מתן הכנסה ותמיכות ומופו תחומים שנדרשת בהם פעילות.
<גדעון זעירא: בתכנית הוגדר שעוד צריך לרדת עוד רמה למטה ולהגדיר צעדים לפעולה ולוחות זמנים, אבל אפשר לראות שנעשה פה מיפוי מקיף והגורם האחראי המוביל.
<גדעון זעירא: כך לגבי כל מטרה.
<גדעון זעירא: יש פה דוגמה לעוד יעד משנה.
<גדעון זעירא: תוכלו לראות למטה, לא מכיוון שהסוגיה הזו יותר חשובה מאחרות, אבל זו דוגמה, למשל, לתחום אחד שדורש פעילות ויש שלושה משרדים שונים שהוגדרו כגורם אחראי.
<גדעון זעירא: זו רק דוגמה לרזולוציה שירדו אליה בתכנית.
<גדעון זעירא: כאן יש דוגמה למבנה אופרטיבי של צ'כיה.
<גדעון זעירא: ראשית הם הגדירו תחומים, שמונה תחומים, מתחת לכל תחום הוגדר יעד אסטרטגי, מתחת ליעד אסטרטגי הוגדרו מטרות ספציפיות להשגת אותו יעד ומתחת צעד למימוש המטרה ולכל צעד הגורם האחראי, גורמים שיש לשתף איתם פעולה ושנת היעד למימוש.
<גדעון זעירא: אני אציין שמבחינת לוחות זמנים של כלל התכנית יש שוני בין התכניות.
<גדעון זעירא: בעוד באירלנד לא הוגדר לתכנית תוקף, בצ'כיה היא הוגדרה לחמש שנים, 2013 עד 2017, ובסינגפור היא הוגדרה לעשור ויש גם יעדים של בין עשור ל-15 שנים.
<גדעון זעירא: היבטים נוספים ומעקב אחר היישום.
<גדעון זעירא: אמצעים אפשריים לזה זה הגשת דוח תקופתי.
<גדעון זעירא: למשל בצ'כיה משרד העבודה והרווחה מרכז דוח ומגיש לממשלה דוח יישום שנתי.
<גדעון זעירא: כינוס פורומים מייעצים, שכולל נציגים של זקנים, ושלישית זה הקמת גוף ייעודי, זה נושא שעלה בתכנית של צ'כיה בתור נושא עתידי.
<גדעון זעירא: סוגיה נוספת זה הערכת התכנית ומחקר, הערכת יעילות התכנית וגם שינויים במצב האוכלוסייה לאורך הזמן, נושא שעשוי להביא לעדכון התכנית במידת הצורך.
<גדעון זעירא: והיבט אחרון להצגה זאת זה נושא התקציב.
<גדעון זעירא: בשלוש התכניות לא צוין תקציב ייעודי לתכנית.
<גדעון זעירא: לפחות באירלנד ובצ'כיה עולה העניין שהתכנית עוצבה במגבלות של תקציב.
<גדעון זעירא: בצ'כיה התכנית כוללת קריאה למשרדים לבקש תקציב במסגרת התקציב של כל משרד לשם מימוש האחריות של כל משרד ומשרד.
<גדעון זעירא: אבל צוין שבעתיד, כמו שאמרתי, יהיה צורך בהקמת גוף ייעודי שיהיה לו תקציב וכוח אדם משלו.
<גדעון זעירא: אני חוזר לשאלה שהצגתי קודם לכן ואת השאלה הזאת אפשר לפתח ולשרטט שני קצוות אפשריים לתהליך, האחד זה האם יש להגדיר ראשית מטרות וכיוונים רצויים ובהתאם להם לגבש תכנית אופרטיבית, והקצה השני זה האם יש למפות את הקיים, לבחון השלמה ופיתוח ולאגד את המכלול בתור תכנית לאומית.
<גדעון זעירא: כאמור אין בידינו לקבוע מה נכון וזאת שאלה שנתונה למקבלי ההחלטות וזה עניין שגם יכול להשתנות לפי ההקשר.
טלי פלוסקוב: תודה רבה שוב, גם לך, גדעון, אישית וגם למרכז המחקר והמידע של הכנסת.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין ואני מתנצלת שלא עשיתי את זה בהתחלה, שנמצא איתנו חבר הכנסת והשר לשעבר אברהם כץ עוז, תודה רבה לך שהגעת אלינו, זה חשוב מאוד, ואני יודעת עד כמה הנושא של אזרחים ותיקים בוער בדמך ואני מקווה מאוד שיהיה לנו הרבה שיתוף פעולה.
טלי פלוסקוב: והצטרפה אלינו גם חברת הכנסת נורית קורן.
