GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אנואר חילף: מה שמציג פה היבואן היא באמת סוגיה שלדעתי משרד הבריאות כן אמר שהוא ינסה להתמודד אתה.
<אנואר חילף: אלו יבואנים שהם יבואנים ישירים ממדינה שהיא לא מדינה מוכרת.
<אנואר חילף: אלו יבואנים שיכולים להשיג כל מה שצריך מהמפעל, וכל מה שיבקש משרד הבריאות.
<רבקה מזרחי: נכון.
<אנואר חילף: אבל ברגולציה הקיימת המוצרים שלהם צריכים להיות משווקים במדינה מוכרת, והם לא.
<אנואר חילף: עכשיו יש הרבה יבוא כזה.
<אוסנת לוקסמבורג: הוא אמר שכן.
סימן טוב: זה לא המקרה שלו.
<איל שורצברג: אבל הוא אמר שכן.
מירב בן ארי: אם המפעל בסינגפור?
אלי אלאלוף: רגע, מירב.
<קריאה: מה זה רלוונטי עכשיו?
<אנואר חילף: האם הבנתי נכון?
<אנואר חילף: תתקן אותי, אני מתאר נכון את הדברים?
<יאיר כהן: כן, אתה מתאר נכון.
<אנואר חילף: אז במקרים האלה כן נדרש, ומשרד הבריאות כן אמר שהוא יחשוב עליהם וכן ינסה לתת מענה לדברים האלה, דוגמת "ביוטיקייר".
סימן טוב: התנאי הוא שיווק במדינה מוכרת, אנואר.
<אנואר חילף: בוא נגיד "ביוטיקייר", יש מקרה נניח של רשת גדולה שהיום נשענת על ייצור - - -
סימן טוב: אז מה?
סימן טוב: זה private labelling שמשווק גם באירופה.
<איל שורצברג: דיברנו עם "ביוטיקייר", והם אמרו שהם יכולים - - -
<אנואר חילף: שנייה, אני אנסה להסביר.
<אנואר חילף: יש דוגמה באמת.
אלי אלאלוף: תסיים, please .
אלי אלאלוף: חבר'ה, קצת שקט.
<אנואר חילף: יש מקרה של יבואן שנשען על יצור במפעלים בסין, הוא מייבא מסין, יש לו כמה סניפים פה, המוצרים שלו כבר משווקים ועברו את אישורי משרד הבריאות, בתנאי הזה של שיווק במדינות מוכרות יכול להיות שכל היבוא שלו ייפסק, זו סוגיה מאוד כבדה, צריך לתת עליה את הדעת.
מירב בן ארי: כן, זה ה"ביוטיקייר".
<אנואר חילף: דיברנו עליה, והבנתי שכן חושבים עליה.
<אנואר חילף: דיברתי עם משרד הבריאות.
<עדי חכמון: משה, אתה אמרת בבוקר.
מירב בן ארי: תגיד לי, אם הוא מייצר - - -
אלי אלאלוף: אנואר, תייצג את היבואנים שהעלו את הבעיה.
אלי אלאלוף: אני מציע שבהתייעצויות - - -
סימן טוב: אם זה משווק למדינה מוכרת.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים להבין את זה.
מירב בן ארי: אם כל המוצרים של היבואן מגיעים מסינגפור?
סימן טוב: מה אתם?
מירב בן ארי: ואם הוא לא מוכר באירופה, הוא חייב למכור באירופה?
<איל שורצברג: למכור באירופה, כן.
<ענת מימון: למכור באירופה.
<יאיר כהן: לא, זה לא העניין, אתם מפספסים נקודה חשובה.
<איל שורצברג: לא רק באירופה, בארצות-הברית, באוסטרליה, בניו-זילנד, ביפן, בשוויץ, בקנדה.
<יאיר כהן: זה לא רק שהוא ימכור באירופה, המשווק באירופה צריך להביא למפעל עצמו את ה"פריסייל" שהוא יעביר לי.
<יאיר כהן: מי יעשה דבר כזה?
<קריאה: תיתנו מענה ל"ביוטיקייר".
סימן טוב: תבדילו בין הצורך בתעודה לבין הסוגיה המהותית של לשווק במדינה מוכרת.
<רבקה מזרחי: אני רוצה לחדד את האמירה שלו.
<רבקה מזרחי: אני מייצרת לרשתות הבינוניות, private labelling שלהם.
<רבקה מזרחי: יושב מפעל, הוא מייצר רק עבורי, הוא יכול היה לשבת בישראל ואז הייתי מוגדרת יצרנית.
סימן טוב: ואז היינו בודקים אותך כיצרן מקומי.
<רבקה מזרחי: אבל המפעל הזה מאושר על-ידי GMP של חברה שמורשית לתת GMP מטעם האיחוד האירופי.
סימן טוב: אבל הוא לא משווק באירופה.
<רבקה מזרחי: כי יש רשימה כזאת.
<רבקה מזרחי: הוא מיוצר רק לישראל.
סימן טוב: אותה הפורמולה לא משווקת באירופה.
מירב בן ארי: היא אומרת שלא.
<רבקה מזרחי: חומרי הגלם שלי, לצורך העניין, באים מקנדה וצרפת.
סימן טוב: אז לא אתן לו להיכנס בלי נוטיפיקציה.
