GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אריאל קנדל: כמובן, רפאל – זה יום כפול בשבילך – גם להיות בכנסת היום, גם הנישואין של התאומה שלך – לי יש שתי תאומות – הן עוד קטנות, אבל אגיע ליום הזה.
<אריאל קנדל: ..
<אריאל קנדל: זאת הנקודה הראשונה.
<אריאל קנדל: על המבחן דיברנו, ושוב אני אומר – אולי כדאי לחשוב שוב על הסיפור של המבחן.
<אריאל קנדל: אני רוצה להוסיף שתי נקודות: אחת, לפרופ' שמר.
<אריאל קנדל: לפני שנה התחלנו את המהלך של להתחיל לחפש רופאים בצרפת.
<אריאל קנדל: עד עכשיו המהלך הזה לא כל כך צלח, ואני חושב שעוד לא אבדה תקוותנו גם בסיפור הזה.
<אריאל קנדל: אומר מה קורה בתחום המהנדסים – אני חושב שצריך גם להסתכל על זה.
<אריאל קנדל: היום מדינת ישראל באופן פרואקטיבי רודפת כל מיני מדינות בעולם כדי לחפש עולים חדשים, אם אפשר, ואם אי-אפשר, אפילו אנשים שהם לא יהודים ואפילו לא זכאי עלייה.
<אריאל קנדל: אז אני אומר שכדאי לבנות תוכנית פרואקטיבית, ולמצוא אישור בצרפת.
<אריאל קנדל: בניגוד לעלייה מרוסיה, בשנים האלה אנשים באו, ואז חיפשו עבודה.
<אריאל קנדל: פה צריך להיות טיפה יותר פרואקטיבי, ואני אומר את זה בצניעות – ולהגיע אליהם ולהסביר להם מה התנאים.
<אריאל קנדל: יושבת פה עמותת גבהים, שהיא גם מומחית גם בגיוס אנשים למערכת הבריאות הישראלית.
<אריאל קנדל: אם נשכיל לבנות תוכנית פרואקטיבית, אני חושב שנוכל להגיע לאנשים ולהסביר להם, ופשוט להביא אותם.
<אריאל קנדל: אני לא אומר להחתים אותם על חוזה שם, אבל להביא להם קצת יותר כדי לתת להם מה שנקרא גורמי נחיתה בישראל.
<אריאל קנדל: חבר הכנסת עודד פורר דיבר על הסיפור של העלייה בצרפת, בירידה.
<אריאל קנדל: לעניות דעתי, הסיבה העיקרית היא שחסרים פה מסלולי נחיתה.
<אריאל קנדל: אנשים יודעים שהם רוצים לעלות – היום יותר מ-60,000 צרפתים אומרים שהם רוצים לעלות לישראל, ברצינות, אלא מה – אין מספיק מסלולי נחיתה.
<אריאל קנדל: יש סל קליטה, יש אולפן 500 שעות – זה נכון, אבל מעבר, האנשים האלה לא מבינים אילו מסלולי נחיתה מחכים להם, בעיקר בתחום התעסוקה.
<אריאל קנדל: אנחנו לפני שלושה חודשים, ההתאחדות התעסוקתית המאוחדת לתעסוקה לעולי צרפת – כדי בדיוק להנגיש את זה, אז אם נשכיל לבנות יחד תוכנית, מאוד אשמח.
<אריאל קנדל: אני חושב שאפשר יהיה לממש את זה, ולהביא אותם לפה.
<אריאל קנדל: דבר אחרון, אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך גם להסתכל קדימה – וזה אחיות.
<אריאל קנדל: אנחנו מוכנים להמשיך כדי להגיע לפתרון גם בנושא האחיות, ואנחנו שוב מאוד מודים לך על העבודה שלך.
<יהושע שמר: אם יורשה לי רק הערה קצרה – כבר ב-28 ביוני לפני שנה, הונחה בפני היושב-ראש בישיבות שהיו לא פורמלית, תוכנית מאוד רחבה של קליטה.
<יהושע שמר: קליטה היא לא רק טכנית, כמו שאתה אומר, ואני מסכים מאוד לכל מה שאמרת, יש פה תוכנית מובנית, איך קולטים את האנשים – גם ברמה החברתית, גם ברמה הקהילתית, איך יוצרים להם מערכת של הדרכה וקליטה, גם עם כל הנושא של הכשירות התרבותית וכדומה.
<יהושע שמר: היו מגעים עם משרדי הבריאות והאוצר.
<יהושע שמר: הדברים לא צלחו, ואבקש מכבוד היושב-ראש- - -
אלי אלאלוף: הפגישה האחרונה בנושא הזה היתה לפני שבוע.
אלי אלאלוף: יש פטור שאתם לא מכירים – זה נמצא עם משרד המשפטים.
אלי אלאלוף: יש שם בעיות, ואנחנו גם מטפלים, כלומר לא ירדנו מזה.
אלי אלאלוף: יש לנו הבטחה תקציבית מסודרת לקליטת העולים אצלכם בבית העולים באשדוד.
אלי אלאלוף: יש הבטחה תקציבית מסודרת – לא אומר את המספר, אבל היא יכולה להיות מספיקה כדי לקלוט מספיק עולים בתקופת המעבר, בין הפול טיים לעבודה לבין להכין אותם לעבודה.
<יהושע שמר: אתמול שוחחתי עם ד"ר ורד עזרא, וגם הצעתי לה פתרונות.
