GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת קאופמן: הנושא השני זה שצריך היום לדעת שיש מקרים שבהם למשל אדם יש לו זכות לקבל מתאונת עבודה, אבל אז לא תהיה לו זכות לקבל מקרן הפנסיה או שאם יהיה לו מנכות כללית, אז לא תהיה לו זכות לקבל ממקום אחר.
<ענת קאופמן: לכן הבחירה בין הזכויות, האפשרות לדעת – אני יכול לקבל מזה, אבל אם אני אהיה מוכר כנפגע איבה אז אני לא אהיה זכאי לקבל למשל מאובדן כושר עבודה, אז אני צריך לדעת מה באמת לעשות ואיך באמת להיכנס ועל מה להתעקש ועל מה לא להתעקש.
<ענת קאופמן: לכן מאד מאד חשוב, כפי ההצעה של אדוני, לשלב עורך דין בתוך ה - - -
אלי אלאלוף: לא באופן קבוע, אני רוצה להזכיר.
אלי אלאלוף: ההצעה שלנו היא להזדקק לשירותי ייעוץ משפטי אד-הוק, לפי המקרה.
אלי אלאלוף: זה לא חייב להיות במרכז הזה קבוע.
אלי אלאלוף: שנית, אני חוזר, לא לשכוח עם מי התחלנו.
אלי אלאלוף: זה לא מקום לתאונות עבודה, הדרכה על תאונות עבודה, שזה כל כך חשוב, אתם יודעים אפילו יותר ממני.
אלי אלאלוף: אנחנו מדברים כרגע על האוכלוסייה הענייה שאנחנו רוצים שתדע את הזכויות שלה ושיבדקו את המצב שלה ואיפה היא לא נהנית ממה שהיא אמורה לקבל.
<ענת קאופמן: נכון, אם היא צריכה לקבל מדור ממשרד השיכון, אז היא צריכה לדעת איך לפנות ולקבל את זה.
אלי אלאלוף: אבל זה כבר עניין של תפקידים של משרד השיכון, שהם צריכים אולי לכתוב כמו שאמרתי, מכתבים שהם מובנים לכל אחד.
אלי אלאלוף: אוקיי, אבל תודה רבה.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה גברת.
<שרה כהן: אני רק רוצה להוסיף את הצורך במתן באותו רגע שמהלך כזה מתקדם ולאפשר גם את הסיוע באמצעות שפות שונות.
<שרה כהן: אני חושבת שחלק מתוך האוכלוסייה, שהיום בהחלט נמצאת במצב של עוני וגם הדרה, יש ייצוג יתר מבין אוכלוסיית העולים, חלקם גם הזקנים, חלקם גם לא שולטים בשפות ואני חושבת שזה צריך להיות משהו שהוא מובנה בילד-אין בתוך הצעה כזאת, שהיא צריכה להיות - - -
מאיר כהן: ברוסית יש מענה, באמהרית יש מענה, בערבית אני מקווה שסיימו את התרגום.
מאיר כהן: סיימו במשרד?
<שרה כהן: עובדים על זה.
מאיר כהן: עובדים על זה כבר שלוש שנים.
<שרה כהן: נו, מה לעשות?
מאיר כהן: מה אתם מחכים, שיהיה כתוב על זה והדרה, לפני שתעבדו על זה?
<שרה כהן: אני רק - - -
מאיר כהן: או שאתם מחפשים את התרגום בערבית של הדרה.
<שרה כהן: יש לנו דרך אגב.
<שרה כהן: יצאו שלטים, תרגום של כל מה - - -
מאיר כהן: לא, לא, אני אומר את זה בהומור.
מאיר כהן: אתם עובדים בסדר גמור.
<שרה כהן: בכל אופן מה שאני רוצה לציין, שאם יוצא כזאת הצעה, שזה ייכנס באופן סדור גם להצעה עצמה.
מאיר כהן: כן, כן, את צודקת.
אלי אלאלוף: אני מבין שאם זאת ההערה, השאר מקובל עליכם.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, מירי.
<מירי אנדבלד: מירי אנדבלד מביטוח לאומי.
<מירי אנדבלד: יש לי רק שאלה.
<מירי אנדבלד: אני חושבת שזו יוזמה מאד ברוכה וחשובה.
<מירי אנדבלד: השאלה איך יובטח שבאמת האוכלוסייה הענייה תקבל את השירות הזה ולא כלל האוכלוסייה.
<מירי אנדבלד: כל מי שרוצה למשל למצות את זכויותיו בתחום הנכות וכו', לא חייב להיות עני.
<יעל סלנט: יש בחוק עילות נזקקות.
<נטלי מופסיק: כן, כלומר מדובר בחוק שירותי הסעד, שהוא חוק של משרד הרווחה, שקובע מי נזקק לשירותי הרווחה.
<נטלי מופסיק: לרבות מי יהיה זכאי לשירותי מיצוי זכויות.
אלי אלאלוף: תציגי את עצמך לטובת הפרוטוקול.
<נטלי מופסיק: נטלי מופסיק, עורכת דין, הלשכה המשפטית של משרד הרווחה.
<נטלי מופסיק: אני שוב אומר, זה תיקון וזה גם קצת מתייחס לדברים שלך.
<נטלי מופסיק: זה תיקון לחוק שירותי הסעד, שהוא חוק שבעצם קובע נזקקות לשירותי רווחה.
