GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: שאפשר יהיה לקבל את זה – יאללה, אתם עורכי דין.
<נופר גורן: וגם לגבי (ב)(1), להוסיף את ההפניה ל-1.2.1.
<ערן טמיר: למידע אודות השירות, רק כשהוא נדרש, לצורך קבלת השירות שניתן בסרטון ולא במקום אחר.
<מי-טל גרייבר שורץ: לא ברור.
אילן גילאון: אם לי זה היה ברור, לעורכי דין זה בטח ברור.
<ערן טמיר: אם הסרטון נותן מידע שהוא נדרש, אתה צריך אותו כדי לקבל את השירות, אז תהיה לזה חלופה טקסטואלית ואפשר לתת גם חלופה קולית אם מישהו מעוניין.
<נתי ביאליסטוק כהן: תפנה גם ל-1.2.3.
<ערן טמיר: זה מה שזה אומר – חלופה טקסטואלית או קולית רק בשביל לקבל את אותו מידע אם אין אלטרנטיבה למידע הזה, אבל זה מידע שנדרש לצורך קבלת השירות.
<ערן טמיר: חשוב שזה יהיה ברור.
<שירלי פינטו: שמי שירלי פינטו, מהמרכז הישראלי ללימודי חירשות ואני רוצה להתייחס לתיקון הזה של חוק כתוביות ושפת סימנים.
<שירלי פינטו: אנחנו מדברים פה על מחזור של מעל חמישה מיליון, ומתחת יש פטור.
<שירלי פינטו: מתחת לחמישה מיליון יש פטור, אבל זה משאיר את רוב החירשים מאחור.
<שירלי פינטו: הנה כל החירשים שיושבים פה, דיברנו על מהות התיקון כי כתוב כאן שיש פטור מעל מיליון שקל.
<ערן טמיר: רק אתר קיים.
<שירלי פינטו: אז אני מבקשת לעכב את זה כי אנחנו עוד לא ישבנו על זה כל ארגוני החירשים ואנחנו לא יכולים באמת עם האקדח לרקה, עד שנבין מה המשמעות של זה לעומק.
<שירלי פינטו: אני באופן אישי לא מכירה את התיקון הזה, והעמותה של המכון לקידום החירש לא מכירה את התיקון הזה, אז אני מבקשת לעצור את הסעיף הזה ספציפית, שנבדוק את המשמעות לגבינו.
<ערן טמיר: אי אפשר לעצור.
אילן גילאון: אי אפשר לעצור סעיף כאן.
אילן גילאון: אפשר לעצור את הכול.
<שירלי פינטו: אבל אנחנו לא יכולים, עוד לא בדקנו מה המשמעות של זה לגבי החירשים אז אתה משאיר פה את ציבור החירשים מאחור.
<ערן טמיר: אני רוצה להגיד כמה דברים כדי שזה יהיה ברור.
<שירלי פינטו: אוקיי, לא עוצרים, אז תסבירו לנו כרגע מה עושים.
<ערן טמיר: אני מסביר.
<ערן טמיר: קודם כול, שפת סימנים מראש, שיהיה ברור - - -
<שירלי פינטו: אני רוצה להגיד למה העניין הזה של עד חמישה מיליון, זה עושה לנו בעיה של הנגשה.
<שירלי פינטו: יש מקומות של מוגבלויות אחרות שמקבלים מעל למיליון, ולמה אצלנו זה מעל חמישה מיליון?
<ערן טמיר: אני אענה, נעשה את זה בקצרה.
<ערן טמיר: הנושא של הנגשת סרטונים הוא נושא חדשני, אין בשום מקום בעולם חובה כזאת מהסוג הזה לגבי עסקים - - -
<שירלי פינטו: יש, יש, יש.
<ערן טמיר: לא, אין.
<ערן טמיר: אין לגבי עסקים קטנים, בטח לא לפי - - -
<קריאה: מעל מיליון זה לא עסק קטן.
<ערן טמיר: אפילו בקנדה, המקום הכי מחמיר - - -
<קריאה: מי שיש להם מחזור מעל מיליון יכולים לשלם את - - -
<ערן טמיר: אפילו באונטריו, שזה מקום אולי הכי מחמיר בהקשרים האלה, דורשים את זה רק מעסקים שיש להם מחזורים הרבה יותר גבוהים מהסכומים האלה, בלי שום כלי אכיפה, וגם בנושא של מדיה מבוססת זמן הם עשו הקלות משמעותיות על התקן.
<ערן טמיר: חמישה מיליון זה עדיין לא בהכרח עסק או מקום מאוד גדול.