טלי פלוסקוב: אני אבקש בשלב זה מפרופ' בריק לתת את ההתייחסות גם למה שהוא שמע ומה שהוא למד ממה שקורה במדינות האחרות וכמובן לחזור ארצה, מה קורה במדינת ישראל, איך אתה רואה את זה.
טלי פלוסקוב: אנחנו ביחד עבדנו על המסמך המקדים.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שזה הזמן להציג אותו ואחר כך כמובן אני אתן לאנשים להתייחס.
<יצחק בריק: ראשית אני רוצה לפתוח באמת בברכה לחברת הכנסת טלי פלוסקוב ולחברי הכנסת נחמן שי ואיציק שמולי שמובילים את המהלך היום בכנסת בכל הנושא של הזדקנות האוכלוסייה ובאתגרים שהתהליך הזה מציב לפני מדינת ישראל.
<יצחק בריק: נכון שממשלת ישראל כבר קיבלה החלטות קודמות בעניין מתן עדיפות לנושא הזקנה בצורה זו או אחרת, נכון שמשרדי הממשלה השונים עושים פעולות שונות וכן ארגונים וולונטריים וארגונים אחרים, אבל לצערנו הרב שני דברים לוקים בחסר, האחד זה היישום של הדברים הללו והשני זה הראייה הכוללנית, המקיפה, שרואה את הבעיה הזאת מכל היבטיה ומכל צדדיה.
<יצחק בריק: אז אני מקווה ואני מאמין, לכן אני גם פה, שמהכנסת אכן תצא הבשורה והיא תביא גם להחלטות הנדרשות כדי לבצע תכנית רב לאומית בתחום הזקנה במדינת ישראל.
<יצחק בריק: אני חושב שטוב שאנחנו לומדים גם ממדינות אחרות.
<יצחק בריק: אם אחרים המציאו את הגלגל אז למה שנמציא גלגל חדש.
<יצחק בריק: אני זוכר שלפני שנים אחדות, הייתי בסינגפור, ושגריר ישראל בסינגפור סיכם את הקשר בין ישראל לסינגפור במשפט אחד, הוא אמר שההתחלה הייתה שהנשיא הראשון של סינגפור, לי קוואן יו, בחר במדינת ישראל כמדינה הכי טובה שממנה הוא יכול ללמוד איך להקים מדינה, כלכלה, צבא וכן הלאה, השלב השני היה שסינגפור וישראל עשו joint inventors, השלב השלישי היה שישראל התחילה ללמוד מסינגפור.
<יצחק בריק: אז אנחנו כבר בשלב הזה ויש באמת מה ללמוד, אבל אני חושב שבעיקר דווקא מהתכנית של אירלנד יש לנו יותר מה ללמוד לצרכים שלנו ואני חושב שעשיתם עבודה מאוד טובה וחשובה שעוזרת לנו מאוד.
<יצחק בריק: הערה אולי מקדימה לכול, שאנחנו מדברים הרבה מאוד על זה שאנחנו בעיצומו של שינוי דמוגרפי משמעותי, אנחנו לא מדברים על זה שהשינוי הדמוגרפי הזה הוא לא רק כמותי.
<יצחק בריק: העובדה שהיום אנשים יכולים לחיות לאחר עולם העבודה שלהם כ-20 שנה, יש לזה משמעות, והעובדה שאנשים בגילים הללו היום, רובם הגדול, הם במצב פיזי וקוגניטיבי תקין לחלוטין, יש לזה משמעות, ולכן השינוי הזה מחייב גם שינוי בתפיסה ולא רק שינוי בתכניות ולא רק more of the same, אלא גישה חדשה.
<יצחק בריק: אני רוצה בדבריי לגעת במספר סוגיות שלפי דעתנו הן צריכות להוות חלק מהלבנים שמהן תיבנה תכנית האב הלאומית.
<יצחק בריק: אז כמו שכבר רמזתי קודם לנושא הזה, יש באוכלוסייה הזאת אנשים רבים שהם בעלי ידע וניסיון רב ופורשים לגמלאות בגיל צעיר, לדעתנו, 62-67, וכוחם במותנם והידע והניסיון העצום שהם מביאים לא מנוצל.
<יצחק בריק: אנחנו חושבים שזה הפסד למדינה ואחת השאלות שתכנית האב הלאומית צריכה לשאול את עצמה זה איך האוכלוסייה הזאת, כמו שאמרה חברת הכנסת פלוסקוב, הופכת לנכס ולא לנטל.
טלי פלוסקוב: זה אתה אמרת, זה ציטוט שלך.
טלי פלוסקוב: חשוב לציין.
<יצחק בריק: הנקודה השנייה, אנחנו עומדים בפני מערכת מפוצלת של שירותים לזקנים, הן ברמת המטה, רמת קביעת המדיניות, והן ברמת מתן השירותים ברמת השטח.