<נטלי מופסיק: רק מי שמוגדר כנזקק לשירותי רווחה בהתאם לקריטריונים הקיימים וגם בהתאם לקריטריון שפה צריך לדון אם זה יהיה עוני או עוני והדרה, כשעמדתנו הוסברה על ידי הגורם המקצועי.
<נטלי מופסיק: רק מי שיהיה זכאי לשירות, יוכר כנזקק לשירותי רווחה, גם יהיה ממילא זכאי למיצוי זכויות.
<מירי אנדבלד: זאת אומרת שהוא יהיה חייב לעבור דרך לשכות הרווחה.
<נטלי מופסיק: ברור.
<נטלי מופסיק: תראי, כל הסיפור הזה של מיצוי זכויות בחוק הזה הוא דרך שירותי הרווחה.
<מירי אנדבלד: כי מרבית העניים לא שייכים לשירותי הרווחה.
<נטלי מופסיק: זו גם העמדה שלנו, לכן אנחנו חושבים שההגדרה צריכה להיות עוני והדרה חברתית, כשבהקשר הזה גם קשה להתעלם מהסיפור התקציבי.
מאיר כהן: אגב, גברתי, הגברת מהביטוח הלאומי, הנתון שלך הוא לא נכון.
<מירי אנדבלד: איזה?
מאיר כהן: שרוב העניים לא נמצאים בשירותי הרווחה.
מאיר כהן: אגב, יש היום יותר ויותר מודעות.
מאיר כהן: פעם התביישו באמת ללכת.
מאיר כהן: היום מגיעים.
מאיר כהן: אין תשובות, אבל הם מגיעים.
<מירי אנדבלד: לא, זה לא עניין של בושה.
<מירי אנדבלד: בסדר, אבל שירותי רווחה זה דבר אחד ועוני זה דבר אחר.
<מירי אנדבלד: הרבה פעמים זה לא נפגש.
מאיר כהן: לא, אז את טועה.
מאיר כהן: את טועה.
<מירי אנדבלד: תראה, 2 מיליון עניים ואני לא יודעת מה כמות האנשים שמגיעים לשירותי הרווחה.
<מירי אנדבלד: אני חושבת שזה מספרים אחרים לגמרי.
מאיר כהן: כן, אבל - - -
<נטלי מופסיק: אבל אולי יינתן לגורם המקצועי שלנו להסביר קצת מה זה הדרה חברתית, שנוכל קצת יותר למקד את הדיון.
ישראל אייכלר: אדוני יושב הראש, אני רוצה להבין משהו.
ישראל אייכלר: נדמה לי שדובר, הביטוח הלאומי היה פה בוועדה והם אמרו שהם מקימים מרכזים כאלה - - - בביטוח הלאומי - - -
אלי אלאלוף: יש את היד המכוונת.
אלי אלאלוף: יש שני מרכזים כאלה.
<קריאה: ארבעה מרכזים.
אלי אלאלוף: ארבעה?
<ענת קאופמן: אבל זה ספציפית ל - - -
אלי אלאלוף: אני בפעם האחרונה ששמעתי זה שניים.
אלי אלאלוף: אחד בקריית חיים ואחד בבאר שבע ובזה של באר שבע אפילו ביקרתי.
ישראל אייכלר: והייתה התחייבות בפניך שהם יקימו את זה בכל הארץ.
אלי אלאלוף: אני מציין עובדות שאני מכיר.
מאיר כהן: וכמה יש?
<ירונה שלום: יש לנו כרגע ארבעה.
<ירונה שלום: פתחנו עוד שניים, אחד בירושלים ואחד באזור המרכז.
<ירונה שלום: ואם יהיה צורך אנחנו נרחיב - - -
מאיר כהן: מה זה "אם יהיה צורך"?
אלי אלאלוף: יש צורך.
<ירונה שלום: הכל זה שאלה של ביקוש.
מאיר כהן: זה כמו שאמא שלי הייתה אומרת לי, כשתהיה רעב תאכל.
מאיר כהן: כל הזמן הייתי רעב.
<ירונה שלום: הלוואי שאמא שלי הייתה אומרת לי את זה.
<ירונה שלום: אבל זה רק לעניין הוועדות הרפואיות וחשוב להדגיש את זה.
מאיר כהן: ההערה שלך היא הכי - - -
<ענת קאופמן: יושב הראש אמר שמדובר במיצוי זכויות כללי אבל.
אלי אלאלוף: כן, זו בדיוק הבעיה.
אלי אלאלוף: אתם יודעים, עכשיו יש לנו גם המלצה בדו"ח שאני לא כל כך הסכמתי, אבל זה ועדת אלאלוף ביקשה.
אלי אלאלוף: בכל בית חולים שיהיה מרכז למיצוי זכויות בנושא הבריאות.
<נטע הבלין: אם יורשה לי להתייחס.
<נטע הבלין: נטע הבלין ממשרד הבריאות.
<נטע הבלין: נטע הבלין, מנהלת תחום מיצוי זכויות במשרד הבריאות.
<נטע הבלין: כן, בדיוק מתקשר לנקודה.
<נטע הבלין: משרד הבריאות מקים עכשיו מערך של כ-30 מרכזים למיצוי זכויות.
<נטע הבלין: מתחילים בפיילוט בשני מרכזים ש - - - בערך בהמשך 2017 ובשנתיים הקרובות ייפתחו מרכזים נוספים בבתי חולים ובקהילה.
<נטע הבלין: המרכזים האלה מסתכלים מתוך הפריזמה הרפואית של הבן אדם, מתוך מצבו הרפואי של הבן אדם ולכן הם לא מכוונים ספציפית לאנשים שחיים בעוני או לא, אבל הם כן ינגישו זכויות לכל המערכת.