סימן טוב: זה לא קשור.
<רבקה מזרחי: והייצור נמצא רק במקום הזה, המפעל הזה עובד רק עבורי, אני לא יכולה לעשות "פריסייל", ואתה מחסל את העסק שלי.
<רבקה מזרחי: אני יכולה לעמוד - - -
אלי אלאלוף: אם אני מנסה להבין.
<רבקה מזרחי: אתה מחסל עסקים - - -
אלי אלאלוף: מה שהבנתי מהדיון הזה, אל תדאגו, אני לא יבואן, לא יצרן.
<רבקה מזרחי: ואני פורשת עכשיו לפנסיה.
אלי אלאלוף: זה כל כך מסובך.
אלי אלאלוף: לייצר מוצר.
<רבקה מזרחי: - - - לא כי אני מרעילה ילדים.
אלי אלאלוף: רגע, גב' מזרחי, אני רוצה להבין.
אלי אלאלוף: את רוצה לייצר מוצר בחוץ-לארץ ולייבא אותו לפה בלי שום בדיקה?
<רבקה מזרחי: אני עושה את זה 50 שנה, לא הרגתי אף אחד עד היום.
סימן טוב: אבל אני בודק אותה.
<איל שורצברג: אבל בדקנו אותך עד עכשיו.
סימן טוב: אנחנו בודקים אותה, אנחנו משנים את המערכת.
אלי אלאלוף: אני מאחל לך עוד 150 - - -
<איל שורצברג: או או, זה רגולציות שונות עכשיו.
מירב בן ארי: רגע, אז מה עם מוצרים שכבר שנים נמצאים בשוק והם מיוצרים בסין?
מירב בן ארי: עכשיו לאנשים יש אינטרס ציפייה והסתמכות על המוצר הזה.
מירב בן ארי: אתה בא, ושמעתי אותך אומר לי כאן, שאם זה לא מיוצר באירופה - - -
<אוסנת לוקסמבורג: לא, משווק.
<איל שורצברג: משווק.
סימן טוב: לא צריך להיות מיוצר באירופה.
מירב בן ארי: רגע, אוקיי, משווק.
<אוסנת לוקסמבורג: משווק לאירופה, לארצות-הברית, לאוסטרליה, לקנדה.
מירב בן ארי: אבל אם זה משווק באסיה, נגיד?
מירב בן ארי: אני צריכה לנסוע לאסיה כדי לקנות אותו, אני לא יכולה לקנות אותו פה?
<איל שורצברג: למה לקנות אותו באסיה?
סימן טוב: אנחנו מעודדים תיירות לאסיה.
סימן טוב: אנחנו היום בודקים, מירב, כל מוצר לפני שהוא נכנס לארץ.
סימן טוב: מעכשיו אנחנו לא בודקים מוצר, אנחנו מסתמכים על זה שמדינה מוכרת עשתה רגולציה למוצר הזה.
סימן טוב: אני לא סומך על הרגולציה לא של סין, אני לא סומך על הרגולציה, מירב - - -
מירב בן ארי: לא, כי אתה דילגת את כל אסיה פה.
מירב בן ארי: יש הבדל בין הודו לסינגפור להונג-קונג לווייטנאם, לדרום קוריאה.
סימן טוב: אני סומך על הרשימה.
סימן טוב: המחוקק הגדיר רשימה של מדינות שעליהם אנחנו מסתמכים, סין לא שם וטורקיה לא שם.
אלי אלאלוף: יש גבול כמה המדינה הזאת יכולה לחפש - - -
<רבקה מזרחי: אבל בדברים אחרים יש לך מכון תקנים ישראלי.
אלי אלאלוף: כן, גב', שמענו.
אלי אלאלוף: אין להם תשובה בשבילך.
מירב בן ארי: מה אתה עושה עם "ביוטיקייר"?
סימן טוב: אם הם משווקים באירופה אין בעיה, את אותה פורמולה.
<איל שורצברג: בנקודת זמן הזאת, הרישיונות שלהם, מה - - -
אלי אלאלוף: איל, תעזוב את זה.
סימן טוב: חכו, איל, ניתן תשובות אחר כך, לא עכשיו.
אלי אלאלוף: מותר לו לתת את כל התשובות.
מירב בן ארי: אמרתי את זה, זה לא עובד.
סימן טוב: תיקני סטוק לפני שזה נכנס, מירב.
מירב בן ארי: מה אני אגיד לך, חבל.
אלי אלאלוף: אני לא אבקש יותר שתבואי לעזור לי.
מירב בן ארי: אני דווקא עוזרת לך, מה, תראה, אני פה לבדי כאן בחזית.
מירב בן ארי: כולם נטשו.
אלי אלאלוף: בסדר, אבל פה נותנים תשובות.
<איל שורצברג: למה בחזית?
מירב בן ארי: אני בחזית אתך.
מירב בן ארי: למה צריך עשר שנים, מה זה?
סימן טוב: עשר שנות עבודה.
מירב בן ארי: עשר שנים?
מירב בן ארי: מה יקרה לתמרוק הזה?
מירב בן ארי: לאן הוא יברח לכם?
<איל שורצברג: במשרה מלאה.
<אפי להב: אם נתקעת עם איזה דאודורנט עשר שנים, אז שיהיה.