<ערן טמיר: אני גם מזכיר שכל רשות ציבורית, וזה לא משנה מה המחזור שלה, גם היא חייבת.
<ערן טמיר: אנחנו קיבלנו המון הערות מהחייבים על הנושא הזה.
<שירלי פינטו: אנחנו דורשים השוואת תנאים כמו לשאר המוגבלויות.
<שירלי פינטו: אם במוגבלות אחרת יש פטור מעל מיליון אז גם אנחנו רוצים.
<ערן טמיר: בגלל המורכבות של הנושא ניתן פטור מחמישה מיליון ולא ממיליון.
<שירלי פינטו: איזה מורכבות יש בלעשות כתוביות, אתה מוכן לספר לי?
<שירלי פינטו: על מה מדובר, אנחנו מדברים על מספר סרטונים.
<מיכל שיק הר-טוב: ערן, אולי תוכניות טלוויזיה זה משהו אחר כי לדעתי היא מבלבלת.
<ערן טמיר: לא, היא מדברת על עסקים עד חמישה מיליון, לא קשור לטלוויזיה.
<שירלי פינטו: מדברת על סרטונים באינטרנט, שמעלים סרטונים.
<ערן טמיר: אתם מדברים על כתוביות.
<שירלי פינטו: אני רוצה להבין מה מורכב בלעשות את זה.
<ערן טמיר: בסדר, אני מכיר לא מעט עסקים שהמחזור שלהם של מיליון שקל, זה לא אומר שהרווח שלהם - - -
אילן גילאון: אל תיכנס לזה.
אילן גילאון: אני חושב שלתביעה הזאת יש בסיס.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה אותו בסיס של התביעה שלנו.
<ערן טמיר: אילן, זה לא.
<שירלי פינטו: יש אתרים שיש להם רק סרטון אחד.
<שירלי פינטו: לא מדברת על סרטונים.
<ערן טמיר: בסדר, סרטון אחד.
<ערן טמיר: אני רוצה בכל זאת להתייחס.
<ערן טמיר: אנחנו תמיד כאילו בשולחן חסרים את העסקים היחסית קטנים.
<ערן טמיר: כשאנחנו מדברים על מחזור של מיליון, צריך לקחת בחשבון שזה מחזור, לא רווח.
<ערן טמיר: זה יכול להיות עסק עם שלושה עובדים שכדי לעשות סרטון תדמית על העסק שלו הוא ביקש מהבן שלו שלומד קולנוע במגמה בבית-ספר שיעשה לו סרטון.
<ערן טמיר: עכשיו מישהו, אנחנו חושפים אותו לתביעות על זה שהוא עשה את הסרטון הזה, במקום להתעסק עם העסקים הגדולים.
אילן גילאון: אתה מדבר רק על סרטונים?
<ערן טמיר: כן, רק סרטונים.
<ערן טמיר: אני לא רוצה שכל עסק שיש לו שלושה עובדים ובמקרה המחזור שלו מעל מיליון שקל, אם מישהו עשה לו סרטון, עכשיו הוא יצטרך לחפש את הדבר הזה - -
<שירלי פינטו: כתוביות זה ממש פשוט.
<ערן טמיר: - - אנחנו עדיין לא במקום.
<ערן טמיר: דרך אגב, אין עדיין מערכת אוטומטית בנושא הזה, אין עדיין מספיק אנשים שמתמחים בעניין הזה.
<שירלי פינטו: יש, יש, יש - - -
<ערן טמיר: לא מספיק טובה.
<ערן טמיר: כולם יודעים את זה.
<ערן טמיר: כשיהיה, נוכל לדבר על זה.
אילן גילאון: מי כבודו?
<רן שיינמן: שלום.
<רן שיינמן: שמי רן שיינמן, מחברת יפעת.
<רן שיינמן: אנחנו מחזיקים בחברת יפעת טכנולוגיה שיודעת להפוך אודיו לטקסט.
<נתי ביאליסטוק כהן: מה זאת אומרת?
<נתי ביאליסטוק כהן: יש לי בסמארטפון.
אילן גילאון: מה אתה רוצה להגיד?
<רן שיינמן: העלויות הן מאוד נמוכות באופן יחסי לעלויות של הפקת סרטון תדמית, מדובר על בין עשרות למאות שקלים בודדים לשעת אודיו.
אילן גילאון: לא, זאת לא השאלה.
אילן גילאון: השאלה היא כמה עולה הסרט, לא כמה עולה ההפקה.
<ערן טמיר: אני לא חושב שיש עניין, מישהו שהפיק בגרושים סרטון תדמית לעצמו עם הבן שלו, לחשוף אותו גם לתביעות.
<ערן טמיר: תראו מה אנחנו עושים.