<נטע הבלין: זאת אומרת לכל משרדי הממשלה, מהרשויות המקומיות, כל מה שנוגע לבן אדם מתוקף מצבו הרפואי.
<נטע הבלין: כל אחד יוכל לגשת אליהם והם גם יפנו באופן פרו-אקטיבי למטופלים שהוגדרו כאוכלוסיות במיקוד, שמגיעות להם הרבה זכויות ונמצא בהם תת מיצוי של הזכויות האלה.
מאיר כהן: אדוני, אנחנו ישבנו בביטוח הלאומי ותגידו לי אם זה יצא לפועל, אבל דיברנו על כך שאחיות במחלקות אונקולוגיות תהיינה אחיות למיצוי זכויות.
מאיר כהן: ממש בזה הרגע בן משפחה שלי עובר את הדבר הזה, שהוא נמצא בבית חולים והוא מחפש מה מגיע ואיך מקבלים.
מאיר כהן: אם הוא בקופה הזאת, כמה צריך לחכות לטופס 17 ולמי הוא צריך לפנות וזה מאד מאד קריטי.
מאיר כהן: אז אני זוכר שהיינו מוכנים לממן 30 אחיות במחלקות אונקולוגיות ברחבי הארץ, שתפקידן יהיה – סליחה, לא אחיות, עובדות סוציאליות, סליחה.
מאיר כהן: עובדות סוציאליות שתפקידן יהיה ללוות את המשפחות של החולים האונקולוגיים.
מאיר כהן: ילדים, מבוגרים, כי שם העסק הוא מאד מאד מורכב.
מאיר כהן: מאד מורכב.
מאיר כהן: זה לעבור ימים על גבי ימים רק בכדי להבין את הזכויות הראשוניות.
ישראל אייכלר: רגע, יש את זה או אין את זה?
<נחמה שפירא: זה בתחילת הדרך, אבל יש לנו כזה כבר בהרבה בתי חולים.
אלי אלאלוף: סליחה גברת, שם ותפקיד.
<נחמה שפירא: שמי נחמה שפירא, אני מנהלת אגף שירות לקוחות - - -
אלי אלאלוף: אני עובד אצלו.
אלי אלאלוף: אם לא, הוא לא ישלם.
<נחמה שפירא: נחמה שפירא, מנהלת אגף שירות לקוחות בביטוח הלאומי.
<נחמה שפירא: מעבר למה שנאמר כאן על התחום הרפואי, לביטוח לאומי יש בערך 80 מרכזי שירות בכל הארץ ושם ניתן שירות לא רק למי שמוגדר - - -
מאיר כהן: אל תיקחו אותנו לשם.
מאיר כהן: אנחנו מדברים על - - -
ישראל אייכלר: אנחנו שואלים מתוך - - -
מאיר כהן: אני עכשיו מדבר על-.
מאיר כהן: את יודעת מה, אולי באמת נחזור לנושא של העניים ואנחנו נעבוד עם הביטוח הלאומי, כי זה חשוב.
<נחמה שפירא: בסדר גמור.
אלי אלאלוף: רק שיהיה ברור, באמת, אני חוזר.
אלי אלאלוף: מי שיודע ומי שיש לו אמצעים, בדרך כלל לא עני.
אלי אלאלוף: רק שתדעו.
אלי אלאלוף: אז אל תיקחו אותנו ותפחידו אותנו.
אלי אלאלוף: בואו ננסה להתמודד עם האוכלוסייה הכי חלשה במערכת.
אלי אלאלוף: גם אם כלכלית יש לה גם את הכסף לפעמים, היא יכולה להיות ענייה בהתנהלותה ואלה זקוקים.
אלי אלאלוף: אמר את זה עכשיו מאיר כהן על קרובת משפחה.
אלי אלאלוף: אני גם ביקרתי בשבת חברה טובה שלנו, אז אמרתי לה – את צריכה משהו?
אלי אלאלוף: אמרה תשמע, אני המומה.
אלי אלאלוף: חוץ מהמחלה הכל נפלא במדינה.
אלי אלאלוף: מפני שהיא קיבלה את כל השירותים בבית החולים סורוקה בצ'יק, הכל.
ישראל אייכלר: אדוני יושב הראש, יש מושג - - -
אלי אלאלוף: אז אני חוזר ואומר - - -
ישראל אייכלר: אבל הוא לא יודע.
ישראל אייכלר: אני שמעתי על זה, אני - - -, יכול להיות אדם שלא יודע איך להסתדר.
ישראל אייכלר: אבל נדמה לי שבשערי הצדק כן יש במחלקה האונקולוגית עובדת סוציאלית שניגשת.
<קריאה: גם בהדסה.
אלי אלאלוף: אבל יש עוד נקודה מאד מרכזית בדו"ח שכתבתי וזה השילוב של הידע של המערכות.
אלי אלאלוף: כי אם עבור כל דבר האיש הזקוק לשירותים שונים צריך לרוץ מתחנה לתחנה, שם הוא נחלש, שם הוא נתקע.
אלי אלאלוף: שם הוא לא יודע לעשות את 10 הפעולות הנדרשות.
אלי אלאלוף: והמרכז, זה יפה שאתם לוקחים אחריות על המערכת שלכם, אבל זה לא רק המערכת שלכם.
אלי אלאלוף: אני חוזר, עובדת סוציאלית במרכז מיצוי זכויות הזה צריכה לדעת את הידע הבסיסי גם בנושא הדיור.