<יהושע שמר: אני לא משפטן, רק רופא, אבל הצעתי לה פתרונות, כי אם, לצורך העניין, זה לא יהיה משהו ייחודי לאסותא אשדוד אלא יגידו: המדינה עושה כך וכך כדי לעודד את העלייה מצרפת, ואז העולים יבחרו בין חיפה לבין אשדוד.
<יהושע שמר: ואם נייצר להם את הקליטה החברתית, אני מניח שהם בעצמם יבחרו, להביא כמה שיותר עולים רופאים, והם רוצים להיות בקהילה שיכירו אחד את השני – להביא כמה שיותר רופאים ואחיות בכמות גדולה מאוד.
<יהושע שמר: אני בטוח שהם יבחרו בכיוון של אשדוד.
<יהושע שמר: יכולים לבחור – כל הארץ פתוחה בפניהם, וזה הפתרון המשפטי שהצעתי אתמול לוורד עזרא.
אלי אלאלוף: בבקשה, יונתן רובינשטיין.
<יונתן רובינשטיין: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.
<יונתן רובינשטיין: שמי יונתן רובינשטיין, מעמותת גבהים.
<יונתן רובינשטיין: נכנסתי לעמותה לפני כמעט חצי שנה.
<יונתן רובינשטיין: מנהל עם אורן מזרחי את תוכנית עולים מדיקל.
<יונתן רובינשטיין: עמותת גבהים כבר יותר מעשור – מי כמוך יודע – פועלת בליווי תעסוקתי לעולים בעלי רקע אקדמאי, שמגיעים מכל רחבי העולם ולא רק מצרפת.
<יונתן רובינשטיין: לפני קצת יותר משנה פתחנו את תוכנית עולים מדיקל לרופאים.
<יונתן רובינשטיין: כיום פתחנו גם לאחיות, ובתכנון גם לרוקחים.
<יונתן רובינשטיין: עד עתה, לאחר שנה וחצי של פעילות, קיבלנו יותר מ-500 פניות, בהם יותר מ-300 רופאים; השאר – רוקחים, אחיות ופארא רפואי, שכרגע אין לנו הכלים לטפל בהם.
אלי אלאלוף: למה אין לכם אפשרות?
<יונתן רובינשטיין: משאבים, מיומנות.
אלי אלאלוף: אז מה, אתם מייצרים ציפיות ולא מקיימים?
<יונתן רובינשטיין: אנחנו עונים להם שכרגע לא יכולים לענות.
<יונתן רובינשטיין: יש עמותות אחרות שמטפלות בהם.
אלי אלאלוף: האמינות שלכם תיפגע.
אלי אלאלוף: אם תבטיחו שאתם מטפלים, וגורמים לזה ש-300 איש מאמינים לכם, שולחים לכם, ואחר כך לא יוצא מזה דבר, בשביל מה?
אלי אלאלוף: אתה יודע מה הרגשות שלי כלפיכם.
<יונתן רובינשטיין: כנראה לא הסברתי את עצמי מספיק.
אלי אלאלוף: אני מציע שתבדקו טוב גם את התשובות שלכם.
<יונתן רובינשטיין: הרופאים – אנחנו מטפלים בהם.
<יונתן רובינשטיין: האחיות והרוקחים – אנחנו מטפלים בהם.
<יונתן רובינשטיין: אם מישהו לא מהמקצועות האלה, אנחנו שולחות לעמותות שיושבות פה, שיודעות לעשות את זה טוב מאתנו, ולכן אנחנו לא עושים את זה.
<יונתן רובינשטיין: מתוך 300 הרופאים, כשליש מהם כבר בארץ או בתהליכי עלייה, ומתוך ה-100 האלה 80 כבר בתהליכי השמה דרכנו, אחרי הכשרה מקצועית.
<יונתן רובינשטיין: כיום אנחנו בקשר עם למעלה מ-90 מתמחים וסטודנטים לרפואה מצרפת, שרוצים לעלות ארצה.
<יונתן רובינשטיין: הם פנו אלינו לא כי הם רוצים להתעניין אלא כי הם רוצים לעלות עכשיו או בשנה-שנתיים הקרובות, ולהשתלב במערכת הבריאות הישראלית.
<יונתן רובינשטיין: אני לא רוצה לפרט את כל המתמחים האלה – רק ברשות
<יונתן רובינשטיין: כם אני רוצה לציין מספר קטן של מקרים שפגשנו בצרפת לפני חודש וחודשיים בירידי העלייה והתעסוקה של הסוכנות היהודית ובפורומים עם ארגוני סטודנטים יהודיים.
<יונתן רובינשטיין: אציין את אוליביה, שרוצה להתמחות בגניקולוגיה בארץ, שקיבלה הצעה בקנדה, שרצתה להגיע, לא יכלה.
<יונתן רובינשטיין: אתמול שלחה לי הודעה, אם אני יכולה להגיע או לא; את רפאל, מתמחה בכירורגיה אורולוגית, שגם קיבל הצעה באנגלית.
<יונתן רובינשטיין: שלח לי הודעה הבוקר: אני יכול להגיע או לא?
<יונתן רובינשטיין: את מיכאל ואשתו חנה – הוא מתמחה באורתופדיה.
<יונתן רובינשטיין: עדיין לא הגיש את התזה שלו, כי אשתו מתחילה התמחות ברפואת משפחה, ורוצה לדעת, אם היא יכולה להגיע – היא תגיע.