<יצחק בריק: התופעה הזאת גורמת לכך שמצד אחד הזקן ובני משפחתו צריכים להתרוצץ לכתובות שונות, למערכות שונות ולעמוד בפני דרישות שונות ומצד שני המערכת עצמה, כתוצאה מזה למעשה נמצאת בסיטואציה של כפילויות ובסיטואציה של בזבוז משאבים.
<יצחק בריק: הצורך הוא, אם כן, למצוא את הדרך הנכונה לאינטגרציה בין השירותים הן במערכת העליונה, ברובד המטה של קבלת ההחלטות, והן ברובד של מתן השירותים.
<יצחק בריק: הנקודה השלישית היא העניין של קיום בכבוד.
<יצחק בריק: היום אנחנו יודעים שרוב האנשים שיוצאים לגמלאות, הכנסתם הולכת ופוחתת, בכל המערכת, שלא לדבר על זה שישנה אוכלוסייה גדולה מאוד במדינת ישראל, למעלה מ-20%, שנמצאת מתחת לקו העוני.
<יצחק בריק: התופעה הזאת משני הכיוונים שלה, אחד מצד העוני, שאני חושב ואנחנו חושבים שאחד הדברים החשובים הוא למגר את העוני בקרב הזקנים ולצמצם אותו ככל האפשר, מדינת ישראל לא צריכה לסחוב על גבה מספר כזה גדול של אנשים זקנים עניים בסוף חייהם, במיוחד שחלק גדול מהם הם ניצולי שואה ועולים, וגם בנושא של שאר האוכלוסייה, שבעיית הפנסיה שלהם עד היום לא מצאה את פתרונה והעתיד הוא מדאיג.
<יצחק בריק: כל הנושא של מערכת הבריאות והסיעוד, אני רואה שיושב פה ד"ר שי בריל, שאני גם רואה שהוא הניח מסמך בפני הוועדה כאן, הוא הציג את דבריו כבר במועצה הלאומית לגריאטריה במשרד הבריאות.
<יצחק בריק: הוא הצביע שם על כך שמערכת הבריאות לפני כשל חמור ביותר ומחסור עצום של מחלקות בבתי חולים, של מערכות אשפוזיות סיעודיות, של מחסור בכוח אדם, של היקף בעיה, אני מניח שהוא יציג את הדברים, לא צריך להרחיב עליהם את הדיבור.
<יצחק בריק: בעיית הדיור, ישנם עשרות אלפי אנשים זקנים שעומדים וממתינים לדיור ציבורי מסובסד ואין להם פתרון.
<יצחק בריק: לא שאין עשייה, יושב פה מנכ"ל עמיגור שעושה רבות בעניין הזה של הדיור הציבורי למעוטי יכולת ולעולים, אבל אין די בכך כי עדיין אנחנו יודעים, לפי המידע שבידינו, שקרוב ל-20,000 איש - - -
טלי פלוסקוב: יותר מ-20,000 איש ממתינים לדיור ציבורי.
טלי פלוסקוב: אזרחים ותיקים וקשישים זה אותו דבר, יותר מ-20,000 ממתינים לדיור ציבורי במדינת ישראל.
<יצחק בריק: בעיה נוספת היא שלמרות שאנחנו התברכנו בפיתוח של מערכת שירותים לזקן, יפה, מכובדת, מהמתקדמות בעולם, עדיין הנטל העיקרי בטיפול בזקן הסיעודי, הזקן שזקוק לסיוע, הנטל העיקרי נופל על המשפחה והמשפחה והמטפלים העיקריים שעוסקים בטיפול בזקנים כורעים תחת העומס, גם מבחינה כלכלית, גם מבחינה נפשית, גם מבחינת משאבי הזמן שהם צריכים להקדיש לזה.
<יצחק בריק: מצד שני אין כל מערכות סיוע שיכולות לסייע למשפחות האלה, לא מבחינה כלכלית, יש מדינות שמסייעות מבחינה כלכלית, ולא מבחינת התמיכה הנפשית ולא מבחינות אחרות, והדבר הזה גם הוא מחייב פתרון.
<יצחק בריק: נקודה חשובה נוספת, העניין של הבדידות.
<יצחק בריק: אנחנו לא תמיד נותנים לנושא הזה את תשומת הלב הראויה.
<יצחק בריק: אחוז גבוה מאוד, בין 30% ל-40% מהזקנים סובלים מבדידות.
<יצחק בריק: אמנם זה לא רק תופעה של הזקנה, היא גם תופעה שמופיעה בגילאים אחרים, אבל אצל הזקנים זו תופעה קשה והכאב של הבדידות הוא לפעמים יותר קשה מאשר הכאב שבא כתוצאה מאיזה שהיא מחלה כזאת או אחרת.