מאיר כהן: בטח, דיור.
אלי אלאלוף: היא גם צריכה לדעת ידע בסיסי ואני מאמין שתגיעו לרמה שיידרשו השתלמויות מאד מיוחדות, שם במרכזים.
<קריאה: יש היום.
אלי אלאלוף: אז אני חוזר.
אלי אלאלוף: אם יש אני עוד יותר שמח שאני קולע לדברים קיימים.
ויסברג נקאש: הוא קולע.
ויסברג נקאש: אני מזכירה ליושב ראש הוועדה שהוא ישב בראש הוועדה של העוני, לכן - - -
אלי אלאלוף: אני חוזר, זה שבסוף יש גם התמחות ויש גם עורך דין מומחה לנקודה זו או אחרת וכו', לא בזה אני רוצה לטפל.
אלי אלאלוף: במרכזים האלה אנחנו צריכים למצוא שמישהו שמגיע, המערכת המקומית, המסגרת המקומית הזאת תדע להגיד לו - ואת זה לא עשינו ואת זה לא קיבלת ואת זה חזר ואת זה דורש.
אלי אלאלוף: היא צריכה להיות רב מערכתית.
אלי אלאלוף: רק הרב מערכתיות תוציא את המשפחה ואת הילד ממצבו הקשה.
אלי אלאלוף: רק שנבין את זה.
אלי אלאלוף: לכן יש פה מושג ואני חייב להגיד, מאז שאני בכנסת וזה לא הרבה זמן, אני גיליתי כמה אנחנו לא אוהבים לשתף פעולה בין משרדים.
מאיר כהן: וזה בלשון המעטה.
אלי אלאלוף: כן, בוודאי, וראינו גם בדיון הקודם.
ויסברג נקאש: אני רוצה להגיד שבאמת גם אודות לעבודה מאד משמעותית שנעשתה, אנחנו שמנו את נושא העוני, אנחנו יודעים שהעוני הוא תופעה רב ממדית שמחייבת את כלל משרדי הממשלה.
ויסברג נקאש: אני שמחה לספר שיש לנו היום שותפות עם משרד הבריאות, עם משרד השיכון, עם משרד המשפטים.
ויסברג נקאש: אנחנו עובדים מאד צמוד לביטוח לאומי.
ויסברג נקאש: אנחנו עושים עבודה ולאט לאט מרחיבים אותה במשאבים המאד מצומצמים ומוגבלים שלנו וזה נפלא.
ויסברג נקאש: אנחנו עושים הכשרות, יש לנו מס הכנסה שלילי שהכנסנו, כל דבר שאפשר.
ויסברג נקאש: אני רוצה להתחבר למה שכבודו, יושב ראש הוועדה אמר, שהכוונה היא לחבר את המשאבים לאוכלוסייה הכי חלשה.
ויסברג נקאש: האוכלוסייה הכי חלשה שאפשר להגדיר אותה כנזקק, היא לא אוכלוסיית העוני.
ויסברג נקאש: היא אוכלוסייה של עוני והדרה.
ויסברג נקאש: אמר פה קודם חבר הכנסת - - -
אלי אלאלוף: אז תסבירי לי מה זה הדרה.
ויסברג נקאש: ואני אסביר, כי גם חבר הכנסת אייכלר, שיושב פה, הזכיר עוני מדעת.
ויסברג נקאש: זה שבן אדם עני לא הופך אותו לנזקק.
ויסברג נקאש: זה שבן אדם עני, לא בהכרח הופך אותו למי שלא מכיר ולא יודע על השירותים.
ויסברג נקאש: זה שאדם עני ונמצא בהדרה, זה השילוב הרלבנטי שיחייב את ההתערבות.
ויסברג נקאש: עכשיו מה היא הדרה.
ויסברג נקאש: הדרה היא הימצאותם של אנשים בשוליים החברתיים, מרחק שלהם מתהליכים ומנגישות להון החברתי ולהון שאנחנו קוראים לו הון סימבולי.
ויסברג נקאש: אדם שאין לו הזדמנויות חברתיות.
ויסברג נקאש: לא כל אדם עני אין לו הזדמנויות חברתיות.
ויסברג נקאש: יש לנו מחלקה במודיעין עילית, יש לנו מחלקה באלעד.
ויסברג נקאש: המחלקות האלה, בהן ערים שלמות שבהן אנשים חיים, לפי הסטנדרט של רחובות ומבשרת ציון הם חיים בעוני, אבל הם לא עניים.
ויסברג נקאש: הם עניים אולי חומרית, אבל הם לא עניים בהזדמנויות והם לא עניים בנגישות למשאבים והילדים שלהם לומדים במוסדות טובים ויוקרתיים, אם אני מדייקת.
ויסברג נקאש: אבל באותן הרשויות יש אנשים שאכן זקוקים לאותם שירותי רווחה.
ויסברג נקאש: אלה אנשים שנמצאים בשוליים החברתיים של הקהילות אם מחמת מחלה, מחלת נפש, מחלת גוף, אם מחמת התמכרות.
ויסברג נקאש: אם מחמת גיל, מגדר, מבנה משפחתי.
ויסברג נקאש: אלה האנשים.
ויסברג נקאש: בשילוב של עוני ואני לא יודעת אם להגיד ברוך השם, אתם יודעים, אבל יש מספיק אנשים, אנחנו מטפלים בשירותי הרווחה - - -
אלי אלאלוף: את יכולה, את יכולה.
אלי אלאלוף: בפורום הזה את יכולה.