<קריאה: הוא לא בתוקף כבר.
<יואב גזית: זה צריך להיות עד תאריך התפוגה.
אלי אלאלוף: רגע, יש פה שאלה למה 20 ולא עשר.
מירב בן ארי: למה עשר ולא חמש.
סימן טוב: אנחנו מקבלים את הערת הוועדה שיהיה 20.
מירב בן ארי: חמש שנים גג.
מירב בן ארי: מה אני אעשה עם הדאודורנט הזה עשר שנים?
אלי אלאלוף: אפילו את הזכות לדיור הציבורי הורדנו לעשר.
<איל שורצברג: מה אומרים על מה?
<איל שורצברג: על עשר שנים?
<איל שורצברג: לא אומרים.
<שלומי שניזיק: אפשר לקבל התייחסות למה עשר?
<שלומי שניזיק: זו שאלה רצינית.
<נילי חיון דיקמן: קודם כול ברור שתיק התמרוק הוא מסמך חשוב, והוא יהיה רלוונטי בכל הידיינות משפטית אם תהיה לגבי התמרוק.
<נילי חיון דיקמן: ולכן, כשאנחנו מדברים על תביעות שיכולות להימשך גם אחרי שהתמרוק הפסיק להיות משווק, אז אנחנו יודעים שלפי דיני ההתיישבות יש שבע שנים, ואם מדובר בקטין זה יכול גם שנים נוספות.
סימן טוב: 25 שנים.
<נילי חיון דיקמן: אנחנו נבדוק למה דווקא עשר.
<נילי חיון דיקמן: אם אני לא טועה, עשר שנים לקחנו מהאיחוד האירופי, מהרגולציה האירופית, ואם אין עשר שנים ברגולציה האירופית אנחנו מוכנים גם לשבע.
<אוסנת לוקסמבורג: רק נוסיף שאנחנו כמשרד בריאות את התיקים שמוגשים אלינו היום שומרים לתקופות ארוכות מאוד.
<קריאה: שומרים בארכיון.
<אוסנת לוקסמבורג: ומתוך הצורך שהמידע הזה יישמר פה, המידע לא יהיה אצלנו, הוא יהיה אצל הנציג האחראי.
אלי אלאלוף: על הפרק הזה של היבוא המקביל אנחנו לא דנים, אמרתי לכם.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה להזכיר שכל מה שקראנו בתוספת של התיקונים שיהיו באותם סעיפים זה יקרא לקראת האישור.
אלי אלאלוף: הישיבה הבאה היא ב-7 בספטמבר ב-09:30.
אלי אלאלוף: הישיבה הנעולה.
אלי אלאלוף: תודה רבה על שיתוף הפעולה.
אלי אלאלוף: שלום, אני מתכבד לפתוח את ישיבת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא תקנות ביטוח בריאות ממלכתי (מסירת מידע ממשרד הביטחון), התשע"ז-2017.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר בהערה כללית, חברים, אמרנו את זה כמה פעמים אבל אני אחזור.
אלי אלאלוף: אני יודע שמשרד הביטחון, מסיבותיו, ממהות קיומו, הוא סודי ולא אוהב לחלוק אינפורמציה עם אחרים, אבל זה צריך להיות עד השלב שזה פוגע באנשים שהוא אמור לשרת.
אלי אלאלוף: משרד הביטחון רגיל לא למסור אינפורמציה.
אלי אלאלוף: תפקידו, בצורה מהותית, הוא לשמור על סודיות, אבל זה צריך להיות עד השלב שזה נוגע באנשים שהוא אמור לשרת באופן פרטי.
אלי אלאלוף: לכן אתם חייבים לעמוד בדרישות שהחוק קבע.
אלי אלאלוף: במקרה הזה הספציפי יש חוק מסודר.
אלי אלאלוף: אתם תצטרכו להעביר להם, לפי התקנות שכרגע נעבור עליהן, את האינפורמציה הנדרשת, במיוחד שמשרד הבריאות נתן את דעתו כאן, הוא מעורב, ולכן הקופות, לטובת האזרח, לטובת מקבל השירות, חייבות את האינפורמציה.
אלי אלאלוף: זה משרד אדיר, לא צריך להסביר למה – לשמחתנו, לשמחת המדינה הזאת - אז תעמדו בדרישות.
אלי אלאלוף: לפני הדיון, כשהחבר'ה בדקו את הנושא בשלב ההכנה לדיון, אמרו להם: בלאו הכי לא תקבלו כלום ממשרד הביטחון, אז אני מבקש שתשנו את הסגנון כדי שנוכל לקבל את מלוא שיתוף הפעולה לטובת אזרחים, שרובם נפגעו במסגרת פעולות צבאיות ומגיע להם לקבל את מלוא השירות ושירות טוב יותר.
אלי אלאלוף: מישהו רוצה לפתוח?
<נתן סמוך: אנחנו מגישים לאישור הוועדה תקנות שמבוססות על תיקון חקיקה שאישרה הוועדה בסעיף 40ב רבתי לחוק ביטוח בריאות ממלכתי.
