GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: ראשית, בהתייחס לכמה דברים שנאמרו פה, אבל פני הכל אני אומרת שביום שלישי בעוד שבוע תתקיים כאן בכנסת פעם ראשונה אולם ירושלים, בנוכחות השר ליצמן וגם השר גלעד ארדן, השדולה למניעת אלימות נגד צוותים רפואיים, שלי ושל חבר הכנסת שמולי ויושב ראש הוועדה אלי אלאלוף ויושב ראש הכנסת.
מירב בן ארי: אז כל מי שנמצא כאן מוזמן.
מירב בן ארי: אני דיברתי גם עם חלק בטלפון, תבואו וכמובן חברי הכנסת.
מירב בן ארי: בכלל, הנושא הזה של אלימות נגד צוותים רפואיים זו התייחסות ראשונה של הכנסת לפחות בצורה של שדולה, לכן נשמח שתבואו.
מירב בן ארי: עכשיו אני אגיב בקצרה לעניין הזה.
מירב בן ארי: שני דברים.
מירב בן ארי: אחד, אני חושבת שצריך להתקדם.
מירב בן ארי: עוסקים פה אם להוריד את הפרסום, אם לשלוח אנשים לדואר.
מירב בן ארי: אנחנו כבר בשנת 2017, נושקים לשנת 2018.
מירב בן ארי: אפשר לפרסם, אפשר לעודד אנשים בצורה מכובדת לעבור קופה ואפשר לתת לאדם הסביר להחליט אם הוא נשאר או לא.
מירב בן ארי: איילת דיברה כאן על הרופא שלי.
מירב בן ארי: לי אישית יש ילדה קטנה, למען הגילוי הנאות אני בכללית, הכל בסדר, אני מרוצה ויש לי כל הזמן רופאים מתחלפים וזה בסדר, כי כל עוד הם רופאים טובים אין לי בעיה.
מירב בן ארי: מה שמשאיר אותי בקופה – אני מניחה שהרבה אזרחי ישראל – זה באמת השירות הטוב, החדשנות של הקופה, הזמינות, הנגישות.
מירב בן ארי: הרופא פתאום בלילה בסקייפ.
מירב בן ארי: דברים שאנחנו נחשפים אליהם, שהם לא קורים.
מירב בן ארי: ולכן אני אומרת בסוף, נכון שבן אדם יכול להתלבט, אבל בסוף הוא נשאר באמת באמת כי הוא מקבל שירות טוב.
מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד עוד משהו אחד על הליכי מעבר.
מירב בן ארי: אני לא לוקחת אותי כדוגמא.
מירב בן ארי: אני יכולה לגלוש באינטרנט, אני יכולה להזמין לי תור.
מירב בן ארי: אני תמיד לוקחת את אותה אישה שגרה לאו דווקא ביישוב הבדואי, תסלחו לי, אלא אפילו בשכונה ספציפית, אני לא אגיד, בנתניה או בשכונה ספציפית בהרצלייה ויעל מחייכת כי היינו שם וראינו את החברה אני והיא ביחד בעיניים ובטח גם אלי.
מירב בן ארי: אני מסתכלת על האנשים האלה, שהם קצת יותר.
מירב בן ארי: ואותה מוקדנית שמתקשרת ובסוג של ברוטאליות מעבירה אותה, עליה אני מסתכלת.
מירב בן ארי: לא עלי, שאני יכולה לנתק לה את הטלפון ולהגיד לה אל תתקשרי אלי, אלא עליה, שפתאום היא מתלבטת.
מירב בן ארי: ולכן אני חושב, אדוני השר, לא צריך עכשיו לבוא ולהתעסק האם נפרסם.
מירב בן ארי: צריך להתעסק בלעשות אכיפה ואיזה שהוא מוקד, שאני מניחה שאתה בטח מטפל בזה, איזה שהוא מוקד שבו אנשים, לפחות יהיה איזה שהוא סקר או פנייה של המשרד, לבדוק מול אותם אנשים האם אותו אדם שמתוך הסקר עבר.
מירב בן ארי: מהסקרים שיש פה, ראיתי את נייר העמדה של משרד הבריאות – האם הוא עבר באמת מרצון מלא והאם הוא מרוצה.
מירב בן ארי: ואם אנחנו נדע שיש כאן אנשים שעברו, כי בצורה ברוטאלית מסוימת הם עברו ובאופן מסוים הם לא מסוגלים לחזור לקופה שלהם, פה אנחנו צריכים לשים את הדגיש ופה צריכות להיות הסנקציות.
אלי אלאלוף: יש לך יותר זמן בשבילנו עכשיו.
קארין אלהרר: כן, הרבה יותר, נכון.
קארין אלהרר: אז קודם כל אני מנצלת את ההזדמנות שנמצאים כאן גם מכובדי השר ומכובדי המנכ"ל, ובנושא של קופות החולים אני לא אחזור על מה שנאמר.
קארין אלהרר: תחרות בריאה זה דבר מצוין.
קארין אלהרר: תחרות אגרסיבית, שגורמת למעברים של רופאים בצורה לא הגונה זה דבר רע מאד.
קארין אלהרר: אני רק רוצה רק רגע לעשות זום על נושא הטיפולים הפרא-רפואיים בקופות החולים ופועל יוצא גם המכונים להתפתחות הילד, שבעניין הזה גם קופות החולים הן מאד קריטיות וקרדינאליות לעניין הטיפולים הפרא-רפואיים.