ויסברג נקאש: ב-450,000 משפחות והן לא כולן בעוני, אבל המשפחות שבעוני נמצאות בהדרה חברתית משמעותית, שלא מאפשרת להם להשיג את הטיפול הרפואי הנכון, שלא מאפשרת להם למצוא את המידע בעצמם ולאנשים האלה אנחנו רוצים לתת את השירות.
ויסברג נקאש: לאנשים שהנזקקות שלהם היא עוני והדרה.
ויסברג נקאש: אחרת אנחנו נחטיא את המחויבות ואת האחריות של שירותי הרווחה במדינת ישראל וחבל לי.
ויסברג נקאש: המשאבים גם ככה מוגבלים ואנחנו נלחמים על כל שקל פנוי שיש.
ויסברג נקאש: אדם עני יש לו חברים, יש לו קהילה, הוא לא בהכרח צריך אותי וחבל בחקיקה להכניס אותו ולחייב אותו לתת לו שירות.
מאיר כהן: אני חולק על כל מה שאת אומרת, גברתי.
מאיר כהן: אני חושב שיש כאן באמת מושגים חדשים, שעד כמה שהם אקדמאיים, אבל צריך מאד להיזהר.
מאיר כהן: עני הוא עני הוא עני.
מאיר כהן: ואם מגיע איש לבית הספר ואין לו כסף לשלם לטיול של הילדים שלו אבל הוא לא נמצא, הוא לא האוכלוסייה שאת אומרת, הוא לא גם עני וגם הדרה, אני מתפקידי לדעת שהאיש הזה מקבל את כל הזכויות שלו ואף אחד לא מסתיר ממנו, שאם יש לו ארבעה ילדים הוא צריך לקבל הנחה כזאת ואם יש לו שני ילדים הוא צריך לעבוד ואם הכנסתו היא כזאת הוא צריך לקבל הנחה כזאת.
מאיר כהן: שנייה, אני גם קצת מבין בהדרה, עם כל הכבוד.
מאיר כהן: כי אנחנו כאן מנסים לייצר איזה פרופיל חדש מאד סופי של עני.
מאיר כהן: עני הוא עני.
מאיר כהן: אני הלכתי לראות איך בפריז עובד מרכז זכויות כזה.
מאיר כהן: סיפרתי לאלי.
מאיר כהן: נסענו ל-OECD.
מאיר כהן: נכנסים אנשים, יושבים מול עובדת סוציאלית.
מאיר כהן: הלוואי ונגיע למצב הזה.
מאיר כהן: העובדת הסוציאלית שומעת את הסיפור שלו, מזינה למחשב ומוציאה פלט של כל מה שמגיע לו – בבריאות, בשיכון, בעבודה, הכל מכל.
מאיר כהן: והוא לא עני עם הדרה.
מאיר כהן: הוא בן אדם שיש לו כך וכך ילדים, שבדרך כלל הוא גם עובד ולא משתכר כל כך טוב או לחלופין פוטר מעבודתו, או לחילופין נקלע לבעיה של מחלה.
מאיר כהן: לא צריך להיות.
מאיר כהן: ההגדרות האלה מאד מסוכנות.
מאיר כהן: בין אדם שבא ואין לו לגמור את החודש ומגיע לרווחה ויש הרבה מאד כאלה, לפחות מהמקום שאליו אני מגיע ולצערי הגדול יש היום גם כאלה ששניהם עובדים ומגיעים לרווחה.
מאיר כהן: אז להגיד שהם לא עניים?
מאיר כהן: אז לחכות רק אם הם-.
מאיר כהן: אין שום הדרה.
מאיר כהן: הוא הולך לעבודה ואשתו הולכת לעבודה ויש להם ארבעה ילדים והוא אומר אני עני, כי אני לא משלם טיולים ואני עני כי אין לי לשלם לקטינה של הבן שלי בבית הספר.
מאיר כהן: אני עני כי אין לי לקנות צעצוע לילד שלי.
מאיר כהן: אז במושגים שאת אומרת לא, זה לא עני והדרה, זה עני.
מאיר כהן: במושגים שלי זה עני שהמדינה מחויבת לעזור לו.
מאיר כהן: על אחת כמה וכמה שהוא הולך לעבוד ועל אחת כמה וכמה שהוא משלם את כל חובותיו למדינה.
מאיר כהן: אז במחלקה שאת מתארת יגידו לו אדוני, לא.
ישראל אייכלר: אני לא הבנתי את זה מדבריה.
ישראל אייכלר: רגע, זה מה שאמרת?
<נטלי מופסיק: אני רוצה להתחבר שנייה לדברים.
<נטלי מופסיק: אני מהלשכה המשפטית ברווחה.
<נטלי מופסיק: זה מושג שאף פעם לא אוהבים להעלות, אבל מדובר בהצעת חוק שלא מתוקצבת.
<נטלי מופסיק: הוספה של נזקקות - - -
מאיר כהן: תעזבי רגע עכשיו את התקצוב.
<נטלי מופסיק: אבל אני - - -
מאיר כהן: תעזבי.
מאיר כהן: את רואה, זאת הבעיה.
מאיר כהן: אתם מתפקידכם - - -
<נטלי מופסיק: אני - - -
מאיר כהן: סליחה, עם כל הכבוד, תפקידכם כפקידים לא לדאוג לתקצוב.
מאיר כהן: תפסיקו להסתכל על הפריזמה.
מאיר כהן: אנחנו עכשיו לא מדברים על התקצוב.