<יצחק בריק: אני רוצה לומר עוד שתי נקודות, לפי דעתי חשובות, שגם הן צריכות התייחסות בתוך התכנית הלאומית.
<יצחק בריק: העניין של הטכנולוגיה, שהיום הוא יקבל כאן בכנסת טיפול גם מרתק וגם התייחסות עניינית חשובה.
<יצחק בריק: אנחנו חיים בעולם דיגיטלי, אנחנו בעולם משתנה, בעולם אלקטרוני, ויש לזה משמעות משתי בחינות, האחת, שהזקנים חייבים להשתלב בעולם הזה ולא ייתכן שיישארו מאחור.
<יצחק בריק: הדבר השני, שהטכנולוגיה ההולכת ומתפתחת חייבת גם להיות מכוונת לכיוון של העולם הזה ולאתגרים שדיברנו עליהם כדי לסייע ולפתור חלק מהבעיות.
<יצחק בריק: והנקודה האחרונה, עניין החינוך.
<יצחק בריק: אני חושב שאחת הבעיות שמלוות את תהליך ההזדקנות ואת הזקנה ואת הזקנים במדינת ישראל זה מעמדם, כבודם והיחס אליהם מצד החברה.
<יצחק בריק: כדי לשנות את זה צריך להתחיל במערכת החינוך מן היסוד, ללמד את הילדים בבית הספר היסודי מהי הזדקנות וללמד אותם יחס של כבוד והערכה לזקן.
<יצחק בריק: בזה אנחנו סקרנו את רוב הסוגיות, אמנם בהחלט באופן כללי ויכול להיות אפילו שטחי, אבל בקצרה, כדי לא להכביד על הזמן ואנחנו רוצים לשמוע את החברים בעיקר.
<יצחק בריק: חלק מהסוגיות האלה וכל אלה צריכים להיכנס לתוך תכנית אב לאומית שהשאלה של היישום היא נכונה והשאלה של התהליך, איך מגיעים לתכנית כזו, היא שאלה נכונה.
<יצחק בריק: העבודה שאתם עשיתם עוזרת לנו לחשוב גם על זה.
<יצחק בריק: הכשל של שלוש התכניות האלה הוא שהן לא מלוות בתקציב ואנחנו סבורים שתכנית אב לאומית לזקנה בישראל צריכה להיות מלווה ביעדים ברורים, בלוח זמנים ובתקציב וגורם מתאים שיעקוב אחרי היישום של התכנית הזאת.
טלי פלוסקוב: תודה רבה, פרופ' בריק.
טלי פלוסקוב: לפני שאני אמשיך לתת התייחסויות אני רק רוצה להגיד משפט אחד.
טלי פלוסקוב: אני אישית מאוד מאמינה במה שאנחנו עושים, אני חייבת להגיד לכם, יש הרבה אנשים שאמרו לי 'מה את לוקחת על עצמך?
טלי פלוסקוב: זה לא יביא לך דיבידנד פוליטי', זה משהו שאני לא יודעת מתי זה יהיה וכן הלאה, רבותיי, מישהו צריך כאן לבוא ולהתחיל את הדרך.
טלי פלוסקוב: אני רואה את כל אחד שיושב פה בחדר כשותף שלי, כי לבד, גם עם פרופ' בריק וגם עם כל המדענים של הכנסת, אנחנו לא נצליח.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים את כל משרדי הממשלה, אנחנו צריכים את כל הארגונים, אנחנו צריכים כמה שיותר חברי כנסת, אנחנו צריכים אתכם לדרך המשותפת.
טלי פלוסקוב: הדרך היא לא קלה, אני ראיתי לא מעט ספרים של תכניות אב, ומה?
טלי פלוסקוב: ספר, והוא נשאר על המדף.
טלי פלוסקוב: אני לא מתכוונת להשאיר את התכנית שלנו על המדף ואני רוצה שכל אחד מכם יאמין בזה ואני מצפה לשיתוף פעולה מקסימלי מצד כל משרדי הממשלה.
טלי פלוסקוב: ועכשיו אנחנו ממשיכים להתייחסויות.
טלי פלוסקוב: בוודאי חברי הכנסת קודם כל.
טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת נורית קורן.
נורית קורן: קודם כל ברוכים הבאים, אני שמחה שהשולחן מלא ויש נציגות לכולם ואני רוצה לברך את טלי פלוסקוב, את איציק שמולי ואת נחמן שי, שהם מקימי השדולה והם לקחו על עצמם את הנושא החשוב ביותר.
נורית קורן: אם אנחנו אומרים שאנחנו לא נגיע לשם, אנחנו עוד צעירים, אני זוכרת את הימים שחשבתי שבן אדם בגיל 50, הוא נראה לנו זקן, מבוגר, לא מגיעים לזה.