<נתן סמוך: על פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, במקום שבו קיימת זכאות של אדם לשירות על פי חיקוק אחר שאיננו חוק ביטוח בריאות ממלכתי, הקופות בעצם פטורות מלתת את השירות לאותו אדם, ובמקום שבו חל חוק אחר – במקרה הזה חוק הנכים (תגמולים ושיקום) – קופות החולים יוצאות מהתמונה.
<נתן סמוך: הבעיה של קופות החולים לאורך כל השנים היתה שמצד אחד הן לא חייבות לתת את השירות, מצד שני, הן לא יודעות מי הם נכי צה"ל בדרגת נכות 20% ומעלה, ולכן הן פטורות לתת להם את השירותים.
<נתן סמוך: הן רוצות לתת את השירות, אבל גם אם הן נותנות את השירות הן רוצות להתחשבן, מכיוון שבסופו של דבר, היות והאחריות נמצאת במגרשו של משרד אחר יש להן זכאות לקבל שיפוי עבור הוצאות שהן מוציאות.
<נתן סמוך: את השיפוי הזה הן יכולות לקבל רק אם הן מציגות מידע שבאמת הן נתנו שירות שנובע מהנכות המוכרת.
<נתן סמוך: בעיית ההתחשבנות מגיעה בשלב שני.
<נתן סמוך: הבעיה הראשונה היא בעיית מסירת המידע – איך מבטיחים שהמידע שיכול לאפשר לקופות החולים לתבוע את המגיע להן יגיע לידן.
<נתן סמוך: הנושא של המידע כמובן כרוך באופן בלתי נמנע בנושא של הגנת הפרטיות, איך מוסרים את המידע רק במידה הנדרשת לצורך ההתחשבנות.
<נתן סמוך: והדבר השלישי – וזה עלה, וטוב שעלה, במסגרת תיקוני החקיקה – הוא איך מונעים מצב שבו קיומו של המידע הזה אצל קופות החולים יגרום לסוג של פינג-פונג בין הגורם האחראי לבין קופות החולים, אלה יגידו: אתם אחראיים, אלה יגידו: אתם אחראיים, ובסופו של דבר אדם לא יקבל את השירות.
<נתן סמוך: אומר סעיף 40ב רבתי בצורה מאוד ברורה: זה נעשה לצורך התחשבנות בלבד.
<נתן סמוך: כלומר, קופת החולים תהיה חייבת לתת את השירות.
<נתן סמוך: כמובן, אגב, שזכותו של אדם עדיין, אם הוא רוצה בכך, לקבל את השירות במקומות שבהם הוא זכאי להם מאגף השיקום.
<נתן סמוך: אבל אם הוא פונה לקופת חולים קופת חולים לא תוכל להגיד לו: אני לא חייבת.
<נתן סמוך: המידע הזה ישמש לצורך התחשבנות בלבד.
<נתן סמוך: על רקע כל הפרמטרים האלה אנחנו מציגים בפני הוועדה הנכבדה את התקנות, שאני חייב לומר אגב הדברים שאמר היושב-ראש בפתיחת הדברים, בסך הכול, במהלך האחרון, הדברים נעשו בשיתוף פעולה מלא, מאוד חיובי, גם עם משרד הביטחון - - -
אלי אלאלוף: אולי תסבירו לנו למה?
אלי אלאלוף: מה השתנה?
<נתן סמוך: היה שיתוף פעולה מאוד טוב עם משרד הביטחון, ישבנו גם עם קופות החולים, אני חושב שסגרנו את הקצוות.
אלי אלאלוף: אז אנחנו מברכים.
אלי אלאלוף: קודם כל מברכים.
אלי אלאלוף: זה כיף.
<נתן סמוך: אני אומר את זה לזכותם של עמיתנו במשרד הביטחון.
<נתן סמוך: אנחנו פה כדי לאשר.
<נתן סמוך: ישבנו גם עם הממונים על הפרטיות במשרד המשפטים, שפיקחו שאנחנו באמת לא נעשה משהו שהוא מעבר לגדרות הראויים של הנושא ואלה התקנות שבפניכם.
<נתן סמוך: התקנות האלה מציינות את פריטי המידע שלעמדתנו ולעמדת כלל גורמי הממשלה שהתעסקו בנושא הם ראויים ונחוצים להעביר לקופות החולים, את מסגרת ההעברה, את האחריות על שמירת הפרטיות והגנת הפרטיות של המידע שנמסר וכדו'.
<נתן סמוך: אם אנחנו נתחיל בתהליך הקריאה – תחליטו איך אתם רוצים לנהל את זה – אז יש לי שני תיקונים קטנים.
אלי אלאלוף: במסגרת הקריאה.
אלי אלאלוף: משרד הביטחון רוצה להגיד משהו?
<אלדד מלצר: אין לי הרבה מה להוסיף, התקנות אושרו על ידי שר הביטחון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: התקנות על דעתכם?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם מסכימים?
<אלדד מלצר: על דעתנו, כן.
אלי אלאלוף: הקופות רוצות מילה?
<הלל דשן: אני רוצה גם להצטרף למברכים.
<הלל דשן: זה היה תהליך ארוך, סבוך, עם כל הרגישויות שעו"ד סמוך ציין, עם סיוע של משרד המשפטים, משרד הביטחון, זה לקח זמן ואני שמח שהגענו למעמד הזה.
אלי אלאלוף: זה אתם?
אלי אלאלוף: לא החליפו אתכם?