<ערן טמיר: לא כולם יודעים על זה.
<ערן טמיר: יש חברה, יופי שיש חברה, מצוין.
<ערן טמיר: אנחנו לא בשלים לעניין הזה.
<נעם דשא: אפשר להתייחס?
<נעם דשא: נעם דשא מהסוכנות לעסקים קטנים.
<קריאה: אני גם ביקשתי להעיר.
אילן גילאון: הנושא מוצה.
אילן גילאון: עסקים קטנים, אחרון וזהו.
<נעם דשא: אני רק רוצה להדגיש שעסקים קטנים - מודגשים עסקים – נקראים עסקים עד 20 מיליון שקלים.
<נעם דשא: עד מיליון שקלים אנחנו מדברים על עסקים זעירים.
<נעם דשא: עסקים עם עד ארבעה עובדים, עסקים עד מיליון שקלים הם עסקים זעירים.
<נעם דשא: זה עסקים מאוד מאוד קטנים.
<נעם דשא: לא מדובר פה על העסקים הקטנים הרגילים שאותם אנחנו רגילים לשמוע פה.
<נעם דשא: בכוונה לא אמרו פה עסקים עד 20 מיליון שקלים עסקים קטנים אלא עד חמישה מיליון שקלים.
<ערן טמיר: צריך להבהיר, היו מספיק גורמים שביקשו גם 20 מיליון.
אילן גילאון: קל וחומר, בן בנו של קל וחומר כשמדובר - - -
<ערן טמיר: בכל זאת, זאת הייתה הפשרה אחרי שביקשו גם 20 מיליון וביקשו גם 100 מיליון.
אילן גילאון: הסעיף הזה מוצה.
<שירלי פינטו: מהמכון לקידום החירש, שירלי אומרת שזה עלבון לאנשים חירשים וכבדי שמיעה שהשארת אותם מאחור.
אילן גילאון: תסביר לשירלי שאין לה רשות בלתי – זה לא הוראת קבע.
<גל רוקניאן: אני מבקשת רשות דיבור.
אילן גילאון: חבר'ה, תסביר להם שזה לא הוראת קבע שמדברים מתי שרוצים.
אילן גילאון: מצביעים, ומדברים.
<גל רוקניאן: אבל אני לא דיברתי.
אילן גילאון: בבקשה, תקבלי את רשות הדיבור.
<גל רוקניאן: אני גל רוקניאן מהמכון לקידום החירש ואנחנו פה עמיתים ואנחנו רוצים להבין קודם כול את העמדה של הנציבות להגן עלינו, על אנשים עם מוגבלות ובמיוחד אנשים חירשים וכבדי שמיעה.
<גל רוקניאן: תארו לעצמכם, לשבת בבוקר, מראים ב-Y-net סרטון שהייתה עכשיו איזה תאונה קשה, איזה שריפה, ואני בכלל לא מבינה מה קורה ואני לא יכולה להבין את הדברים האלה.
<גל רוקניאן: הדברים האלה, תעשה לי טובה.
<גל רוקניאן: אני לא מדברת על עסקים קטנים שעושים איזה סרטון, אוקיי, אבל הגיע הזמן שתגן עלינו גם.
<ערן טמיר: אני דיברתי, גם - - -
אילן גילאון: אני אדבר על זה.
אילן גילאון: אני באמת מתפלא כלפי הנציבות להפנות את השאלה הזאת.
אילן גילאון: הקטעים האלה שאת מדברת עליהם מכוסים לגמרי לפני ולפנים, מלמטה ועד למעלה, בכלל לא מדובר על זה.
אילן גילאון: לא על הסרטים מן הסוג שאת מדברת עליהם, על התאונה וכו'.
<גל רוקניאן: אבל זו הדוגמה כרגע , זה ההרגשה שכל הזמן מורידים – את זה, את זה.
<ערן טמיר: מה מורידים?
<ערן טמיר: העלינו משהו שלא היה גם קודם.
<ערן טמיר: אני רוצה שנייה לדבר על זה.
<ערן טמיר: כנציבות, אני צריך לקדם שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, אני צריך לעשות את זה באופן ממלכתי ומאוזן, זה התפקיד שלי.
<ערן טמיר: אם לא הייתי מתייחס לזה, גם הטענות והתלונות והדרישות ל-20 מיליון שקל ול-100 מיליון שקל, אולי גם היו מגיעות.
<ערן טמיר: חמישה מיליון שקל, על-פי החישובים שעשינו גם לגבי עלויות וגם לגבי סוג עסקים וכמות עסקים, זה נשמע לנו סביר והגיוני.