קארין אלהרר: בדיונים שקיימנו בוועדה לביקורת המדינה בעניין הזה, אני נחשפתי לטענה ואני רוצה שזה יוצהר כאן לפרוטוקול, שהיא לא נכונה.
קארין אלהרר: שקופות החולים בפריפריה נותנות טופס 17 בעלות נמוכה יותר למכונים להתפתחות הילד.
קארין אלהרר: אם הדבר הזה אינו נכון, אני מבקשת שזה יוצהר כאן לפרוטוקול ואם הדבר נכון, אז זה חמור מאד.
קארין אלהרר: זה אומר את הדבר הברור מאליו שכל אחד צריך להבין אותו, שילדים בפריפריה מקבלים פחות ואני חושבת שזה דבר שאסור שיקרה.
קארין אלהרר: אני באמת חושבת שאסור שקופות החולים ומשרד הבריאות, שהוא הרגולטור בעניין הזה, יתנו לזה ילד.
קארין אלהרר: משרד הבריאות יודע, המכונים להתפתחות הילד הולכים ונסגרים.
קארין אלהרר: ילדים נפגעים.
קארין אלהרר: אי אפשר להרשות שהדבר הזה יקרה.
קארין אלהרר: התשובות שמקבלים הורים, הן תשובות שקופות החולים תדאגנה.
קארין אלהרר: כולם מבינים, גם קופות החולים מבינות, שיש קושי משמעותי בהשגת מטפלים פרא-רפואיים מכל מיני סיבות, חלקן אפשר לטפל, חלקן אי אפשר לטפל, לא בטווח הקצר.
קארין אלהרר: אני מבקשת בנושא הזה, זה גם עניין לתחרות בין קופות החולים.
קארין אלהרר: אני מאד מבקשת שהתחרות בין קופות החולים לא תהפוך גם לתחרות בין מרכז לפריפריה.
קארין אלהרר: אנשים שגרים בפריפריה לא יכולים לקבל פחות בעניין הזה ואני אשמח לקבל את התייחסות משרד הבריאות.
יעקב ליצמן: אני ביקשתי מהמנכ"ל שאנחנו נקיים דיון על זה.
יעקב ליצמן: המשרד שם את זה בדרישות תקציב 2019, אבל לאור מה שביקשת עכשיו, ביקשתי להקדים את זה.
מאיר כהן: אדוני, אני מבקש גם לבדוק אם אכן כל הקופות משלמות לרפואת חירום בלילות את אותו סכום והאם יש באותה קופה מוקד.
מאיר כהן: כלומר אני יודע שבמוקדים בפריפריה משלמים כך וכך שקלים ובמוקדים במרכז הארץ משלמים יותר, באותה קופה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לחזק את ההערה, הערה מאד מאד מרכזית, לגבי טופס 17, שניתן עבור ילדים למרכזים לגיל הרך ובפריפריה.
אלי אלאלוף: מותר לי להתגאות בזה שעשרות מרכזים לגיל הרך בפריפריה פיתחו יכולות אדירות, שזה אולי אחד הדברים היפים שיש לנו בפריפריה.
אלי אלאלוף: דימונה דוגמא, חצור דוגמא, קריית שמונה וכו'.
אלי אלאלוף: לא יכול להיות ש - - -
מאיר כהן: ותודה לקרן לגאסי.
אלי אלאלוף: אצלך, אבל אצלי זה קרן אחרת.
אלי אלאלוף: אבל העיקר שאנחנו בכיוון - - -
מאיר כהן: אצלנו זה לא הממשלה.
אלי אלאלוף: זה נכון, אבל לשמחתי עכשיו במועצה לגיל הרך אנחנו מתקנים.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, לא יכול להיות שבמקומות כאלה מנצלים את המצוקה של העובדים המקצועיים מאד ומשלמים להם פחות, מפני שאין להם ברירה.
אלי אלאלוף: ואתן הקופות יכולים לאזן בין המרכז, שכולו שפע, כולו יכולות, כולו אנשים.
אלי אלאלוף: כמה שתרצו תמצאו שם ושם כל מה שמבקש עובד, פסיכולוג ויועץ כזה או אחר מקבל, ובפריפריה, כי אין ברירה, הוא תקוע.
אלי אלאלוף: אני איש הפריפריה.
אלי אלאלוף: אני בקופת חולים רגילה.
אלי אלאלוף: חוץ מזה שעזב הרופא אחרי 30 שנה, באמת אנחנו יתומים - - -
<קריאה: אני מאמינה לך.
אלי אלאלוף: זה רק להגיד לכם חברה שלא יכול שתנצלו את המצוקה של הפריפריה.
אלי אלאלוף: אני פונה לכל מנכ"לי הקופות.
אלי אלאלוף: אני שמעתי אתכם היום אומרים דברים שמשמחים מאד, אבל תיקחו אחריות על כך והיום עוד יותר.
אלי אלאלוף: כי זה באמת נקודה מאד מרכזית ואם לא יאשרו לך, אני אאשר.
אלי אלאלוף: מאה אחוז צריך טיפול בזה ואני שמח שהשר נתן פה הוראה להתמודד עם זה.