אלי אלאלוף: זה כל כך נפלא להתחיל מושב עם ברכות.
אלי אלאלוף: אמרו לנו שזה יהיה מושב חם – רק בלב שיהיה חם.
אלי אלאלוף: אם אין עוד הערות, בבקשה, אנחנו נתחיל בקריאה.
<אפרת סלבין: "תקנות ביטוח בריאות ממלכתי (מסירת מידע ממשרד הביטחון), התשע"ז-2017 בתוקף סמכותי לפי סעיף 40ב לחוק ביטוח בריאות ממלכתי,התשנ"ד-1994, (להלן – החוק) בהסכמת שר המשפטים, בהתייעצות עם שר הביטחון ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני קובע כלהלן: הגדרות בתקנות אלה- "חוק הנכים"- חוק הנכים (תגמולים ושיקום), תשי"ט-1959; "מבחן", "מבחן החל על הנכה", "פגימה מוכרת" – כהגדרתם בתקנות הנכים; "נכה", "נכות"- כהגדרתם בחוק הנכים; "תקנות הנכים"- תקנות הנכים (מבחנים לקביעת דרגת נכות), התש"ל- 1969 הפרטים שייכללו בהודעת משרד הביטחון משרד הביטחון ימסור לאחראי על ההתחשבנות, כהגדרתו בסעיף 40ב(ג) לחוק, בקופת החולים שבה רשום נכה, שדרגת נכותו אינה פחותה מ-20%, הודעה ובה פרטים אלה: פרטי הנכה: שם פרטי, שם משפחה, ומס' תעודת זהות; סימול של הפגימה המוכרת שנפגם נכה וסימול של המבחנים החלים על הנכה, – אם קיים סימול כאמור, הכול לפי תקנות הנכים, וכן תיאור מילולי של הפגימה; תאריך תחילת הזכאות לתגמולים, או לתגמולים מוגדלים, לפי העניין, לפי סעיף 18 לחוק הנכים, וכן התאריך שבו הוכרה הפגימה לראשונה, ביחס לכל פגימה, גם אם ההכרה בפגימה קדמה לתאריך תחילת הזכאות לתגמולים; פירוט דרגת הנכות שנקבעה לנכה לפי תקנות הנכים, ביחס לכל פגימה, ואם רק חלק מהפגימה הוכרה כנכות לפי חוק הנכים (להלן- נכות קשורה) תפורט דרגת הנכות הקשורה ודרגת הנכות שאינה דרגת נכות קשורה".
<נעה בן שבת: יש לנו פה, אדוני, כמה פרטים: דבר ראשון, אתם פונים לגבי נכה שרשום בקופת חולים.
<נעה בן שבת: את המידע מי רשום באיזו קופת חולים – מאיפה יש למשרד הביטחון?
<נעה בן שבת: יש את זה למשרד הביטחון ממילא?
<נעה בן שבת: זה נושא שכבר ממילא קיים?
<איילה צייכנר: את המידע הזה אנחנו זקוקים לקבל מהמוסד לביטוח לאומי ובחלק מהדיונים המקדימים גם ישבנו על המדוכה.
<איילה צייכנר: אנחנו נצטרך לקבל את מסד הנתונים מהמוסד לביטוח לאומי ובהתאם למידע הזה אנחנו נפצל את המידעים לקופות החולים הרלוונטיות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כולל עדכון בזמן מעבר?
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי גם חולה יכול לעבור מקופה לקופה.
<איילה צייכנר: מדובר פה על העברת נתונים מדי תקופה מסוימת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שאני אומר – כולל עדכון בזמן אמת, אונליין.
<איילה צייכנר: זה לא אונליין.
<איילה צייכנר: לפי מה שכתוב בסעיף 3 מדובר על העברה של פעמיים בשנה.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת חאג' יחיא מתכוון לאפשרות שהמטופל מחליף את הקופה.
<איילה צייכנר: אז במועד הגשת הקובץ מביטוח לאומי, היה והוא שינה את קופת החולים, המידע יועבר לקופת החולים החדשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי מעביר אותו?
עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת השאלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המוסד לביטוח לאומי מעביר, יש לו קובץ עם פרטי הנכים האלה שהוא מעביר ברגע שהמטופל עובר?
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי גם יש את התקופה של חצי השנה, פעם בחצי שנה המעבר הזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא האם אתם צמודים לאותם מועדים שמותר לעבור קופה?
<אירית פינק: לא, הם לא צמודים.
<אירית פינק: אנחנו מקבלים את הנתונים מביטוח לאומי בקבצים יומיים.
<אירית פינק: אנחנו מקבלים ברמה יומית נתונים מעודכנים לגבי החברים שלנו, המידע הזה לא יגיע אליהם.
<אירית פינק: אנחנו צריכים לקבל את המידע על הנכות ממשרד הביטחון.
<אירית פינק: זאת אומרת, זה שני ערוצים שונים שהמידעים עוברים בהם.
<נעה בן שבת: אני רוצה רגע להבין מבחינת התהליך.
<נעה בן שבת: משרד הביטחון אומר שהוא יקבל קובץ מהמוסד לביטוח לאומי שישקף לו את הרישום במועד שקודם ל-1 בינואר ו-1 ביולי בכל שנה – כפי שנראה בתקנה 3 – הוא יקבל שיקוף של החברים בקופות החולים.