<יונתן רובינשטיין: אם לא, הוא צריך להתחיל לעבוד, כי רק בעוד שלוש או ארבע שנים היא תוכל להגיע, ואז יותר קשה.
<יונתן רובינשטיין: אני רוצה לציין גם שמעבר למתמחים, הרבה מעסיקים פנו אלינו, שזה אסותא ועוד בתי חולים מהפריפריה.
<יונתן רובינשטיין: ראשי מחלקות התחננו אלינו למתמחים.
<יונתן רובינשטיין: אנחנו בגבהים כבר ערוכים ומוכנים להתחיל מחדש את כל התהליכים הללו בצורה פרטנית, עם כל מתמחה, כלומר מהליווי ועד השמה.
<יונתן רובינשטיין: הגשר מוכן.
<יונתן רובינשטיין: חיכינו וציפינו לאור הירוק.
<יונתן רובינשטיין: אנחנו עכשיו רוצים לשמוע, איך הדברים יקרו, ומה המתמחים האלה, שכבר פנו, ומשלשום חזרו ופונים אלינו, צריכים לעשות כדי להגיע ולהגשים את החלום לעלות ארצה, להשתלב במערכת הבריאות.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שהאתגר שלנו ממשיך, ההתמודדות עם הבחינה, ההתמודדות עם מדינות נוספות, ההתמודדות עם התואר של ד"ר, לא ד"ר וכו'.
אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך בעבודה השוטפת.
אלי אלאלוף: חלקה, כפי שאמר פרופ' יציב.
אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך בעבודה שלנו בשיתוף אתכם.
אלי אלאלוף: תרגישו חופשי – אני פנוי לכם.
אלי אלאלוף: אני שמח שאפשר להרגיש טוב היום, גם אם יש לנו עוד מה לעשות.
אלי אלאלוף: אין דבר אופטימלי מראש.
אלי אלאלוף: זה רק נבנה בתהליך.
אלי אלאלוף: אני מרשה לעצמי לתת לרבקה כמה מילים בצרפתית.
<רבקה בוכריס: רבקה בוכריס, קרן אדליס.
<רבקה בוכריס: (אומרת דברים בשפה הצרפתית להלן התרגום החופשי) ברצוני לומר רק כמה מילים.
<רבקה בוכריס: אנחנו מממנים ציוד רפואי לבתי חולים, מחקר רפואי , בתי ילדים ועוד.
<רבקה בוכריס: הרבה פעמים בהרצאות שלי אני אומרת שוב ושוב:
<רבקה בוכריס: הקידמה היא כשאנשים פשוטים מתאחדים בכדי לשנות את העולם.
<רבקה בוכריס: והיום, האנשים הפשוטים הם אלה שצועדים איתנו: לידה-שנמצאת בקבוצה שלי ושעבדה בעבר אצל "גוויל", קהלת, עובדי המחלקות הפנימיות בבית החולים וקליתה.
<רבקה בוכריס: הם אנשי הפעולה הצעירים ששינו את פני העולם.
<רבקה בוכריס: אך בלעדי אלי אלאלוף הכנסת לא הייתה יכולה לחולל את השינוי הזה ולכן ברצוני להודות לאלי שהוא חיוני עבורנו ועבור קידומנו, ועל ההזדמנות לתת למדינת ישראל את היכולת לממש את ערכיה היהודיים .
<רבקה בוכריס: תודה, אלי, מקרב לב על כל העשייה שלך , תודה רבה.
אלי אלאלוף: החלק האחרון הוא לא לתרגום – הוא לפרוטוקול...
אלי אלאלוף: היא עומדת בראש מערכת קרן שמעודדת מחקר וציוד רפואי גדול – אני מוסיף את המילה גדול, כי זה יכול להיחשב ענק, ומשנה בבתי חולים מצבים מסוימים, כמו לאחרונה בצפת.
אלי אלאלוף: כאחד שגם עוזרת בבניית בתים לילדים, העולם משתנה בזכות הכוחות של עולים – גם כוחות של למטה, שיכולים להיחשב של בודדים.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות במיוחד לליסה, שעובדת אתי, לקעליטה, לגבהים, לכל הגופים שנמצאים פה ושעושים למען.
אלי אלאלוף: ורוצה להודות לי – מה שאמרה, זה מספיק.
אלי אלאלוף: הודיעו שמנכ"ל משרד הבריאות מצטרף, אז ניתן לו עוד זמן.
<ענת כהן שמואל: אבל הוא גם יאחר קצת.
אלי אלאלוף: אז לא.
אלי אלאלוף: אנחנו נתחיל בזמן.
אלי אלאלוף: היום ה-7.9.2017, כ"ז באלול התשע"ז, והשעה היא 09:35, ואנחנו אמורים לדון בנושא תקנות הרוקחים (תמרוקים), התשע"ז-2017.
אלי אלאלוף: זה נכון שאנחנו לחוצים בזמן ושהחוק ייכנס לתוקפו בסוף החודש.
אלי אלאלוף: מצד שני, יש עוד הרבה מאוד הערות, משאלות ודעות מאוד מקצועיות ואפילו מאוד מגובשות, כך נמסר לי.
אלי אלאלוף: אני יודע שהרבה אנשים ניצלו את הפגרה שלנו לעבודה בנושא הזה.