אלי אלאלוף: ילד שמתחילים להציל אותו ב - - -
יעקב ליצמן: אני אסביר, הבעיה שקופות החולים לוקחות על - - -.
יעקב ליצמן: יכול להיות שאנחנו נשקול סכום - - -
אלי אלאלוף: אחיד לכולם.
אלי אלאלוף: אני בטוח שתמצא את הפתרון.
אלי אלאלוף: לפי התור שמי שנכנס מקבל.
אלי אלאלוף: זה כמו בקופת החולים.
יעל גרמן: תודה רבה אדוני יושב הראש.
יעל גרמן: אני רוצה לדבר על התחרות.
יעל גרמן: כמובן שאני מסכימה עם כל מילה של חברתי קארין.
יעל גרמן: אנחנו שתינו ביקשנו בפריפריה במרכז כזה וראינו באמת את המחסור המשווע וחסר הצדק.
יעל גרמן: אבל אני רוצה לדבר על התחרות ורוצה לומר את הדבר שכולם יודעים, שנשמת אפו של החוק – חוק בריאות ממלכתי – זה תחרות.
יעל גרמן: על כך נסמך החוק.
יעל גרמן: הוא נסמך על כך שתהיה תחרות בין הקופות ועל ידי כך הקופות תשתדלנה לטייב את השירות שלהן, לתת את השירות הטוב ביותר.
יעל גרמן: אבל אף אחד, ודאי המחוקק, לא העלה בדעתו שבדרך לתחרות יוצאו מיליונים של שקלים, שהיו יכולים וצריכים להיות מושקעים במובטח, במבוטחת, במבוטחים ובמבוטחות.
יעל גרמן: וזה מה שקורה בפועל.
יעל גרמן: ולכן אני חייבת לומר שהרעיון לפקח על השיווק ועל הסך הכל של הפרסום זה רעיון אדיר.
יעל גרמן: לא יכול להיות שהקופות באמת תוצאנה את סכומי העתק האלה במטרה להביא אליהן את המבוטחים, אבל אל לנו בדרך הטובה הזו, כמו שאומרים הדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות – אסור לנו שבדרך הזו אנחנו נגיע למצב שבו לא תהיה תחרות.
יעל גרמן: שבו אולי קופה מסוימת באמת תאלץ לסגור שעריה, מפני שהיא מאד מאד חלשה.
יעל גרמן: אז צריך לתת את הדעת גם על כך שקודם כל להשאיר את הקופות ואם אין מקום לכל הארבע, יכול להיות שיש מקום דרך אגב לאחד שתי קופות.
יעל גרמן: זה דבר שמדברים עליו כבר הרבה מאד זמן.
אלי אלאלוף: למה לא חמש?
יעל גרמן: לא, אז לא תהיה תחרות.
יעל גרמן: יכול להיות שיש מקום, דרך אגב מאד לא יאהבו את זה אנשי הכללית, אבל היה גם רעיון לפצל את הכללית.
יעל גרמן: גם זה רעיון.
יעל גרמן: אם יש לנו 50% כללית, 25% מכבי וכל השאר 15% ו - - -
עליזה לביא: גם את התאגיד יפצלו.
יעל גרמן: ואת כל השאר בין לאומית וכו', יכול להיות שזה - - -
יעקב ליצמן: אני גם מציע לפצל את הכנסת.
עליזה לביא: גברים ונשים.
עליזה לביא: נעשה את זה הכי טוב.
יעל גרמן: אני לא בעד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הכנסת מפוצלת, לא צריך לפצל אותה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: היא כבר מפוצלת.
יעל גרמן: אדוני יושב הראש, אני בכל זאת רוצה להמשיך ואני אקצר ואסכם.
אלי אלאלוף: לקצר בבקשה.
יעל גרמן: אני רוצה לומר שאסור לנו בשום פנים ואופן לפגוע בתחרות.
יעל גרמן: ישאלו אוקיי, אם לא נעשה שיווק ולא נעשה פרסום איך תהיה תחרות?
יעל גרמן: ויש לי הצעה, אדוני יושב הראש.
יעל גרמן: יש לי הצעה, שדרך אגב משרד הבריאות התחיל בה לפני מספר שנים.
יעל גרמן: כשאני הייתי במשרד אנחנו פיתחנו את האתר שבו ניתן להיכנס ולהשוות את השירותים שניתנים, זמני שירות וכו'.
יעל גרמן: אני לא יודעת מה קרה לאתר הזה.
יעל גרמן: אני לא יודעת אם הוא קיים.
יעל גרמן: על כל פנים צריך להשקיע הרבה מאד כסף כדי שכל אדם בצורה ידידותית, שיבין מה הוא רואה ויוכל לראות מה הוא מקבל בקופה הזו ומה הוא מקבל בקופה השנייה.
יעל גרמן: אני חושבת ששירות כזה לציבור, באמת ייתן לו את היכולת להבין אם הוא רוצה או לא רוצה לעבור.
יעל גרמן: בנוסף, אני מציעה כאן לפתוח הלפ-אדווייזר.
יעל גרמן: יש טריפ אדווייזר, בואו נפתח הלפ-אדווייזר.
יעל גרמן: יהיה אתר אחד שהוא בפיקוח של משרד הבריאות ויהיה עוד אתר, שאנחנו, המבוטחות והמבוטחים נוכל להביע את חוות דעתנו.