נורית קורן: היום ברוך ה' אנחנו רואים שהאוכלוסייה מגיעה לגיל 80 ו-90 ואפילו יותר - - -
טלי פלוסקוב: יש לנו יותר מ-3,000 איש מעל גיל 100, רבותיי.
טלי פלוסקוב: לידיעתכם.
נורית קורן: יש מישהו בגיל 113.
נורית קורן: אני חושבת שאם אנחנו עכשיו נחשוב על הדברים, וכמו שאת אומרת, שהתכנית לא תהיה תכנית מדף, אני שותפה שלך לנושא הזה, כי זה נושא חשוב ביותר.
נורית קורן: האוכלוסייה היום, כשאומרים לי, 'יש לך עוד זמן', לא, אין לי זמן, זה בצעדי ענק, אנחנו מתקרבים כולנו להיות אזרחים ותיקים ואני חושבת שהיום אנחנו צריכים דבר ראשון, כמו שאמר פרופ' בריק, לדאוג לבדידות, אתה צודק.
נורית קורן: למה הבדידות?
נורית קורן: כי הבדידות משפיעה על השאר, אם אתה בודד אתה לא תצא לעבודה, אם אתה בודד אתה לא תהיה בריא, אתה תהיה חולה, כי הכול משפיע ומתחיל מפה.
טלי פלוסקוב: יותר מזה, הבדידות הורגת.
נורית קורן: נכון, הכול ביחד, אם אתה חולה זה הורג.
נורית קורן: אנחנו היום בעידן שהילדים מתרחקים מאיתנו והעולם הגלובלי פתוח וכולם נוסעים בכל העולם ולכן זה מאוד חשוב.
נורית קורן: אני דווקא רוצה להתחבר יותר לנושא של הדיור הציבורי, ולמה הדיור הציבורי?
נורית קורן: כי אני רואה כאן את משרדי הממשלה שגם נותנים את הדיור הציבורי לא לוקחים בחשבון שאדם במצב סיעודי צריך להביא מטפל סיעודי.
נורית קורן: יש הוראות מצד אחד של משרד הכלכלה ומצד שני יש הוראות של משרד השיכון והן לא מתחברות ביחד והן לא נותנות מענה ואז קורה שאדם שצריך להעסיק את המטפל הסיעודי מפר את החוק כי הוא לא נותן למטפל סיעודי חדר.
נורית קורן: אז כאן, כמו שאמר פרופ' בריק, עוד פעם, כל המשרדים וכולם צריכים לבוא ביחד ויכול להיות שצריך להקים גם ועדה בין משרדית של כל המשרדים ביחד כדי שלא יקרה מצב שכל אחד עובד בצורה הפוכה.
נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שאני מניחה הצעת חוק, בעצם אנחנו דנים היום בהכנה לקריאה ראשונה בהצעת חוק שמדברת על הדיור המוגן ולמה דיור מוגן?
נורית קורן: כמו שטלי אומרת, גם לי אמרו, 'מה את מתעסקת עם הדיור המוגן?
נורית קורן: את מתעסקת עם העשירון העליון של המדינה ורווח פוליטי לא יוצא מזה', אז גם אני וגם טלי, אנחנו באמת חברות כנסת חדשות בקדנציה הזאת, אבל נמרצות ביותר, אנחנו מוצאות עוולות ואנחנו פשוט מתבייתות על זה.
נורית קורן: אני רוצה לומר לכם, אני נלחמתי קרוב לשנתיים בכל היזמים של הבתים של הדיור המוגן.
טלי פלוסקוב: יש לנו היום דיון בנושא הזה גם בוועדה הזו.
נורית קורן: כי אסור שהם יחשבו שאזרחים ותיקים הם טרף קל ואפשר לעבוד עליהם.
נורית קורן: אנחנו רוצים שברגע שבאים ונותנים כסף ליזמים, שיהיו בטוחות ושלא יקרה מצב של חדלות פירעון ולא יהיה לאזרחים ותיקים מה לעשות.
נורית קורן: זה יידון בשעה רבע לאחת.
נורית קורן: ובאמת הדבר החשוב ביותר זה לתמוך ולתמוך ולתמוך באזרחים ותיקים ולהעלות את כולם מקו העוני.
נורית קורן: כאן צריך לצאת בקריאה לשר האוצר שעושה הרבה דברים מצוינים ולומר לו, אנחנו חתמנו לאיציק שמולי עכשיו על הגדלת קצבת זקנה, לקחת בחשבון את האנשים שאין להם פנסיה, אין להם שום דבר, לתת להם תקציב שאנחנו נוכל להעלות את הקצבה הזו.
נורית קורן: אז תודה רבה, אני מתנצלת, יש עוד דיונים בוועדות אחרות ואני צריכה לצאת.