אלי אלאלוף: העקרונות שהיו לפני הפגרה או בפגישה האחרונה – אני לא מתחייב שזה מה שיהיה היום.
אלי אלאלוף: יכול להיות שיהיו שינויים, אבל נדון בזה, ונעשה הכול כדי שנכין את התקנות לחוק כדי שייכנס לתוקפו בזמן שנקבע לו.
אלי אלאלוף: זאת אומרת, שאחרי היום נעשה פגישה גם ביום חמישי בעוד שבוע.
אלי אלאלוף: אנחנו ודאי נצטרך לעשות את הישיבה הנוספת.
אלי אלאלוף: תבינו שאני יודע שהרוחות חמות בהתאם למזג האוויר אבל גם בהתאם להערות שיהיו למשרדים השונים.
אלי אלאלוף: אם יש לכם הערות כלליות – תגידו, ואם לא – אנחנו ניכנס ישר לדיון.
אלי אלאלוף: בבקשה, גברת לוקסנבורג ממשרד הבריאות.
<אסנת לוקסנבורג: אני אסנת לוקסנבורג ממשרד הבריאות.
<אסנת לוקסנבורג: ברשותך, אגיד כמה דברים, והמנכ"ל שלנו ירחיב בהמשך.
<אסנת לוקסנבורג: אנחנו, בתקופה שבין הישירה האחרונה לבין המפגש היום, ניסינו להתקדם גם בכול הנושאים שהיו במחלוקת והיו מעל השולחן וגם לברר כל מיני הערות שקיבלנו.
<אסנת לוקסנבורג: כשיצאנו לדרך, אנחנו יצאנו עם מודל שידענו שהוא יכול, מבחינתנו, להחליף את המודל הקיים היום.
<אסנת לוקסנבורג: זאת אומרת, היום, אנחנו נמצאים באיזה שהוא מצב איזון שהמערכת יודעת לחיות אתו.
<אסנת לוקסנבורג: ראינו מודל שפועל באירופה, וניהלנו את הסיכונים לגבי מדינת ישראל, והגענו עם איזה שהוא מודל שחשבנו שהוא יכול להחליף את המודל הישראלי.
<אסנת לוקסנבורג: יחד עם זאת, בתקופה האחרונה צצו הרבה מאוד בקשות לשינויים במודל הזה, להשגות על דברים שקורים באירופה שלא יכולים להתקיים פה; רק בשבוע האחרון קיבלנו פנייה גם מהאמריקאים וגם מהאירופאים לפתוח אתם בדיונים על המודל הזה.
<אסנת לוקסנבורג: קיבלנו פניות ממשרדי ממשלה נוספים, שרוצים לברר אתנו כל מיני סוגיות.
<אסנת לוקסנבורג: קיבלנו מהתעשיינים.
אלי אלאלוף: על איזה מודל הם מבקשים לברר?
<אסנת לוקסנבורג: בעצם, מבחינתנו, היום, ועשינו גם כמובן את הדיונים במשרד, צריכים לבחון את כל הנקודות, כי באמת אנחנו רוצים להביא מודל שיעבוד פה.
<אסנת לוקסנבורג: אני לא רוצה להתקדם עם איזה שהוא מודל שעכשיו התעשיינים אומרים שהם לא יכולים לעבוד לפיו, היצואנים אומרים שהם לא יכולים לעבוד לפיו והאירופאים, שיש גם בינם לבין עצמם – יש לנו דעות סותרות בין מה שאנחנו מקבלים בין פונקציה אחת באיחוד האירופי לרשויות אירופאיות אחרות.
<אסנת לוקסנבורג: יש היום סוגיות מאוד-מאוד עקרוניות שאנחנו רוצים לברר, לפני שאנחנו מתקדמים הלאה.
אלי אלאלוף: אז תיקחו את כל האחריות עליכם, תמשכו את התקנות, וגמרנו.
אלי אלאלוף: חבל שנבזבז את הזמן.
אלי אלאלוף: אני לא מבקש עזרה.
אלי אלאלוף: אני רוצה שיהיה ברור, גם אם המנכ"ל עוד לא בא - - -
<אסנת לוקסנבורג: המנכ"ל יגיע.
אלי אלאלוף: שמתם לב שבינתיים יש רק חבר כנסת אחד, 'אהבל', שנמצא בכנסת.
<ענת מימון: יש עוד אחת.
אלי אלאלוף: הנה, עוד אחת.
אלי אלאלוף: היא הבטיחה לי אתמול, אבל לא ראיתי אותה בהתחלה.
אלי אלאלוף: תודה על כך שאני לא ה'אהבל' היחיד.
<אסנת לוקסנבורג: מה זאת אומרת?
אלי אלאלוף: - - והחוק הישן ימשיך לפעול.
<אסנת לוקסנבורג: אוקיי.
אלי אלאלוף: אני מכיר הרבה גופים שמאוד ישמחו, אבל תעשו את זה, כי אי-אפשר – אתם כל הזמן ביניכם - - - אדוני המנכ"ל, שלום.
סימן טוב: אני מצטער על האיחור.
סימן טוב: דרום-קוריאה מוטרדת יותר מזה שהיא לא במדינות המוכרות מאשר מצפון-קוריאה.
סימן טוב: ..
אלי אלאלוף: זה המצב הנוכחי.
אלי אלאלוף: אני מציע שבאמת תעשו את זה – תמשכו את התקנות.