יעל גרמן: ברגע שתהיה ביקורת, ברגע שבאמת מנהלי קופות החולים יראו שאנחנו מעורבים ונותנים ציונים, אני מבטיחה לכם שהשירות ישתפר.
אלי אלאלוף: יעקב אשר, אתה מרשה שאני אתן לעליזה ואתה תהיה אחרון?
אלי אלאלוף: יש לי דקה לכל אחד חברים, כי השר חייב לעזוב.
עליזה לביא: אז אני רוצה - - -
יעקב אשר: רגע, אבל אני אמרתי לא, רגע, סליחה.
אלי אלאלוף: יעקב בבקשה, אבל דקה.
יעקב אשר: אני אשתדל בדקה.
עליזה לביא: חשוב לי שהשר ישמע.
אלי אלאלוף: השר עוזב אותנו.
יעקב אשר: קודם כל נציג האוצר גם עזב.
יעקב אשר: אני התרגשתי מהדאגה לתחרות הפרועה.
יעקב אשר: הוא פה, אז זה בסדר, אבל הדאגה הזאת מגיעה גם והרבה מאד כמו שאמר חברת הכנסת אילן גילאון, כי משהו חסר בבסיס, אז ממילא כל הדברים האלה יכולים לקרות ומה שחסר בבסיס זה באמת הסתכלות תקציבית יותר נדיבה לעניין הזה.
יעקב אשר: אדוני יושב הראש, אני לא חושב שהפתרון לדברים האלה יהיו באיזה שהוא פלסטר כזה או הצעת חוק כזו או אחרת, כי על כל דבר, אתה יודע, כשמשנים משהו ואתה מגביל את זה לכך וכך, אז יודעים אחר כך להסתדר כולם עם העניין הזה.
יעקב אשר: לדעתי צריך פה איזו שהיא הסתכלות כוללת שאין לי את כל הפתרונות כמובן.
יעקב אשר: אין לי את הפתרון לעניין הזה, אבל זה משהו שצריך להיות הרבה יותר רחב, אבל הבסיס של הרגולציה צריך לבוא גם על חלק של פרמטרים.
יעקב אשר: אני חושב שצריך, אני לא יודע אם זה קיים, אבל צריך שמשרד הבריאות, המדינה, הממשלה, יקבעו פרמטרים לבחינה של קופות החולים ולקבוע אפילו מנגנוני תמרוץ כאלה ואחרים וכשאתה בודק בתוך זה, אז אתה בודק כמה קופות חולים משקיעות בפריפריה, כמה מחזיקים רופאים בפריפריה, כמה אתה מחזיק בדברים מהסוג הזה.
יעקב אשר: ברגע שאתה מסתכל בדבר הרחב הזה ויש גם תמרוץ לאותה קופה, שנגיד מצטיינת בדברים הללו תקבל שירותים נוספים סביב הרפואי.
יעקב אשר: הרי אמרו כל הזמן שמשתמשים בדברים נוספים כדי להביא אנשים, אבל אתה לא יכול לבחון אף פעם את האמת של הדבר הזה.
יעקב אשר: אם יש הסתכלות כוללת, אם יש איזה שהוא דירוג כולל שיש איתו גם את הבונוס וגם את הקונוס, אבל גם את הבונוס, אז יכול להיות; ואני לא ממליץ שאנחנו נלך על תיקון של חצי חוק פה וחצי חוק שם.
יעקב אשר: זה לא יפתור את הבעיה.
יעקב אשר: יש אמרה באידיש – מים זה כמו גנב.
יעקב אשר: כל מקום שאתה סותם בצד אחד, זה יעבור לצד שני.
יעקב אשר: חייבים איזו שהיא הסתכלות כוללת איך באמת ליצור את השוויוניות הזאת ואת ההשקעה הבסיסית שבה כל קופה, מההשקעה הבסיסית, תתחרה בשירות ובאיכות וכמה היא משקיעה ברופאים בפריפריות.
יעקב אשר: בדברים הללו.
יעקב אשר: זה כמו שאנחנו אוהבים במשרד החינוך לבדוק רק מי הכי מצטיינים במיצ"ב.
יעקב אשר: אני המלצתי ואני רוצה בהשאלה לכאן, לבדוק גם בתי ספר שמשקיעים הכי הרבה בילדים שיש להם יותר בעיות לימודיות בדברים האלה.
אלי אלאלוף: חברה, אמרתי, ביקשתי.
אלי אלאלוף: אל תנצלו את החולשות שלי.
יעקב אשר: קיבלת.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת דב חנין אתה תסיים, אתה האחרון.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת לביא, בבקשה.
עליזה לביא: תודה יושב הראש על הדיון החשוב הזה שהתחיל בעקבות הצעת חוק פרטית פוליטית.
אלי אלאלוף: לא, לא, לא, אני שוב מבקש.
עליזה לביא: שנייה, שנייה, אני לא - - -
מירב בן ארי: היא לא הייתה.
מירב בן ארי: לא מתייחסים להצעת החוק.
אילן גילאון: עליזה, תגידי לפי מקורות זרים.
עליזה לביא: מקורות זרים.
עליזה לביא: אני שמחה מאד אדוני על הדיון הזה.
עליזה לביא: אני לא אחזור על הדברים של החברים שלי, אבל אני רוצה לנצל את הדקה שיש לי לפנות אליכם אדוני השר ואדוני המנכ"ל.