טלי פלוסקוב: ככה זה יהיה, מי שרגיל להיות בכנסת יודע, חברי כנסת מתרוצצים בכל הוועדות כי יש הרבה דיונים חשובים כאן בבית.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן כמובן.
טלי פלוסקוב: אנחנו ננסה לעבור בין המשרדים ואני יודעת שיש כמה לא משרדים שרוצים לדבר אז אני אנסה לשלב את זה.
טלי פלוסקוב: המשרד הראשון שכן שלח התייחסות - - - אגב, אני רוצה להגיד לכם ששלחנו מכתבים לכל משרד ממשלתי לשלוח לנו התייחסויות לנושא של תכנית אב לאומית, ואני רוצה להגיד לכם, לצערי הרב לא כולם התייחסו וחבל מאוד.
טלי פלוסקוב: לכן אני כל הזמן משכנעת אתכם כאן, רבותיי, זו עבודה ביחד, ומי שאומר לכם שזה לא חשוב ומי שאומר לכם שזה לא אפשרי, אני אומרת לכם - אפשרי, אבל אתם צריכים להיות כאן יחד איתנו.
טלי פלוסקוב: אז מי שעוד לא שלח מוזמן עדיין לעשות את זה.
טלי פלוסקוב: המשרד הראשון שכן שלח את התייחסותו זה משרד השיכון ולכן אני אתן למשרד השיכון, לדוד אלקריף, אורה דואק, מישהו מכם.
טלי פלוסקוב: יש לכם גם מצגת קצרה, אני מבינה?
<אורה דואק: נכון.
<אורה דואק: משרד הבינוי והשיכון מנסה לקדם פתרונות ובמסגרת זו הוא חבר למיזם עם הסוכנות היהודית לייצר 2,650 יחידות, הוא מקדם בנייה של 2,650 יחידות דיור לקשישים זכאים באזורי ביקוש, ותיכף אנחנו נראה את זה במצגת, בעלות של מיליארד שקלים בפריסה של חמש שנים כשמשרד השיכון משתתף ב-530 מיליון שקלים.
<אורה דואק: אנחנו חושבים שזה ייצר לנו פתרונות ומענה לפחות לדרישה הדחופה - - -
טלי פלוסקוב: זה פרויקט משותף של משרד האוצר, משרד הבינוי והשיכון והסוכנות היהודית.
טלי פלוסקוב: מתחילת הקדנציה אני שומעת על הפרויקט הזה.
<אורה דואק: אבל הוא מתקדם ואנחנו עכשיו נראה - - -
טלי פלוסקוב: בביצוע של עמיגור ויובל - - -
<אורה דואק: נכון, והם עושים עבודה נפלאה ואני רוצה שאנחנו נראה איך הדברים מתקדמים בשטח.
טלי פלוסקוב: כן, בבקשה, מנכ"ל עמיגור.
<יובל פרנקל: קודם כל אני באמת שמח להיות פה ואני מוכרח לספר לחברי הוועדה, שאני שמח לראות אותם, שאת היושבת ראש אנחנו פוגשים לא פה בדרך כלל, אלא כשהיא אומרת ביקורים תכופים, היא כמעט כל שבוע מבקרת באחד הבתים ונפגשת עם האנשים.
<יובל פרנקל: יש לה גם מנהג, היא אומרת 'עכשיו, נצ'לניק, צא החוצה', כדי שאנשים ידברו יותר חופשי.
<יובל פרנקל: באמת גם כבוד לנו שנמצא פה פרופ' בריק, שהוא מורנו ורבנו בנושא הזה.
נחמן שי: כולם היו בניו.
<יובל פרנקל: ואנשים אחרים, חברי הכנסת, שמוליק מזרחי, יושב ראש הסתדרות הגמלאים, באמת חבורה מכובדת.
<יובל פרנקל: אז ממש לעניין, עוד פעם, שיהיה ברור, צריך הרבה יותר ממה שעושים.
<יובל פרנקל: אני רוצה שיהיה ברור, אנחנו מציגים דברים שעושים, זה לא אומר שזה מספיק, צריך עוד וצריך - - -
טלי פלוסקוב: איפה הפרויקט הבא?
טלי פלוסקוב: זו השאלה שאני אחר כך אגיד, זה בסדר.
<יובל פרנקל: בדיוק, צריך ללחוץ לעוד, אבל אני כאן מראה את מה שאנחנו עושים ואת מה שאנחנו אחראים.
<יובל פרנקל: אנחנו גמרנו לפני שנתיים עם משרד הקליטה הקמה של 200 יחידות דיור, אבל הזכירה נכון היושבת ראש, זו תכנית שמוביל משרד האוצר ומשרד השיכון עם הסוכנות היהודית ואנחנו כבר מתחילים.