אלי אלאלוף: אני בטוח שיש לי מה לעשות בעוד שעה.
סימן טוב: נתייעץ עם השר כמובן.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה הפסקה בת רבע שעה.
אלי אלאלוף: הישיבה שהפסקנו – אני מתנצל על אורך ההפסקה, שבלאו הכי לא הביא לפתרון העניין הזה.
אלי אלאלוף: אני מבקש ממשרד הבריאות להחליט מה עושים.
אלי אלאלוף: אני מבקש מהמנכ"ל להודיע מהי החלטתו והחלטת המשרד.
אלי אלאלוף: חבר'ה, איזה מתח.
אלי אלאלוף: לפחות הקפה היה בסדר?
<קריאה: זו הפרנסה של אנשים.
אלי אלאלוף: לפחות השתייה הייתה טובה?
אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל, רשות הדיבור נתונה לך.
סימן טוב: כולנו מבינים שאנחנו צריכים עוד זמן.
סימן טוב: אנחנו צריכים לקחת איזה שהוא פסק זמן מהתהליך.
סימן טוב: אני אומר איך אני רואה את זה במאקרו של התהליך.
סימן טוב: היום, מדינת ישראל עובדת בדרך מסוימת בכול עולם יבוא התמרוקים, והדרך הזאת עובדת, כי, מצד אחד – אנחנו מקבלים הרבה מאוד ביטחון בזה שדברים לא טובים לא זולגים לשוק, ומצד שני – מבחינת השוק יש תהליך ביורוקרטי מסורבל, יש הרבה מאוד זמן שעובר, יש לזה עלויות, ויש מספר מצומצם של מוצרים, וזה לא טוב.
סימן טוב: לכן אנחנו רצינו לעשות רפורמה שתעביר אותנו לשיווי משקל אחר ותאמר: אנחנו עוברים לנוטיפיקציה; כל אחד יוכל להביא כל מוצר לארץ, ובלבד שהוא יעמוד בתנאים מסוימים.
סימן טוב: האחריות עוברת מאתנו אל ה-responsible person, אל היבואנים, והם צריכים שיהיו להם את הכלים לקחת את האחריות הזאת מלראות שבאמת תנאי הייצור נאותים, דרך זה שהם מכירים את שרשרת האספקה, ויש להם את תיק המוצר, כדי שאם, חס וחלילה, יקרה משהו, אנחנו נדע להבין מה השתבש, כי בסוף דברים משתבשים – עיין ערך מה שקרה עם הסלמונלה השבוע.
סימן טוב: ידענו לזהות בדיוק באיזה אחד מהלולים הייתה הדבקה, לאיזה בית-אריזה זה הגיע ומה הן החנויות שהגיעו אליהן.
סימן טוב: היה לי מספיק ביטחון לדעת מה קורה ולא למשוך עכשיו פי שלושה ביצים ממה שחששתי, כי ידעתי מה קורה.
סימן טוב: זה היה לול מסוים באזור מסוים בארץ, והיינו בבית-אריזה מסוים, וידענו לסמוך על הדברים האלה.
סימן טוב: אני חייב את מידת הביטחון גם בדברים האלה.
סימן טוב: נוצר מצב שאנחנו מתקשים לעשות את הקפיצה הזאת בין המצב הקיים, שהוא שיווי משקל אבל הוא שיווי משקל לא טוב, לבין המצב העתידי שאליו אנחנו רוצים להגיע.
סימן טוב: שמענו מפה הרבה מאוד.
סימן טוב: אנחנו מרגישים שאנחנו יודעים הכול באירופה – איך עובדת שם הרגולציה, איך עובד הייבוא ואיך עובד הייצוא – אבל אנחנו שומעים פה הרבה טענות שאולי יש איזה שהוא פער בין מה שקורה לבין הרגולציה לבין מה שנוהג בפועל.
סימן טוב: אנחנו תמיד מוכנים לחזור וללמוד אם אנחנו לא יודעים מספיק, ולכן אנחנו נוציא בימים הקרובים משלחת מסודרת של כל משרדי הממשלה הרלוונטיים – בריאות, כלכלה, אוצר ומשפטים – כדי לראות מה קורה גם ברמת הרגולציה וגם ברמת הבפועל.
סימן טוב: אנחנו צריכים את פסק הזמן הזה, כדי ללמוד ולהרגיש שאנחנו עושים את הדברים הנכונים ברמת השוק, ברמת היצרנים וגם ברמת היבואנים ויוקר המחיה וכל הערכים שחשובים לכולנו ושמירה על בריאות הציבור.
סימן טוב: אני אומר את זה לאורך כל הזמן; רמת הסיכונים, שאני אקח על בריאות הציבור, היא מה שאני מרגיש שאנחנו יכולים לעמוד מאחוריו.
סימן טוב: אנחנו לוקחים הרבה מאוד סיכונים, אבל יש גבול שלא נעבור.
סימן טוב: אלה, בסוף, הקווים שמנחים אותנו – האיזון בין שני הדברים.
סימן טוב: אם אני מוותר, בעצם, על השליטה שלי על מה שנכנס לשוק והכול נכנס בלעדי, אני צריך לראות שיש מישהו שלוקח את האחריות הזאת ושיש לו את הלכים לבצע אותה.