עליזה לביא: ביום שישי האחרון הייתי עם בתי בחדר הלידה.
עליזה לביא: אני רוצה להזכיר לכם - - -
עליזה לביא: אני רוצה להזכיר לכם שבשבועיים האחרונים קופות החולים לא נותנות שירות, הן שולחות את הבנות שלנו, הנשים, לבתי החולים.
עליזה לביא: השלט הראשון שאנחנו מקבלות בבית החולים זה תדעי לך שאין לנו מקום בשבילך ואת תוך יומיים יוצאת החוצה.
עליזה לביא: זה השלט הראשון שאנחנו מקבלות.
עליזה לביא: ובחדר הלידה, אדוני, אחרי שעה, שעה של לידה, ביקשו מאיתנו לעבור למסדרון, משום שאין חדרי לידה.
עליזה לביא: אין חדרי לידה.
אלי אלאלוף: שנה טובה לבאר שבע.
אלי אלאלוף: איזה חדרי לידה יש שם.
יעל גרמן: גם שם אין מקום.
עליזה לביא: אדוני, יש צפיפות נוראית.
עליזה לביא: לא רק זה שהצפיפות היא נוראית - - -
מאיר כהן: תעברו לסורוקה.
עליזה לביא: כשאנחנו באים לדבר על התיקון של המערכת, זה בד בבד.
עליזה לביא: זה כמו שאנחנו יודעים על - - -
יעקב אשר: בפריפריה - - -
עליזה לביא: די, אני לא הפרעתי לך.
עליזה לביא: על אלפי סטודנטים שלנו, שנמצאים בחוץ, הכל פועל יוצא של מספר המיטות במדינת ישראל ואדוני, המערכת משוועת.
עליזה לביא: כשמדברים פה על קופות החולים שנעזרות בשירותי בתי החולים של מדינת ישראל ובטח במקום הבריא של ללדת ילדים ואנחנו מדברים על המקום הזה שאומר לך תשמעי מותק, אין לנו מקום בשבילך, תלדי, תעופי הביתה.
עליזה לביא: אז אדוני, אנחנו חייבים פה.
עליזה לביא: אי אפשר פלסטרים ותחרות, אבל תחרות על מה?
עליזה לביא: על איזה שירות?
עליזה לביא: והערה אחת על העניין הזה של כסף.
עליזה לביא: כולנו נמצאים באותה סירה והתרופות למשל, אדוני, של מחלת הסרטן, הביולוגיות שעולות 40,000 ו-50,000 שקלים בחודש, מי שיש לו כסף קונה אותן, מי שאין לו – נשאר בחוץ.
עליזה לביא: ובואו לא נהיה כולנו תמימים, כי ביופסיה קונים בכסף ומקבלים תור מוקדם יותר במערכת ואנחנו יודעים ומכירים ומקבלים על זה הרבה מאד פניות ציבור.
אלי אלאלוף: טוב, אני מציע שלא.
אלי אלאלוף: באמת, תכבדו גם את המעמד.
אלי אלאלוף: אנחנו התכנסנו - - -
עליזה לביא: אדוני, זה בעיה.
עליזה לביא: אני יודעת כמה הנושאים האלה חשובים לך.
אלי אלאלוף: אני יודע שזה בעיה, אבל את רוצה עוד - - -
יעקב ליצמן: זה היה מתאים יותר אתמול למשל מהיום.
אלי אלאלוף: בקשה, חבר הכנסת דב חנין, אחרון הדוברים.
דב חנין: תודה אדוני, בדקה אחת.
דב חנין: התחרות הוצגה לנו ככלי לקדם את מערכת הבריאות.
דב חנין: היוצרות התהפכו.
דב חנין: היום יש לנו מערכת בריאות שמכוונת לקדם את התחרות ואת ההיפוך הזה אנחנו חייבים לחסל.
דב חנין: אני חושב שכל פיקוח ובקרה שתכניס את המערכת הזאת לסדר, היא מבורכת, היא דרושה והיא אפילו דחופה.
דב חנין: עוד חצי דקה, אדוני יושב הראש.
דב חנין: אני מנצל כל הזדמנות כשאני פוגש את השר ואת המנכ"ל, לעניין כמו קאטו הזקן.
דב חנין: נושא הביטוח הסיעודי.
אלי אלאלוף: איזה זקן?
דב חנין: הסנטור ברומא, שאמר שצריך להרוס את קרטגו.
יעקב ליצמן: הוא היה גר בקטוביץ?
דב חנין: הוא היה בקטוביץ, כן.
דב חנין: אדוני השר, כמו בכל שבוע בכנסת אני חוזר ופונה אליך.
דב חנין: אני יודע שאתה בעניין.
דב חנין: אני בא לתמוך במאבק שלך.
דב חנין: חייבים להכניס את הביטוח הסיעודי לסל הבריאות הממלכתי.
דב חנין: דב, דב, יש התקדמות - - -
דב חנין: היום יש את הכותרת הזאת בידיעות, אדוני יושב הראש.
יעקב ליצמן: ראיתי.
יעקב ליצמן: תאמין לי שראיתי.
יעקב ליצמן: הוא אפילו לא הזכיר במילה אחת שאני יוזם את זה, אבל לא משנה.