<יובל פרנקל: הבית הראשון, שהוא לא דיבור, הוא בתל אביב, הוא 101 יחידות, אבל הוא יהיה 180 יחידות, כי אנחנו כבר עובדים על תוספת.
<יובל פרנקל: הונחה אבן הפינה, זה היה מאוד מרגש לראות את שר השיכון עם אמא שלו מניחים את אבן הפינה, עובדים שם.
<יובל פרנקל: מי שיעבור שם יראה שזה כבר יצא מהקרקע, זה 180 דירות שיקומו בלב תל אביב וישרתו את האוכלוסייה הזו, וכבר עושים את זה.
<יובל פרנקל: הפרויקט הבא הוא באשקלון.
<יובל פרנקל: באשקלון יש כבר היתר ל-337 יחידות, אבל אנחנו נגיע ל-470 יחידות ויש שם ביקוש שייקח את הביקוש של כל האזור.
<יובל פרנקל: אנחנו כבר במצב שקיבלנו היתר, יצא מכרז, בימים הקרובים המכרז כבר נפתח ואני מקווה שעד ראש השנה נתחיל בבנייה.
<יובל פרנקל: הפרויקט הבא הוא ברחובות, תוספת בשלב הראשון של 128 יחידות, עברנו את מינהל מקרקעי ישראל, רמ"י, ואנחנו לפני קבלת היתר.
<יובל פרנקל: גם רחובות היא עיר ביקוש גדול מאוד.
<יובל פרנקל: עוד 91 יחידות בתל אביב, גם כאן אנחנו בשלבים מאוד מתקדמים לקראת קבלת היתר.
<יובל פרנקל: כשאגיע לעיר אחרת אני אדבר על הבעיות.
<יובל פרנקל: באשדוד מדובר על תוספת של 220 יחידות דיור, זה בפני הוועדה המחוזית של באר שבע, שאחראית, היא עומדת לדון, מיד אחרי הדיון, אנחנו לא צופים התנגדויות כי זה כבר פורסם להתנגדויות עוד באשדוד ולא היו התנגדויות, אבל כל דבר צריך להריץ כל הזמן.
<יובל פרנקל: באר שבע, בניין נוסף של 112 יחידות דיור, שגם הוא, אם ירצה ה', אמור להתקבל היתר עד סוף השנה הזאת, מקסימום הרבעון הבא של שנה הבאה.
<יובל פרנקל: אני רוצה לעצור פה בהרצליה לחצי דקה.
<יובל פרנקל: במקום הזה קיים בית אחד של 120 יחידות ואנחנו רוצים להקים עוד 111 יחידות.
<יובל פרנקל: זה הרצליה פיתוח.
<יובל פרנקל: קו שני לאכדיה, למי שמכיר.
<יובל פרנקל: זה המקום הראשון - - -
<צפרא דוויק: אפשר לשריין מקום שם?
<יובל פרנקל: אני רוצה לומר לך, קודם כל בשמחה, כי אנחנו מאמינים שמותר שקשישים יגורו גם בהרצליה פיתוח, קשישים שזכאים לדיור ציבורי, אבל כאן נתקלנו בהתנגדות אדירה של השכנים שאספו כסף, לצערי הם גם גייסו את הדיירים הוותיקים בבית.
<יובל פרנקל: הלכנו לוועדה המחוזית, אני פה שמח וחשוב לראות את המעורבות של האוצר והשיכון, מנכ"ל משרד האוצר בהוראת השר הוציא מכתב לוועדה וביקש לתמוך בתכנית, מנכ"ל משרד השיכון בא לוועדה ותמך בתכנית וההתנגדויות נדחו.
<יובל פרנקל: אני מקווה, כי אני שומע שעוד אוספים כסף ללכת למשפטים, אבל בינתיים אנחנו מקדמים את העניין הזה.
<יובל פרנקל: זה מייצג משהו.
<יובל פרנקל: זה בולט בהרצליה, אבל זה קורה לנו בעוד מקומות.
<יובל פרנקל: יש התנגדויות של שכנים, שעוד פעם, אני לא מצליח להבין, ואני פשוט מדבר פה מדם לבי, אומרים לנו שתהיה כאן בעיית תחבורה, כשלאף קשיש אין מכונית.
<יובל פרנקל: מדובר על קשישים זכאי קצבת ביטוח לאומי.
טלי פלוסקוב: מקומות חניה, הם דואגים שלא יהיה?
<יובל פרנקל: על זה, תהיה בעיית תחבורה, כשמדובר באנשים שאין להם מכונית, הם מקבלים קצבת הבטחת הכנסה, שנבין במי אנחנו מדברים.
<יובל פרנקל: אבל אני שמח שהיה כאן מאבק ציבורי ואנחנו אחריו.