סימן טוב: באופן פרקטי, כדי שבמצב הביניים אנחנו בכל זאת נייצר איזו שהיא שורת הקלות, אנחנו חושבים עכשיו על שורה של הקלות גם עם משרד האוצר וגם עם משרד הכלכלה.
סימן טוב: אנחנו כבר יכולים לומר פה התחייבות שלנו, של שר הבריאות, של משרד הבריאות, וגם, אני מניח, בתיאום עם עמיתיי במשרדי הממשלה האחרים: נקצר, ככל הניתן, את משך תקופת האישור ליבוא מקביל, וזה יהיה לכל היותר על 96 שעות.
סימן טוב: אני אומר לכם שאנחנו גם נעשה את זה בפחות, אבל זו ההתחייבות שאנחנו לוקחים על עצמנו – לעשות את זה ב-96 שעות.
סימן טוב: יש סיכומים בין המשרדים על יבוא אישי, ואנחנו נחשוב על הקלות נוספות.
סימן טוב: בתקופת הביניים הזאת שנוצרה אנחנו צריכים באמת גם לחזור ליועץ המשפטי לממשלה ולראות איך אנחנו נוהגים בתקופת הביניים, כדי לחזור גם אליכם ולומר לכם איך אנחנו פועלים.
סימן טוב: למרות המורכבות שיש פה, בסוף יש רצון של כולם להגיע ולייצר רפורמה שמצד אחד באמת תפתח את השוק, תהיה יותר טובה, תהיה יותר קלה ותשנה את המציאות שבה אנחנו חיים, שהיא מציאות עמוסת ביורוקרטיה, למציאות הרבה יותר קלה, תוך שמירה על העקרונות של בריאות הציבור.
סימן טוב: אני בטוח שעם כל המורכבות, מכיון שלכולנו יש את אותן מטרות, גם אם אלה דגשים שונים, אנחנו בסוף נצליח להגיע להסכמה.
סימן טוב: אנחנו צריכים את ההשהיה הזאת.
סימן טוב: אני לא רוצה ככה.
אלי אלאלוף: ההשהיה – מה זה אומר?
אלי אלאלוף: זה אומר שאנחנו מבקשים מאתנו, פורמלית, לא להמשיך לדון.
אלי אלאלוף: לא להמשיך לדון – זה אומר שאתם מושכים את התקנות.
סימן טוב: יתכן שזו המשמעות הטכנית של זה.
אלי אלאלוף: זה דורש הודעה שלכם.
סימן טוב: אוקיי.
אלי אלאלוף: אז אתם מושכים את התקנות?
סימן טוב: אנחנו מושכים את התקנות.
אלי אלאלוף: חבר'ה, כל מי שמוחא כפיים עלול להיות בחוץ בעוד דקה.
אלי אלאלוף: פורמלית, משרד הבריאות משך את התקנות.
אלי אלאלוף: אני מברך על אומץ הלב לעשות את זה, למרות שאני חושב שהיינו יכולים לתקן אותן תוך כדי קריאתן ותוך כדי דיון יחד עם כל השותפים לקידום החוק, כי החוק הזה מאוד חשוב.
סימן טוב: אני מסכים.
אלי אלאלוף: הוא מבטא את ההתמודדות האמתית עם יוקר המחיה.
אלי אלאלוף: ביוקר המחיה יש עוד הרבה מרכיבים, אבל במרכיבים של תמרוקים בסיסיים, שהם גם שומרים על בריאות הציבור – לא לשכוח שבריאות הציבור היא לא רק מרכיב כזה או אחר אלא זה גם מי שמסוגל לקנות את משחת השיניים, ויש כאלה שהיום לא מסוגלים לקנות משחת שיניים, אלא אם ייסעו לשוויץ.
אלי אלאלוף: יש אוכלוסייה שלא נהנית משימוש במוצרים ובתמרוקים, מפני שיוקר המחיה לא מאפשר להם לקנות את זה.
אלי אלאלוף: צריכים להבין את זה.
אלי אלאלוף: אתם צריכים להיות בדילמה הזאת בין הדרישות שמייקרות את היבוא והיצוא לבין המצב שבכלל הידרדרות בריאותית מהיגיינה ירודה נובעת מיוקר המחיה.
אלי אלאלוף: צריך שיהיה ברור, ואתם צריכים להבין את זה: אי-אפשר לקחת רק זווית אחת או פינה אחת מהמקל שלפעמים הוא משולש ולחיות עם זה.
אלי אלאלוף: אם לא תהיה לי האמת האבסולוטית שלי בנקודה א', אני לא מתייחס לשאר הנקודות.
אלי אלאלוף: חברים, אנשים לא קונים משחת שיניים, אנשים לא משתמשים מספיק בסבון, ואנשים לא יכולים להשיג את זה בצורה קלה.
אלי אלאלוף: מצד שני, אני לא אוהב את הייבוא הצבעוני, ולא אגיד שם של אף מדינה כדי לא לפגוע בה, אבל לפחות אנשים יכולים להשיג.
אלי אלאלוף: כשאתם נכנסים לבית שמתקשה לתפקד, אחרי הלחם זה גם חומרי הניקיון האישיים.
אלי אלאלוף: פה אתם מעלים דרישות שהשוויצרים לא מעלים ושהאינדיאנים לא מעלים, ולא כולם מתים מסבון או ממשחת שיניים.
סימן טוב: לא תהיה אף דרישה שלנו שהשוויצרים לא מעלים.