<נעה בן שבת: אלה מועדי מעבר ממילא אז לא צפוי שבאותו יום יהיה שינוי, יכול להיות שהשינוי הזה ישתקף לחצי שנה שלאחר מכן.
<נתן סמוך: אנחנו נגדיל את זה לארבעה מועדים של העברת מידע אז בכלל הפערים יהיו מינימליים.
<נעה בן שבת: השאלה היא האם אתם רוצים להגדיל את זה לארבעה מועדים, אם יש צורך.
<נתן סמוך: אנחנו מגדילים את זה לארבעה מועדים, סיכמנו את זה.
<נתן סמוך: כשנגיע לסעיף הבא נאמר את זה.
<נעה בן שבת: ואז ממילא אתם מקבלים תמונה של המצב שקודם למועד העברת המידע.
<אירית פינק: אנחנו מבחינתנו רוצים לקבל את המידע בתדירות הכי גבוהה שאפשר.
<אירית פינק: מבחינתי אפשר גם ליישר קו עם המידעים, עם המעברים של מבוטחים - - -
<נתן סמוך: הסיכום היה ארבעה מועדים על דעת "כללית" אז זה מה שיהיה.
<אירית פינק: נכון, אבל אם אפשר יהיה לקבל יותר – נשמח.
אלי אלאלוף: יואב קיש, הדיון שלך היה הדיון הקודם, היית חסר לנו.
יואב קיש: אני הייתי בדיון על ה-SME שאני עשיתי, בהובלתי, אז לא יכולתי שלא להגיע, על הילדים שצריכים לקבל את התקציב לתרופות ל- .
יואב קיש: SMEעכשיו זה הסתיים ובאתי, אז כבר עבר הדיון שלי?
אלי אלאלוף: אתם מבינים שהוא לא יודע על מה אנחנו דנים עכשיו.
יואב קיש: באתי כי אמרו לי שהדיון על תקנות בנושא שילוב אנשים עם צרכים מיוחדים ועם מוגבלויות במגזר הציבורי היה אמור להיות מתישהו בזמן הזה.
אלי אלאלוף: היה מתישהו – ב-09:00 בבוקר.
יואב קיש: ב-09:00 הייתי בדיון ב-SME.
אלי אלאלוף: אבל עשינו את העבודה בשבילך.
יואב קיש: אז אני אתעדכן.
אלי אלאלוף: היה דיון טוב.
יואב קיש: אני סומך עליכם.
אלי אלאלוף: ביי, יואב.
<נעה בן שבת: החיסרון, אנחנו צריכים לדבר על זה, שמעבירים את כל קבצי הנכים שקיימים במשרד הביטחון, הכול עובר בכל אותם מועדים.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, לפי מה שהבנו, המנגנון הוא לא מנגנון של מי שנוסף, או מי ששינה מעמד, או ששונה לו אחוז הנכות, אלא כל הקבצים עוברים בכל אותם מועדים.
<נעה בן שבת: מבחינת החשיפה, ככל שאנחנו מגדילים את המועדים אנחנו מדברים על יותר מידע שעובר בכל פעם, ולכן צריך מצד שני לצמצמם.
<צילי נאה: השאלה היא האם הקבצים הקודמים ידרסו.
<צילי נאה: אם את מעבירה את הכול, לא דלתא, אלא את הכול, אבל מוחקת את הקבצים הקודמים אז לכאורה אין כל כך מה.
<צילי נאה: זאת השאלה, אני באמת לא יודעת מה הכוונה בעניין הזה.
<איילה צייכנר: אני לא יודעת לומר, אבל לגבי מסד הנתונים של ביטוח לאומי – הוא מעודכן.
<איילה צייכנר: זאת אומרת, אגף השיקום מעביר את הנתונים באופן שוטף, לפיכך, המסד שביטוח לאומי יחזיר לאגף השיקום הוא בעיקרון מעודכן.
<איילה צייכנר: זאת אומרת, נכים שלא יעמדו בסף של ה-20% - לא ייחשף המידע בגינם.
<נעה בן שבת: אני רק רוצה להבין, מדברים פה על העברת מידע שעוד לא נעשית ושגם צריכים להכין לגביה את התשתית מבחינת העברת מידע בגופים ציבוריים.
<רבקה פריאור: נכון.
<רבקה פריאור: לפי הבנתי – ואני מומחית קטנה מאוד בתחום הזה – זה מחייב טופס א' של משרד הביטחון או קופות החולים אלינו.
<רבקה פריאור: אני רק לא הבנתי מהדיון פה האם הכוונה היא שאנחנו נקבל ממשרד הביטחון את הקבצים על הזכאים לנכות ונשתול לגבי כל אחד ואחד מהם את החברות?
<רבקה פריאור: לא שנעביר לכם את כל הקבצים?
<נתן סמוך: אתם מקבלים ורק לגבי זה ואז הם יודעים לאיזו קופה להעביר נתון של איזה נכה.
<נעה בן שבת: יש מקום לחסוך את טופס א' ולקבוע פה הוראה ספציפית?
<רבקה פריאור: אני לא יודעת.
<צילי נאה: השאלה אם אפשר גם מכוח החוק המסמיך, אני לא בטוחה שבחנו את השאלה הזאת.