מאיר כהן: התקצוב, ראש הוועדה הזאת יגיד לקראת מה אנחנו הולכים ונדבר עם האוצר.
מאיר כהן: אל תלכו שולל אחרי הסיפור הזה.
מאיר כהן: אתם אנשי המקצוע, אתם אמורים לחלום מה המצב הטוב ביותר - - -
אלי אלאלוף: אתם יודעים כמה עולה העוני למדינה?
מאיר כהן: תעזבו את התקצוב.
אלי אלאלוף: אתם יודעים כמה הוא עולה למדינה?
מאיר כהן: בוודאי שמרכזי מיצוי הם יקרים ובוודאי שאם אנחנו רוצים-.
מאיר כהן: אני למשל אמרתי 110.
מאיר כהן: בא יושב הראש ואמר לא 110, בסדר גמור.
מאיר כהן: אז זה יהיה ליד.
מאיר כהן: אנחנו מודעים לבעיות של התקצוב.
מאיר כהן: אתם, כפקידים, תשתחררו מזה.
<נטלי מופסיק: אבל אני לא יכולה להשתחרר מזה, אדוני, כשיש - - -
מאיר כהן: את כן יכולה.
<נטלי מופסיק: שנייה.
מאיר כהן: אם הייתי השר שלך הייתי אוסר עלייך לדבר על תקצוב, זה לא התפקיד שלך.
מאיר כהן: את יועצת משפטית.
מאיר כהן: את לא אמורה להתעסק עם התקצוב.
<נטלי מופסיק: אלף כל אז יש פה את נציג האוצר שיכול להתייחס.
מאיר כהן: סליחה, אז שנציג האוצר ידבר, לא את.
<נטלי מופסיק: לשירותי הרווחה יש משאבים מוגבלים והם צריכים - - -
מאיר כהן: זה לא תפקידך להגיד את זה, סליחה.
<נטלי מופסיק: וזה מה שקיים - - -
מאיר כהן: את זה השר שלך צריך להגיד, לא את.
מאיר כהן: את צריכה לתת את השירות הטוב ביותר.
מאיר כהן: את תבני את הפורמולה הטובה ביותר לשירות.
מאיר כהן: תביאי אותה לשר ותגידי אדוני, הנה.
מאיר כהן: מצאת תקצוב, בבקשה, אבל אני בחלום שלי זה מה שאני רואה.
מאיר כהן: כך ביקשתי מהעובדים שלי, גם ממך, אחרת לא היינו עושים את דו"ח אלאלוף.
מאיר כהן: הרי אם אלי היה בא ואומר תשמע, יש בעיות תקציביות, אבל אלי בא והביא דו"ח ואמר – אם ישימו 5 מיליארד – כמה אמרת אלי?
מאיר כהן: 2 מיליארד שקלים?
מאיר כהן: 3 מיליארד שקלים?
ישראל אייכלר: חמישה מיליארד.
מאיר כהן: בשנה, בשנה.
אלי אלאלוף: בסך הכל אם רוצים להשתוות לחצי מה-OECD – 50 מיליארד שקלים בשנה.
ישראל אייכלר: 50?
ישראל אייכלר: חשבתי חמישה מיליארד.
אלי אלאלוף: 50.
אלי אלאלוף: בינתיים זה 8-9 מיליארד שקלים בשנה.
מאיר כהן: בסדר, ואמר את זה - - -
אלי אלאלוף: נקבע תקציב חדש.
מאיר כהן: אבל ברוך השם יש היום מול הממשלה דו"ח שיודעים לתקצב אותו - - -
אלי אלאלוף: שאושר על ידי הממשלה.
מאיר כהן: שאושר.
מאיר כהן: וככל שאנחנו כל שנה, עוד 8 מיליארד ועוד 9 מיליארד, העסק-.
מאיר כהן: זה ןלא התפקיד שלכם.
מאיר כהן: אל תהיו פקידי האוצר.
מאיר כהן: את צריכה לחלום.
מאיר כהן: היא צריכה לחלום.
מאיר כהן: פקידי האוצר בסוף, יכול להיות שיקהו את ידינו, אבל נתווכח איתם.
מאיר כהן: זה לא תפקידכם, סליחה.
מאיר כהן: אל תכעסי עלי.
<נטלי מופסיק: אני לא כועסת.
מאיר כהן: חס ושלום, אני לא-.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, בעיני המרכזים למיצוי זכויות זה חיסכון לטווח ארוך - - -
אלי אלאלוף: בהרבה מאד מכספי המדינה.
ישראל אייכלר: זה לא הצעה גדולה.
ישראל אייכלר: סך הכל הפקידים שיידעו מה קורה ושיתנו עצות מה קורה ואיפה כל התקציב.
אלי אלאלוף: בואו נסת
אלי אלאלוף: כל לא רק על ההוצאה של מחר בבוקר, וזה דווקא תפקיד האוצר להסתכל לטווח ארוך.
אלי אלאלוף: יש דברים שאם לא משקיעים עכשיו, לא חוסכים בעתיד.
אלי אלאלוף: אז זה עניין שבאמת, בדיון הקודם אני כבר מקבל נזיפות, רביזיה כזו.
אלי אלאלוף: אמרנו שצריך לבנות בית ספר עם מעלית.
אלי אלאלוף: עכשיו מתי נבצע את המעלית?
אלי אלאלוף: אני לא נבהל, אבל החוק ידרוש מעלית וזה הכי חשוב.