דב חנין: אז בסדר, אם אתה תעביר את זה אז זה יהיה גם בכותרת.
יעקב ליצמן: תן לי מילה אחת.
יעקב ליצמן: הוא כותב את זה כי הוא יודע שיש התקדמות רצינית היום עם שר האוצר בנושא הסיעוד.
יעקב ליצמן: זה לא הזמן עדיין לפרט.
יעקב ליצמן: יש התקדמות.
יעקב ליצמן: אני מקווה שזה יהיה - - -
דב חנין: אנחנו מחכים לבשורה הזאת.
אלי אלאלוף: אז ברשותכם, אני אסכם.
אלי אלאלוף: אתה רוצה לסכם, אדוני השר?
אלי אלאלוף: אלף אני באמת רוצה להודות לכולם על הדיון, גם על רמתו וגם על האווירה.
אלי אלאלוף: כולנו הבנו שהיו נקודות לא נעימות במערכת וכולנו רוצים לתקן ושזה לא יחזור; אבל ברור שכולנו חייבים להמשיך ולעשות חשבון נפש כדי לתקן את הדברים שדרושים תיקון.
אלי אלאלוף: יש פה תפקיד מאד מרכזי באמת לשר ולמשרד שלו ולמנכ"ל כמובן, כדי להביא את המערכת לתקן את עצמה בצורה מתמדת.
אלי אלאלוף: המערכת הזאת, שנוגעת לכל אזרחי המדינה יום יום, היא חייבת להיות תחת השגחה מתמדת ופיקוח מתמיד, ברגולציה חכמה, אבל גם הגינות בינינו לבין האזרח.
אלי אלאלוף: אנחנו פה כדי לשרת דבר אחד, את הבריאות של כל אחד מאיתנו ושל אלה שלא יכולים להתבטא.
אלי אלאלוף: אם ניקח בחשבון את הדברים שנאמרו, כולנו בצורה זו או אחרת רצינו להבליט את מטרת מערכת הבריאות: לשרת את האזרח.
אלי אלאלוף: כל השאר זה טכניקות כאלה ואחרות, וכשמתמקדים באזרח, תאמינו לי, הרבה דברים נופלים בדרך.
אלי אלאלוף: הרבה דברים שגם קשורים לאגו.
אלי אלאלוף: אני לא מתבייש להגיד ואגו זה לא רק עניין אישי.
אלי אלאלוף: אגו זה גם עניין של מערכות עם אגו יותר מדי מפותח.
אלי אלאלוף: תחזירו את ההתמקדות לאזרח ותראו כמה דברים טובים יותר יהיו.
אלי אלאלוף: המערכת זקוקה גם לחמלה, אמרת את זה, רן, אני מסכים איתך.
אלי אלאלוף: גם אם יש לה, אין סוף לחמלה.
אלי אלאלוף: לעומק של החמלה.
אלי אלאלוף: תדעו, אם תרצו או לא תרצו, תמיד הפריפריה תהיה בזה, בתחומים של הבריאות.
אלי אלאלוף: אפשר להוביל כבישים, רכבות וזה, תמיד הפריפריה תקבל פחות מהמרכז.
אלי אלאלוף: אז מספיק לפנק את המרכז.
אלי אלאלוף: באמת, אף אחד לא יבוא אליכם בטענות על המרכז.
אלי אלאלוף: המרכז יודע להסתדר לבד.
אלי אלאלוף: יש לו מערכת כלכלית עצמאית, אבל המערכת הממומנת, המשולבת על ידי המדינה, היא בעיקר כדי לעזור למי שחלש ביותר בתוכנו.
אלי אלאלוף: תרצו או לא תרצו, לשירותי הבריאות יש שתי מהיריות.
אלי אלאלוף: המהירות לעשירים והמהירות לפריפריה החלשה כלכלית.
אלי אלאלוף: אז תיקחו את זה בחשבון ותעשו את החשבון ואני אומר לכם, אני רוצה להודות למישהו אחד פה, שביקש פגישה אישית, זה מנכ"ל קופת חולים לאומית, שהוא הזעיק אותי.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לך.
אלי אלאלוף: אני לא הכרתי אותו לפני הפגישה ומאז אני רוצה להמשיך ולהתייעץ איתו.
אלי אלאלוף: לפעמים החלש ביותר מראה לנו את הדברים שחייבים תיקון.
אלי אלאלוף: זה לא בושה לשמוע אחד את השני, בלי ביקורת אחד על השני.
אלי אלאלוף: תודה לשר.
אלי אלאלוף: תודה למנכ"ל.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: היום ה-6 לנובמבר 2017, י"ז בחשון התשע"ח, והשעה היא 13:10.
אלי אלאלוף: אנחנו דנים בהצעת חוק העיסוק באופטומטריה (תיקון - חובת מסירת תוצאות בדיקת ראייה ומרשם), של חברי הכנסת: יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב.
אלי אלאלוף: זו לא הצעה סיעתית, זה חצי סיעה בלבד.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת יעקב אשר, תציג לנו בבקשה.
: אדוני, תחילה אומר את מהות החוק, לפחות מה שאני רציתי והתכוונתי.
: בינתיים עברו עליו עם מכבש התיקונים למיניהם.
: אבל הרעיון שאני רציתי בהצעת החוק הזו הוא לקחת את המצב הקיים אבל לשפר אותו בחלק אחד.