אלי אלאלוף: זה – האינטרנט ייתן לך.
סימן טוב: אני לא יודע לגבי האינדיאנים.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה שתבינו, ידידי, ואנחנו הרבה ימים והרבה שנים ביחד.
אלי אלאלוף: תיקחו בחשבון את המרכיב הזה שהוא לא רק באמצעות בדיקות מעבדה כאלה או אחרות.
אלי אלאלוף: אני אומר את זה מפני שאני מכיר בתים אחרים.
אלי אלאלוף: אגיד לכם את האמת: פעם אני לא קניתי משחת שיניים, והמזל שלי הוא שאחר כך היה לי במה לתקן מה שלא יכולתי לטפל בו בזמן הילדות שלי.
אלי אלאלוף: אבל תבדוק.
אלי אלאלוף: תסתכלו על המערכת.
אלי אלאלוף: אנחנו משרתים מדינה ולא רק משרד אחד.
אלי אלאלוף: אם לא תצליחו לעשות את כל הנדרש כדי שנוכל להעביר את התקנות המתוקנות, יש השלכות משפטיות על החוק.
מירב בן ארי: על החוק.
מירב בן ארי: החוק אמור להיכנס - -
אלי אלאלוף: כן, הוא אמור להיכנס בסוף החודש.
מירב בן ארי: - - בסוף החודש.
אלי אלאלוף: לכן, אם לא נוכל לעשות את זה, זה דורש חקיקה ותיקוני חקיקה למיניהם.
אלי אלאלוף: אני מבקש מהיועצת המשפטית שלנו לעשות, ואחר כך אם תרצו להביע עמדה כזו או אחרת בקיצור – אני אסכים.
<ענת מימון: אני רוצה להעיר שבמצב שנוצר מתעוררות שאלות משפטיות ומתעוררים גם קשיים משפטיים, כי, למעשה, הכנסת, במסגרת חוק התכנית הכלכלית תיקנה את פקודת הרוקחים, והחל מסוף ספטמבר החוק הזה נכנס לתוקף.
<ענת מימון: הוא נכנס לספר החוקים.
<ענת מימון: אדם שפותח את הפקודה רואה את ההסדר החדש.
<ענת מימון: אמנם ההסדר החדש, באמת מרביתו הפנה לתקנות, והתקנות הן אלה שיוצרות את פרטי הפרטים של ההסדר, אבל החוק עדיין עומד בתוקף, ולכן צריך יהיה לראות – כמו שנאמר, הממשלה, משרד המשפטים, היועץ המשפטי לממשלה – איך מבחינה משפטית אנחנו באמת מאפשרים לנהוג לפי ההסדר הישן על אף שיש חוק שנכנס לתוקף.
<ענת מימון: הכנסת אמרה את דברה מבחינת החוק שהיא סברה שצריך יהיה להיכנס לתוקף וגם מבחינת התקנות שצריכות היו להגיע, ונוצר המצב הזה.
<ענת מימון: יחד עם זאת, ברור שיש קושי ליישם את החוק הזה בלי התקנות.
מירב בן ארי: בשבוע הבא - -
מירב בן ארי: - - יש מליאה.
<ענת מימון: לכן, דרך המלך היא להביא חקיקה, - -
<ענת מימון: - - שקובעת במפורש שכל ההסדר הזה פשוט נדחה ושהתחילה שלו תהיה בעוד כמה חודשים.
אלי אלאלוף: זו הודעה משפטית מסודרת.
<ענת מימון: זו דרך המלך.
<ענת מימון: ב-18 לחודש יש מליאה, ולכן הממשלה צריכה - - -
אלי אלאלוף: אחר כך אני אתייחס לזה.
<ענת מימון: אני רק אומרת שבאמת דרך המלך היא להביא חקיקה שדוחה את זה, כך שהמצב המשפטי יהיה ברור לכל אדם, לכל אזרח ולכל מי שעוסק בתחום, כך שיידעו מהו המצב המשפטי שחל עליהם, כי אחרת זה באמת מעורר קשיים.
<ענת מימון: יש מליאה במהלך הפגרה, ואפשר יהיה לקדם הצעה כזו.
<ענת מימון: מבחינת הוועדה, אנחנו - - -
אלי אלאלוף: זו הישיבה היחידה שידועה, ואני לא מאמין שנתכנס במיוחד - - -
מירב בן ארי: זה ב-18 בחודש.
אלי אלאלוף: היחידה שידועה היא ב-18 בחודש, ואני לא מאמין שתהיה התכנסות מיוחדת בשביל לדון.
מירב בן ארי: זה בשביל לדחות.
אלי אלאלוף: חבר'ה, מה קורה?
אלי אלאלוף: נגמור משפט שלם.
אלי אלאלוף: יש לנו קונסטלציה שמאפשרת לנו לעשות תיקוני חקיקה ב-18 לחודש.
אלי אלאלוף: זה אפילו לא בטוח.
אלי אלאלוף: צריך שוועדת הכנסת תאשר ויש את כל התהליך הפנימי.
אלי אלאלוף: אבל תדעו שאם אתם רוצים – כל המשרדים – שאנחנו נעשה את התיקונים, המועד הכי קרוב, ובינתיים הוא היחיד, זה ה-18 לחודש, דהיינו עוד עשרה ימים.
<ענת מימון: הערה אחרונה – הקושי מתחדד לעניין הבשמים והסבונים המוצקים עוד יותר - -
מירב בן ארי: כן, צריך להפריד אותם.