אלי אלאלוף: ואז אני משאיר למנהלי החשבונות לעשות את החישוב מתי להוציא את הגרוש הזה או אחר.
אלי אלאלוף: ושלא ישימו כל הזמן את כל ההוצאה מראש ואז סוגרים את האפשרויות.
אלי אלאלוף: חברים, תבינו, 30,000 עובדים מובטלים היום נכנסים לתעסוקה - זה מוסיף אחוז אחד לתוצר הלאומי.
אלי אלאלוף: אתם יודעים מה זה?
אלי אלאלוף: אתם יודעים כמה מיליארדים זה?
אלי אלאלוף: אז כדאי שישקיעו בזה.
אלי אלאלוף: לכן במשרד האוצר משקיעים בזה.
אלי אלאלוף: אותו דבר בעוני.
אלי אלאלוף: תוציאו את האנשים מהעוני.
אלי אלאלוף: אתם יודעים, ישלמו את כל הזכויות, את כל השירותים שהם מקבלים.
אלי אלאלוף: אבל כל זמן שאתם מסתכלים, אתם עובדים סוציאליים, אתם גם עם מעורבות, אתם צריכים לראות מה אתם משיגים בעשייה הזאת.
אלי אלאלוף: חברים, אי אפשר להשאיר שני מיליון אזרחים.
אלי אלאלוף: יש שני מיליון אזרחים עניים ובעיני לא חשוב איזה דת, איזו תפילה הם נושאים.
ישראל אייכלר: אדוני יושב הראש, לא לקחת בחשבון כשדיברת אל האוצר, שהאוצר מרוויח מיליארדים מזה שהציבור לא יודע מה מגיע לו.
אלי אלאלוף: טוב, תדע לך, זה נאמר בוועדה בצורה צינית כמו שאתה מתאר.
אלי אלאלוף: ככה זה נאמר.
אלי אלאלוף: אנחנו לא זקוקים שימצו את כל הזכויות - - -
<אייל מדן: אני מבקש להתייחס.
<רות פרמינגר: אני מבקשת מאד להתייחס לפני האוצר.
אלי אלאלוף: כן רותי, בבקשה.
<רות פרמינגר: אני מארגון נפגעי פעולות האיבה.
<רות פרמינגר: אני רוצה להזכיר לכולם שמדובר במיצוי הזכות.
<רות פרמינגר: זה לא זכות עכשיו כמו שהיינו קודם בדיון של המעלית – כן או לא וזה לוקח כסף כי זה יש מאין.
<רות פרמינגר: אבל אני אומרת, זה הזכויות שנרשמו בכל החוקים השונים שמגיעים לאנשים.
<רות פרמינגר: הכסף הזה כבר נמצא, אז אתם רוצים לחסוך את זה מהאנשים?
<אייל מדן: ממש לא.
<רות פרמינגר: אחרי שכבר המחוקק הביא - - -
מאיר כהן: זה מה שאמר חבר הכנסת אייכלר.
<נטלי מופסיק: כן, אבל אנחנו מדברים פה על העלאה של האחריות על שירותי הרווחה.
<רות פרמינגר: רק דקה.
<רות פרמינגר: הזכות הזאת, חברי הכנסת חבר נלחמו עליה, כבר השיגו את התקציב עליה והיא כבר קיימת בספר החוקים.
<רות פרמינגר: עכשיו האנשים לא מכירים.
<רות פרמינגר: כשבן אדם נמצא במצב נחות, אם הוא במצב של עוני מתמשך, אבל גם אם חלילה קורית תאונת דרכים וההורים שנמצאים למשל אם הילד נפגע, או קרה איזה פיגוע, הם פשוט אבודים בדקה הזאת, בזמן הזה.
<רות פרמינגר: הם פשוט אבודים.
<רות פרמינגר: כל מה שצריך - - -
ויסברג נקאש: סליחה, אבל כשהם נזקקים לשירותי הרווחה הם מקבלים מענה.
<רות פרמינגר: אבל אדוני יושב הראש, אני הולכת לבקר את האנשים האלה.
<רות פרמינגר: אני רואה את המצוקה שלהם.
<רות פרמינגר: אני רואה את התהום שהם נמצאים בה וכל מה שהם צריכים זה מישהו שיבוא ויגיד להם ככה וככה.
<רות פרמינגר: ילווה אותם קצת.
<רות פרמינגר: ולכן אני חושבת שזה דבר מבורך לעשות את זה, אבל צריך לזכור שזה תקציב שכבר קיים.
<רות פרמינגר: לכן אני חושבת שצריך בפרק הזמן הזה ללוות אותם ולתמוך בהם ולאפשר להם לקבל את מה שמגיע להם בדין.
<נטלי מופסיק: אני רק אדייק.
<נטלי מופסיק: זה לא תקציב שכבר קיים.
<נטלי מופסיק: הצעת החוק מבקשת להטיל על שירותי הרווחה - - -
<קריאה: מה לא קיים?
<נטלי מופסיק: אם תתנו לי לסיים.
<נטלי מופסיק: הצעת החוק שנמצאת פה על השולחן מבקשת להטיל על שירותי הרווחה, ואנחנו עובדים על נוסח שיהיה מוסכם על כולנו, להטיל על שירותי הרווחה את האחריות למצות זכויות של אנשים.
<נטלי מופסיק: כלומר מדובר פה בעובדים סוציאליים, במרכזי מיצוי זכויות.
<נטלי מופסיק: זה לא נכון להגיד שהזכות כבר קיימת ובזה זה נגמר.
ישראל אייכלר: כמה כסף זה?