: אדם שמגיע לבית עסק של אופטומטריה והוא רוצה לקנות משקפיים או להיבדק בשביל לקנות משקפיים וכו', שיקבל את אותו מרשם של המספר שהוא צריך לראייה שלו ושיהיה בידיו.
: וזאת למה?
: מסיבה אחת מאוד פשוטה או הרבה סיבות: אדם נמצא בטיול באיזשהו מקום ואבדו לו המשקפיים והוא רוצה לעשות מיד את המשקפיים בכל מקום שהוא נמצא כי אחרת הוא ממש מוגבל בראייתו, או מהרבה סיבות של נוחות של האזרח.
: אותו אזרח שבא ושילם על הבדיקה או שילם עליה בקניית המשקפיים – הרי מה שמקובל היום בחנויות זה שכשאתה בא ובוחר את המסגרת, ואז נותנים לך להיבדק.
: אם אתה רוצה רק בדיקה לבד אז יש תעריף כזה או אחר שלוקחים או לא לוקחים.
: אני לא נכנס לזה, אני נכנס רק לדבר אחד.
: בסופו של דבר, בדקו לי את העיניים.
: שילמתי על זה בצורה כזו או בצורה אחרת, שיהיה אצלי המרשם ביד כדי שאני אוכל להשתמש בזה כשאני צריך את זה, ולפעמים צריך את זה באופן דחוף.
: הצעת החוק שלי היתה קצת יותר רחבה, ובסופו של דבר כרגע נמצאת הצעת החוק בצורה הזו שהיא נמצאת.
: אדוני היושב-ראש, ואולי כן היה צריך לבדוק את העניין הזה, חסר לי פה בהצעת החוק שנמצאת כרגע הנושא של העיצום שיהיה על אותו אחד שלא יעשה את זה.
: מאחר ויש בעיה, וזה מה שהוסבר לי על ידי משרד הבריאות ועל ידי אנשים שמטפלים בדבר שמאחר והנושא הזה של אופטיקה הוא לא דבר שמופיע, אין לו מעמד מבחינתם, מבחינת פיקוח על הדברים הללו, ואני מנסה לייצג אתכם, ולכן זה חל על האופטומטריסט.
: זאת אומרת, מי שיכול לעשות בדיקה הוא רק אופטומטריסט, אדם שיש לו חנות משקפים לא יכול לעשות בדיקת ראייה רק בגלל שהוא פתח עסק של משקפיים, אז ממילא האופטומטריסט שעובד או כעצמאי או בתוך רשת או בתוך חנות יהיה מחויב בדברים האלה.
: חסר לי בהצעת החוק הזו הנושא של העיצום שאולי כדאי לדבר עליו בשנייה.
: וגם כדי שהדברים יהיו ברורים יותר, כרגע הצעת החוק מדברת, וברשותך אם אקריא את זה כי זה שלוש שורות - - -
אלי אלאלוף: זה לא תפקידך, זה תפקיד היועצת המשפטית.
: זה לא תפקידי.
: אני כבר מראש אומר, ואני מבקש אולי לא לדחות את זה כרגע בדיון עכשיו.
: אבל שזה ייכנס אולי בצורה כזו או אחרת לקראת הדיונים בקריאה שנייה ושלישית, להוסיף: אופטומטריסט עצמאי או המועסק בחנות או ברשת אופטיקה.
: אני לא נכנס לרשת ולזה, אני רק אומר שהאופטומטריסט הוא אופטומטריסט בין אם הוא קם - - -.
: זה גם משמעת החוק.
: אבל למה זה חשוב שזה יופיע כאן?
: כי אותו אופטומטריסט שהתקבל לעבודה בסופו של יום - - -
<יעל סלנט: אופטומטריסט הוא אופטומטריסט לפי החוק.
<יעל סלנט: זה ברור שלא משנה איפה הוא עובד ולא משנה תחת איזה מטרייה.
<יעל סלנט: הוא מטפל גם לפי חוק זכויות החולה.
<יעל סלנט: אגב, גם ללא התיקון שעשינו הוא עדיין מטפל לפי חוק זכויות החולה ומי שמקבל את המרשם הוא עדיין מטופל לפי חוק זכויות החולה, וחלות כל ההוראות של חוק זכויות החולה.
<יעל סלנט: אני גם רוצה להבהיר את זה כדי יהיה ברור שאנחנו לא גורעים ממנו משהו, שההוראה הזו רק באה להוסיף על הוראות חוק זכויות החולה.
<יעל סלנט: היא כמובן לא באה לגרוע.
<יעל סלנט: לכן, התעודה של האופטומטריסט היא תעודה על זה שהוא מוסמך לעסוק באופטומטריה, וזה לא משנה תחת איזה מסגרת.
<יעל סלנט: הוא יכול להיות עצמאי, הוא יכול להיות מועסק ברשת, זה לא משנה.
: בדיוק, אז את ההבהרה הזו.
: אני אגיד לך למה זה חשוב.
: כי בסופו של יום יש רשת גדולה שמעסיקה ארבעה-חמישה אופטומטריסטים או מעסיקה אופטומטריסט.
: היום הרשתות לא נוהגות לתת את המרשמים, לא נוהגות.
: אותו אופטומטריסט נמצא תחת הבוס הגדול.