<ענת מימון: - - בגלל המצב המשפטי שחל לגביהם, ולכן, גם אם אין הסכמה לגבי הדחייה, לגביהם בוודאי ובוודאי שצריך - - -
סימן טוב: צריך להפריד.
סימן טוב: אגב, גם הכרזנו פה - - -
מירב בן ארי: אני רוצה לשאול את היושב-ראש והיועצת המשפטית.
מירב בן ארי: כשדיברתי – סליחה, כשהתפרצתי – לא התכוונתי לכך שנביא תיקוני חקיקה, כי נראה לי שזה בלתי-אפשרי.
מירב בן ארי: מה שרק התכוונתי לומר הוא: האם באמצעות כינוס המליאה ניתן יהיה לדחות את החוק בחודש?
אלי אלאלוף: זה המשרדים הרלוונטיים.
מירב בן ארי: רק אז צריך להביא חוק שידחה.
אלי אלאלוף: בכל מקרה, זה דורש שינוי חקיקה והתערבות בחקיקה, וזה רק במליאה.
מירב בן ארי: עוד לא סיימתי.
מירב בן ארי: אני רוצה להעיר עוד משהו.
מירב בן ארי: היה כאן עניין שהתקנות שהגיעו – וגם דיברנו על זה במשרד אצלך – לא הגיעו לוועדה בזמן אבל גם לא הגיעו לכל האנשים שרלוונטיות אליהם התקנות.
מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שכל הזמן היו פה שיחות בין חברי הכנסת לתעשיינים ולוועדה שבכלל לא ראו את התקנות, ואז זה היה לילה לפני, באישון לילה.
מירב בן ארי: זה לא צריך להתנהל ככה.
מירב בן ארי: אם לוקחים את התקנות האלה ומשנים, זה משהו שמשפיע לא רק על התעשייה שמייצאת – כמובן שזה על אלפי ישראלים, אבל בסוף הבן-אדם הראשון שנפגע זה או התעשיין או היבואן או מנהל המפעל.
מירב בן ארי: לכן, אני אומרת שבפעם הבאה שמגיעות התקנות – ותסכים אתי גם היועצת המשפטית כי היא גם אמרה את זה – הן צריכות להגיע בזמן.
מירב בן ארי: אנשים צריכים לשבת פה, והם צריכים לשלוח הערות כמו שצריך, ולא כמו שהתקנות האחרונות האלה הועברו: לא לוועדה, ולא לחברי הכנסת, ואני גם לא ראיתי אותם, ובטח לא לתעשיינים ולכל האנשים שמעורבים בשוק הזה שלא קיבלו את התקנות בכלל ולא הייתה להם הזדמנות להסתכל ולהעיר את ההערות.
אלי אלאלוף: לא הייתי אומר שלא קיבלו את התקנות.
אלי אלאלוף: קיבלו אותן באיחור רב - -
מירב בן ארי: הם לא קיבלו אותן בזמן.
אלי אלאלוף: - -אפילו.
אלי אלאלוף: אני מוכן להוסיף זאת.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.
שרן השכל: הערה ושאלה.
שרן השכל: קודם כול, יושב-ראש הוועדה, אני רוצה באמת להגיד לך תודה לא רק פה מחברי הכנסת אלא אני חושבת שזה גם בשם כל התעשיינים, בעלי מפעלים, אנשים שבאמת פה מרימים את הכלכלה הישראלית לאוזן שלך שהייתה קשובה ולסיוע שלך בכל התהליך הזה.
שרן השכל: אני גם רוצה להגיד תודה רבה למנכ"ל משרד הבריאות וגם כל הכבוד על האומץ.
שרן השכל: אני מכירה הרבה מאוד משרדים ממשלתיים שלא היה להם אומץ לבוא ולומר: רגע, יש פה בעיה – בואו ניקח את זה אחורה ונתקן.
שרן השכל: גם לזה נדרש הרבה מאוד אומץ.
שרן השכל: תודה רבה גם לכם על האוזן הקשובה ועל היכולת לעשות את זה.
סימן טוב: אנחנו צריכים לחזור ליועץ המשפטי לממשלה, כדי שהוא יצטרך לקבל את ההכרעה בנוגע למצב הביניים.
סימן טוב: כמובן שאנחנו נעבוד בתיאום עם הוועדה, כי נוצר איזה שהוא מצב ביניים שהיה ברור לכולנו כבר מזמן שב-1 באוקטובר או ב-29 בספטמבר לא יהיה חוק שלם שמוכן לפעולה.
סימן טוב: אנחנו נצטרך לראות איך אנחנו נתמודד עם זה.
סימן טוב: כמו שאמרתי קודם, אנחנו כן נייצר איזה שהוא מצב בתקופת הביניים, שדומה למצב הקיים, עם הקלות.
סימן טוב: אנחנו כן נקל על היבוא המקביל, ונעשה גם דברים אחרים כדי להקל גם על התעשיינים והיבואנים הרגילים.
סימן טוב: נראה איך אנחנו מקלים על כולם, כדי שבכל זאת כן תהיה בשורה צרכנית גם בתקופת הביניים ושלא נהיה בוואקום מבחינת הציבור.
סימן טוב: אבל יש פה עוד שאלות שצריכות להגיע להכרעת היועץ המשפטי לממשלה.