<יובל פרנקל: אבל יש גם מקומות אחרים, יש דרך אחרת, גם חבר הכנסת אלאלוף אמר לנו בוועדה הגדולה - - -וחשוב לנו הליווי, כי חשוב לנו שנקבל פה קו ירוק גם בתכנון.
<יובל פרנקל: יש דרך להתנגד בצורה פורמלית ויש דרך לשים את זה למטה, לשים את התכנית, את היית ראש עיר, את מכירה את זה, איך מזיזים תכנית למטה ולכן חשוב לנו שיעזרו לנו בסטטוטוריקה, איך הבית הזה ייראה והוא יקום.
טלי פלוסקוב: יובל, יש לי חדשות בשבילך, אני לא יודעת איך לשים למטה, אני יודעת איך לשים למעלה ופה אני מוכנה לעזור.
<יובל פרנקל: לא, אני צריך אותך.
<יובל פרנקל: אני צריך את הוועדה הזו, כמו נחמן שי ואחרים, שיעזרו לנו לשים את זה למעלה.
<יובל פרנקל: זה בית בלוד, בבת ים, בנתניה.
<יובל פרנקל: אני לא אלאה אתכם.
<יובל פרנקל: כל התכניות האלה מקודמות.
<יובל פרנקל: אנחנו אמורים לקבל, אם ירצה ה' והפקידות, כי יש תקציב, זה הדבר הכי נורא, יש תקציב, זאת אומרת אני לא יכול לבוא ולהגיד 'האוצר לא בסדר, משרד השיכון לא בסדר', יש תקציב.
טלי פלוסקוב: הבירוקרטיה עוצרת.
טלי פלוסקוב: איפה השלטון המקומי?
טלי פלוסקוב: פיני.
<יובל פרנקל: פיני הוא בן ברית לכל דבר.
טלי פלוסקוב: אני אבקש ממנו להתייחס גם לזה, איפה אני רואה את השלטון המקומי עוזר לנו בדבר הזה.
<יובל פרנקל: חשוב כאן, אני רוצה לומר לכם, אנחנו הקמנו בעבר, לאחרונה, שני בתים בקרית אונו וכפר סבא.
<יובל פרנקל: אני מוכרח לומר שהשלטון המקומי הלך איתנו, קיבלנו היתר תוך 8 חודשים ו-12 חודשים בהתאמה, כשעוד ראשי הערים צעקו שזה הרבה זמן.
<יובל פרנקל: את אותו דבר אנחנו צריכים להפעיל במקומות נוספים.
<יובל פרנקל: משפט אחרון.
<יובל פרנקל: פרופ' בריק העלה את עניין הבדידות.
<יובל פרנקל: מפה אני נוסע למגדל העמק, יש פרויקט שגם יזם המשרד עם איילים, שאנחנו גם משפצים דירות של קשישים, אבל באים כדי להישאר.
<יובל פרנקל: זה הפרויקט שהשר יזם סביב יום השואה, אחרי שמשפצים את הדירה הסטודנטים ימשיכו ללוות את הדיירים.
<יובל פרנקל: אנחנו התחלנו את זה בשדרות והפרויקט ממשיך עכשיו בצד החברתי, היום אנחנו נוסעים למגדל העמק.
<יובל פרנקל: עוד פעם, אני כבר מכין את עצמי במלוא גודלי להתקפות.
<יובל פרנקל: זה רחוק ממה שאנחנו צריכים, אבל יש פה לפחות איזה שהיא התחלה.
טלי פלוסקוב: קודם כל תודה ואני רוצה באמת להגיד לך תודה בשם כל אותם הקשישים ואזרחים ותיקים שנמצאים במסגרות של עמיגור.
טלי פלוסקוב: אני הייתי שם לא פעם ואני רואה את האנשים המאושרים, אני רואה את האנשים שמעריכים, הכול מצוין.
טלי פלוסקוב: יובל, המתקפה הבאה שלי היא לא אליך, אבל אני כבר שנתיים שומעת על 2,600 יחידות דיור.
טלי פלוסקוב: רבותיי, איפה התכנית הבאה?
טלי פלוסקוב: אנחנו מחכים שנסיים את זה ואז נתחיל בתכנית הבאה?
טלי פלוסקוב: הנה, אתה סיפרת כמה זמן לוקח הנושא של תכנון במדינה שלנו, אז כבר עכשיו - - - אני רוצה להזכיר לכם, יותר מ-20,000 אנשים ממתינים, התור מתקצר, אבל לא בגלל שאנשים מקבלים את הדיור, אלא בגלל שאנשים הולכים לעולמם, לצערי הרב, אני אומרת עכשיו משהו מאוד מאוד קשה, ולא לזה אנחנו נמתין.
טלי פלוסקוב: אנחנו נמתין לפתור את הבעיות.