: הוא לא עובד כרגע באיזה קליניקה או בבית חולים או במקום שמחויב גם הוא לאותן תקנות.
: לכן, זה כמעט על החלק של דברי ההסבר, אבל זה יותר להבהיר את העניין.
: אופטומטריסט – או שהוא עצמאי או שהוא עובד ברשת או בחנות אופטיקה.
: מה הבעיה להוסיף את זה?
: אם זה היה שייך, אני הייתי שמח מאוד.
: אם לא, אני לא אעכב את החוק בגלל זה.
: אדוני, תודה רבה.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה שם ותפקיד.
<ישי פאליק: ד"ר ישי פאליק, מנהל מחלקת נהלים וסטנדרטים במינהל רפואה.
<ישי פאליק: אופטומטריסט, האופטימטראי, הוא עובד בריאות לפי החוקים שחלים עליהם.
<ישי פאליק: יש את חוק האופטומטריסטים והם מקבלים רישיון ממשרד הבריאות לעסוק.
<ישי פאליק: כפי שרופא כשהוא עובד בבית החולים, מחרתיים לא באים אליו ואומרים לו: תביא את הרשומה הרפואית של המטופל, אלא בית החולים שמעסיק אותו הוא צריך לתת.
<ישי פאליק: כאשר הרופא הוא רופא עצמאי, הוא עובד בחצריו, אז הוא צריך לשמור את זה.
<ישי פאליק: יש הוראות וכללים, כפי שנאמר: על פי כל דין.
<ישי פאליק: כל הדברים הללו נכונים.
<ישי פאליק: הצעת החוק מחדדת את זה שהם מחויבים לתת ושהרכוש הזה הוא רכוש המטופל.
<ישי פאליק: זו רשומה רפואית לכל דבר ועניין.
<ישי פאליק: אני חושב שזו הנקודה שבה היה חשוב שהצעת החוק הזו תגיע.
<ישי פאליק: כיוון שממילא אולי למי שרושם את המרשם או לבעל העסק שמעסיק את האופטימטראים, יש לו סיבה לא לתת את המרשם הזה שהיא יכולה להיות סיבה הגיונית, סיבה כלכלית.
: זה להפוך אותו ללקוח שבוי.
אלי אלאלוף: קודם כל, זה לא רק סיבה כלכלית.
אלי אלאלוף: הוא יכול להתחמק מאחריות.
<ישי פאליק: אני לא נכנס לסיבותיו.
<ישי פאליק: השורה התחתונה היא שזהו רכוש המטופל, זה הרשומה הרפואית שלו, ואנחנו מצדדים בכך שתהיה החובה על האופטומטריסט להעביר את זה לרשותו של המטופל.
אלי אלאלוף: יבוא אופטומטריסט ויגיד: הבוס שמשלם לי משכורת בסוף החודש לא רוצה שאני אתן לך.
<ישי פאליק: ברגע שהחוק חוק חל, החוק חל.
<ישי פאליק: לכן, נתייחס להצעתך לגבי העיצומים.
<ישי פאליק: אנחנו נגד עיצומים.
אלי אלאלוף: לא, תענה לי.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע.
אלי אלאלוף: אם אני עובד ברשת ובעל הרשת אומר: אל תיתן לו.
<ישי פאליק: אז בעל הרשת עובר על החוק.
<ישי פאליק: מה זאת אומרת?
<ישי פאליק: כמו שבית החולים או קופת החולים תגיד לרופא: אל תמסור למטופל את הרשומה הרפואית.
: לא, קופת חולים מחויבת בזה.
: פה הוצאתם אותם לגמרי.
<ישי פאליק: הפוך, אין כזו חיה.
<ישי פאליק: אני רופא בהכשרתי, אין כזו חיה.
אלי אלאלוף: אני בא לרופא המשפחתי שלו והוא יכול להגיד לי: אני לא אתן לך?
<ישי פאליק: אין כזו חיה.
<ישי פאליק: לא נכתבו בחוק עיצומים.
<ישי פאליק: הרשומה הרפואית היא רכושך.
<ישי פאליק: זה כמו שתשאיר אצלי את המכונית שלך בחניה ואני אגיד לך: אני לא נותן לך אותה.
<ישי פאליק: זה המכונית שלך, זה הרכוש שלך.
<ישי פאליק: הרשומה הרפואית היא רכושו של המטופל.
<ישי פאליק: כאשר מטופל בא להוציא, למשל, את הרשומה הרפואית הוא מקבל את מסמך את השחרור שלו.
<ישי פאליק: ברור, זה שלו.
<ישי פאליק: כשהוא הולך לרופא אנחנו צריכים להוציא להם את סיכום הביקור.
<ישי פאליק: אבל כל התיק הרפואי הוא תיקו של המטופל.
<ישי פאליק: כאשר המטופל רוצה להוציא אותו, לפעמים יש עלות כלכלית אם צריך להדפיס עוד דיסק, אם צריך להפעיל רשמת שתוציא את זה ולשכור אותה.
<ישי פאליק: אבל הרכוש, הרשומה הרפואית היא רשומה רפואית לכל דבר ועניין.
<ישי פאליק: כפי שאמרת, והיטבת להגיד, בסופו של יום, הרופא, למשל, כשהוא צריך לתת את הרשומה הרפואית אין כלפיו עיצומים שמוטלים בחוק – הפיזיותרפיסט.