<צילי נאה: כמו שאמרה חברתי מהביטוח הלאומי, לפחות כמו שהתקנות נראות כרגע, התהליך המקדים של העברת המידע לשיוך לקופות החולים צריך להיעשות לפי תקנות הגנת הפרטיות בעניין העברת מידע בין גופים ציבוריים.
אלי אלאלוף: אני כל כך נהנה מכך שמדברים בין משרדים, זה נפלא.
<איילה צייכנר: נצטרך רק זמן להיערך לביצוע התקנה ולמימושה כדי להסדיר באמת את כל התהליך.
<נעה בן שבת: יש פה דחיה של 90 יום.
<רבקה פריאור: אני לא יודעת לענות אם 90 ימים יספיקו גם להיערכות אצלנו, אני חייבת לבדוק את זה.
<נעה בן שבת: 90 ימים ממועד תחילת התקנות, זאת אומרת, המועד הראשון שתגיעו אליו יהיה 1 ביולי 2018, אם אני מבינה נכון.
<נתן סמוך: לא, למרות שכתוב הוראת שעה, אבל אפשר.
<הלל דשן: העברה ראשונה היא מידית.
<נתן סמוך: "על אף האמור מסירת הודעה לראשונה תתבצע במועד תחילתן של תקנות אלה".
<נתן סמוך: האמת היא שהמידע שמדובר בו לדעתי לא צריך להיות כרוך בקושי.
<נתן סמוך: אם יש צורך אגב - - -
<נעה בן שבת: המועדים, לפי מה שכתוב אצלי, הם 1 בינואר ו-1 ביולי.
<נעה בן שבת: 1 בינואר הוא בתוך 90 ימים.
אלי אלאלוף: אבל הוא אומר שבמקום שני מועדים יהיו ארבעה.
<נתן סמוך: במקום שני מועדים יהיו ארבעה, אנחנו נוסיף את 1 באפריל ו-1 באוקטובר.
<נתן סמוך: עוד לא הגענו לסעיף הזה פשוט.
<רבקה פריאור: אני מבקשת שיירשם שהביטוח הלאומי לא מודה כרגע שהוא יכול לעמוד, לעשות את העברה הראשונה במועד כניסתן של התקנות.
אלי אלאלוף: לא, אני לא אוהב הודעות מהסוג הזה, תגידי מתי כן.
<רבקה פריאור: אני לא יודעת, אני צריכה לבדוק את זה עם אנשי המחשוב שלנו, אני לא יודעת לענות.
אלי אלאלוף: היא יכולה להודיע לנו אחרי הדיון?
<נעה בן שבת: צריך לקבוע עכשיו מה מועד תחילת התקנות.
<נעה בן שבת: אם מדובר על כך ש-90 ימים לא יספיקו, זאת אומרת, עד 1 באפריל 2018 – אם אני טועה פה במועדים אז תקנו אותי – אם נוותר על הוראת השעה ונגיד שב-1 באפריל 2018 זה יכנס לתוקף אני חושבת שזה נותן מספיק זמן.
<נתן סמוך: אפשר לוותר על הוראת השעה, זה בסדר.
<רבקה פריאור: אני מאמינה שנעמוד בזה.
<נתן סמוך: אז נוותר על הוראת השעה.
<נעה בן שבת: הסבירו לנו שנושא הסימול חשוב לחלק מהצרכים המחשוביים והכול קבוע כמובן לפי תקנות הנכים, שם מתוארת גם הפגימה וגם המבחנים שחלים על הפגימה, עד כמה היא מגבילה.
<נעה בן שבת: על פסקה (3) קיבלתי הסבר ממשרד הבריאות שתאריך תחילת הזכאות לתגמולים היא זאת שקובעת במקרה של החמרה, אדם היה בנכות של פחות מ-20% ועכשיו הוא נכנס לתוך הסף של 20%, לכן חשוב תאריך תחילת הזכאות לתגמולים.
<נעה בן שבת: פירוט דרגת הנכות – אולי תסבירו את הנושא הזה של הנכות הקשורה שלא הוכרה כנכות ואיך משרד הביטחון יכול לדעת על הנכות הזאת אם הוא לא מכיר בה, אם היא לא נכות שלו.
<נתן סמוך: אני ביררתי את הדברים פעם נוספת בעקבות הפניה של היועצת המשפטית של הוועדה עם אגף השיקום ומה שנאמר לי הוא שבמקרים שבהם מדובר בבעיה אחת שמצריכה שירות רפואי אחד אבל האחריות של משרד הביטחון היא רק לחלק מהעניין והחלק האחר נמצא בעצם באחריות של גורם אחר, כאן צריך בעצם לייצר את האחוז שנמצא באחריות משרד הביטחון כדי שהוא יידע, וגם קופות החולים יידעו, באיזה חלק מעלות השירות יישא משרד הביטחון ובמשמע, באיזה חלק אחר תישא קופת החולים.
<נעה בן שבת: השאלה אבל אם יש דרגת נכות אצל משרד הביטחון לגבי מה שאינו דרגת נכות קשורה, כי לכאורה זה עומד בסתירה.
<נתן סמוך: הסבירו לי שכן.