<אייל מדן: אייל מדן, רפרנט רווחה במשרד האוצר.
אלי אלאלוף: אתה חדש?
<אייל מדן: אני חדש יחסית, אבל נפגשנו כבר בעבר.
<אייל מדן: היה את רותם ויעל, אני החלפתי את יעל בחופשת לידה.
אלי אלאלוף: לפחות יש לך חיוך טוב.
<אייל מדן: אדם חיובי.
<אייל מדן: אני משתדל להיות חיובי.
מאיר כהן: אצל פקידי האוצר חיוך טוב זה חשוב.
<קריאה: הוא עוד יימחק.
<אייל מדן: עוד יימחק?
<אייל מדן: אני מקווה שלא.
<אייל מדן: בכל מקרה, אין עוררין ואנחנו מסכימים לזה שמיצוי זכויות זה דבר חשוב ומי שיש לו זכויות בחוק, כמובן נכון שינצל אותן ונכון שכל המשאבים שאנחנו משקיעים בנושא הזה, אני חושב שהם חשובים ומבורכים וצריך להשקיע בדבר הזה.
<אייל מדן: אני רק רוצה לציין כמה דברים שנאמרו ועוד דברים שלא נאמרו, שנעשים על מנת לנצל את הזכויות.
<אייל מדן: אנחנו משקיעים 40 מיליון שקלים במרכזי עוצמה שדובר עליהם.
<אייל מדן: הוצאנו עוד 100 מיליון שקלים בשנה בתקצוב שהוא רק על משרד האוצר ולא על הרשויות, לתכנית נושמים לרווחה שלוקחת יד ביד את האנשים, נכון?
ויסברג נקאש: בהתאם לתכנית ההתערבות, אם צריך זה גם מה שנעשה בחלק מהמקרים.
<אייל מדן: בדיוק.
ישראל אייכלר: אמרת 100 מיליון?
<אייל מדן: 100 מיליון בשנה.
<אייל מדן: רגע, אני רוצה לסיים - - -
מאיר כהן: תקשיב, היות ואני כתבתי את התכנית הזאת, רק בוא אני אספר לך בחמש דקות מאיפה צמחה התכנית.
מאיר כהן: יום אחד מגיע אלי מישהו שקוראים לו אלי אלאלוף ואני ראש עיריית דימונה.
מאיר כהן: ויושבים וחושבים מה לעשות, כיצד לדאוג שהמדינה לא תפסיד כסף ולוקחים 36 משפחות.
אלי אלאלוף: בבית ספר יסודי.
מאיר כהן: במצב הקשה ביותר שאנחנו יכולים לתאר לעצמנו.
מאיר כהן: 36 משפחות שההורים לא עובדים, כל הצרות.
מאיר כהן: אתה פותח מ-א' עד תו, כל אות יש צרה.
מאיר כהן: ולקחנו.
מאיר כהן: והחלטנו שאנחנו בראש ובראשונה עוטפים אותם ונותנים להם טיפול הוליסטי ומתחילים ללמד אותם מה הזכויות ואיך לדרוש אותן.
מאיר כהן: אחרי 4 שנים, לא 10, לא 20, אחרי 4 שנים, 32 משפחות מתוך ה-36 יצאו ממעגל העוני.
מאיר כהן: כולם נכנסו לעבודה.
מאיר כהן: חסכנו למדינת ישראל הון תועפות.
מאיר כהן: אז זה לא שהאוצר נותן 100 מיליון.
מאיר כהן: אני, אילו הייתי עכשיו שר הרווחה, אתם כבר הייתם נותנים לזה 400 מיליון שקלים.
<אייל מדן: כפי שאמרתי, אני חושב שזאת תכנית מבורכת וזה כסף שחשוב להשקיע אותו ואני מסכים עם זה שזה מחזיר את עצמו גם בטווח הארוך.
מאיר כהן: זה לא הוצאה, זה הכנסה.
<אייל מדן: יש עוד, לכל אותן אוכלוסיות שלא מקבלות מענה דרך שירותי הרווחה יש 40 מרכזי שירותי ייעוץ לאזרח, מרכזי שי"ל ברשויות המקומיות, שנותנים לכל מי שרוצה ייעוץ ומיצוי זכויות.
מאיר כהן: מי מממן את שי"ל?
<אייל מדן: האמת שאני לא יודע.
אלי אלאלוף: אייל, חשבת על מה שאתה אומר, זה בדיוק הבעיה שלנו.
מאיר כהן: שזה מפוזר.
<אייל מדן: לא, אני רק מציין מה קיים.
<אייל מדן: אני לא אומר מה כן, מה לא.
אלי אלאלוף: לא, אני לא חושב שאתה אומר דברים לא נכונים, חס וחלילה.
אלי אלאלוף: אני זוכר כשהקימו את שי"ל, בדיוק התכוונו למרכזי מיצוי זכויות.
אלי אלאלוף: בינתיים לך תראה את האפקטיביות שלהם.
<אייל מדן: אני לא יודע, אני לא - - -
אלי אלאלוף: אני לא אגיד יותר ממה שאני יודע, אבל שמתי סימן שאלה.
אלי אלאלוף: יש גם מרכזים, היד המכוונת זה גם כן.
אלי אלאלוף: תראה כמה היד המכוונת נותנת תשובות וכמה המשרד ממול, של חברה שלא אגיד את השם, נותנת תשובות.
אלי אלאלוף: אפקטיביות.
אלי אלאלוף: עוד פעם, בוא נעבור לנושא של הבריאות.