<נתן סמוך: המידע הזה יימסר, הם יכולים למסור אותו בדיוק למטרה שציינת.
<נתן סמוך: יגידו חברי ממשרד הביטחון.
<אלדד מלצר: כן, אנחנו מדברים על דרגת הנכות המוכרת על חשבון השירות הצבאי, יש מקרים מסוימים שלא כל הנכות מוכרת.
אלי אלאלוף: מוכרת על ידכם אבל יכולה להיות מוכרת בכלל?
<אלדד מלצר: כן.
<נעה בן שבת: אבל עדיין, לגבי הנושא הזה של "דרגת הנכות שאינה דרגת נכות קשורה" – האם בגין מה שלא קשור ניתנת דרגת נכות אצלכם, במשרד הביטחון, באגף השיקום?
<אלדד מלצר: הנושא מצוי בסמכותן של הוועדות הרפואיות לקבוע את שיעור הנכות המוכרת על חשבון השירות.
<נעה בן שבת: מועד מסירת ההודעה מסירת ההודעה, כאמור בתקנה 2, תהיה ב-1 בינואר, ב-1 באפריל, ב- 1 ביולי וב-1 באוקטובר בכל שנה.
<הלל דשן: לא הבנתי, בתקנה 3 זה נשאר פעמיים בשנה?
<ענת כהן שמואל: לא, היא הקריאה ארבעה מועדים.
<נעה בן שבת: "4.
<נעה בן שבת: אופן מסירת ההודעה מסירת ההודעה ממשרד הביטחון לקופות החולים, תיעשה באמצעי של מדיה אלקטרונית, תוך הפעלת אמצעי אבטחת מידע כנדרש על מנת לצמצם את הסיכון לפגיעה בשלמות המידע, לחשיפתו, להעתקתו או לשימוש בו ללא רשות כדין" – השאלה היא אם צריך פה את הסיפה: "ותחול עליה תקנה 4 לתקנות הגנת הפרטיות" או שלא.
<צילי נאה: יש לי הצעה שלא הספקנו ללבן אותה עד הסוף לפני כן אבל כן חשוב לי להעלות אותה.
<צילי נאה: היא באמת הצעת נוסח ולא מהות.
<צילי נאה: כל התוכן שיש בתקנה 4 שרצינו להחיל הוא בעצם הטלת האחריות על גורם ספציפי.
<צילי נאה: לא אמירה כללית כזאת שזה יעשה באופן אלא הטלת האחריות על מנהלי המאגר בגוף המוסר ובגופים המקבלים כדי שיהיה פשוט ברור מי אחראי על הנושא.
<צילי נאה: חשבנו לשלב את הדבר הזה פשוט בהוראה עצמה בלי להפנות, אנחנו חושבים שזה יהיה יותר נכון.
<צילי נאה: אם זה מקובל על החברים כאן זאת הצעתנו.
<נעה בן שבת: שזה אומר שגם בקופות החולים מצד אחד - - -
<צילי נאה: אני אקריא את הנוסח המוצע שבעצם משלב את המהות: "4.
<צילי נאה: מסירת ההודעה ממשרד הביטחון לקופות החולים תיעשה באמצעי של מדיה אלקטרונית, ובעת מסירתה אחראים מנהלי מאגרי המידע של משרד הביטחון ושל קופות החולים על הפעלת אמצעי אבטחת מידע בתהליך מסירתו כנדרש על מנת...".
<צילי נאה: זה יותר טוב מאשר להפנות, זה עלול ליצור סיבוכים בהמשך וחבל.
<נעה בן שבת: וזה בא במקום "תוך הפעלת", זאת האחריות שלהם להפעיל את אמצעי אבטחת המידע כנדרש?
<צילי נאה: נכון, "על הפעלת".
<אלדד מלצר: ברשות הוועדה אני רוצה רק להגיד את עמדתנו.
<אלדד מלצר: כעקרון, אכן להבנתנו לא מדובר בשאלה של מהות, אבל בגלל שלא מדובר בצו מכוח הגנת הפרטיות – מה שהיה בגלגול הקודם, מה שסברנו שיש לגבש – אלא התקנות מכוח חוק בריאות ממלכתי, סברנו שיש מקום להיצמד ללשון התקנה הנוכחי וכן לציין את זה באופן מפורש.
<נעה בן שבת: להפנות לתקנה 4 לתקנות הגנת הפרטיות?
<נעה בן שבת: למרות שבעצם התוצאה היא אותה תוצאה אם אתה כותב את זה ואולי אתה מייתר - - -
<צילי נאה: נראה לי שפשוט חבל.
<צילי נאה: אני חושבת שגם במצב דברים שבו יכול להיות שתקנות הגנת הפרטיות יתוקנו ויחולו יותר ספציפית על התהליך שמוסדר שם, של ועדות וכו', זה באמת עלול ליצור שאלות פרשניות וכדאי להסדיר כאן את המהות בצורה ברורה.
<אלדד מלצר: נקבל את עמדתך.
<נתן סמוך: אז ההקראה התקבלה?
<נתן סמוך: זה לפי מה שאמרה צילי?
אלי אלאלוף: אז מה הסיכום?
<נתן סמוך: נאמץ את הנוסח שצילי הקריאה.
<צילי נאה: להקריא אותו שוב?
<צילי נאה: "4.