<ערן טמיר: הנושא של חדשות, של שירותי טלוויזיה, של שירותי חדשות באינטרנט, כמו Y-net וכאלה, הם בכלל לא בחקיקה של האינטרנט כי הם לא נמצאים בתוך התוספת השנייה.
<ערן טמיר: זה לא חייב בהקשר הזה, אנחנו פה לא מדברים עליהם.
<ערן טמיר: פה מדברים על מי שהוא גוף ציבורי ורשות ציבורית, או עסקים שנותנים שירותי מסחר ובנקים וכיוצא באלה, שהמחזור שלהם הוא מעל זה.
<ערן טמיר: זאת התקדמות אדירה, היא הרבה יותר מאשר בכל מקום אחר בהקשרים האלה.
<ערן טמיר: צריך להבין את זה.
<ערן טמיר: אני כן אמרתי, ואני לא חוזר בי, בהקשר של חדשות יש את חוק שידורי טלוויזיה.
<ערן טמיר: אל"ף, הוא מתייחס באופן מפורש לנושא – חשוב שאני אחדד את זה ואני רוצה גם שזה יישמע לפרוטוקול.
<ערן טמיר: חוק שידורי טלוויזיה מתייחס במפורש לשידורים בזמן חירום ואני יודע שהיו עם זה פשלות, זה עניין גם של יישום של החקיקה ואנחנו גם נטפל בזה.
<ערן טמיר: אבל מעבר לזה, אני אומר את זה כאן.
<ערן טמיר: העמדה שלנו כנציבות היא שיש צורך לתקן גם את התוספת השנייה כאן לצורך העניין, אבל במיוחד את חוק שידורי טלוויזיה שהוא לא מספיק רחב בהקשרים האלה והוא גם לא מספיק תופס את מה שנתי דיבר עליו.
<ערן טמיר: לא, אבל אני רוצה שיהיה ברור.
<ערן טמיר: אנחנו כנציבות חושבים שצריך לעשות את הדבר הזה.
<ערן טמיר: התחלנו תהליך בנושא הזה, אנחנו מקדמים עבודה גם מול משרד התקשורת ואם זה לא יעבוד נעשה מה שאפשר, אבל כאן, דרך האפשרות של תקנות נגישות השירות הרגילות על מי שזה חל, אי אפשר לתקן את כל העולם.
<ערן טמיר: אני מצטער, זה פשוט בלתי אפשרי.
<ערן טמיר: זה עדיין צעד ענק קדימה.
אילן גילאון: ואני לא חושב שהנציבות מקפחת מישהו מן הציבורים בתוך הקהל הזה.
אילן גילאון: הלוואי שהיינו קצת יותר מאוחדים, אנחנו כציבורים.
<נתי ביאליסטוק כהן: הלוואי שהיה יותר במדינה כמו הנציבות אבל היא לא מצליחה להניע את כל היתר, לצערי.
אילן גילאון: אני אומר את זה בפניו של הנציב העליון שיושב כאן.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני אומר באמת, אני בטוח, בנציבות יושבים אנשים שרוצים באמת רק לקדם ורק טוב, אבל בסופו של דבר הכוח נמצא במשרדים, והמשרדים לא עושים מספיק.
<ערן טמיר: נטפל בחוק שידורי טלוויזיה ונעשה אותו כמו שצריך.
<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו נטפל בחוק שידורי טלוויזיה ויכול להיות שאנחנו ניזום פשוט חקיקה פרטית כי אני לא בונה על הממשלה שתעשה את זה מהר מספיק וטוב מספיק.
<ערן טמיר: אני עובד מדינה, אני לא יכול לדבר על זה.
אילן גילאון: אני מנוע לדבר כי יש לי ניגודי עניינים כמובן.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני לא מנוע.
אילן גילאון: כי אני מסכים עם מה שאתה אומר אז מה אני יכול לעשות.
אילן גילאון: הערות לזה.
<אילנה בניש: אני חושבת שהצהרת נגישות זה אחת מאבני הדרך החשובות ביותר בנושא של הנגשת אתרי אינטרנט, ואני חושבת שאני הייתי החלוצה בתחום הזה עם המשרד הספציפי שאני עובדת אתו, לציין בהצהרת נגישות שקיים פטור טכנולוגי מהיכולת לבצע התאמת נגישות מסוימת.
<אילנה בניש: אני גם חושבת שהיינו החלוצים בתחום של לכתוב פרטי רכז נגישות והתאמות נגישות חלופיות.
<אילנה בניש: אני חושבת יחד עם זאת, שפרסום הטופס – טופס פטור טכנולוגי של הנציבות – במתכונתו הנוכחית הוא בעייתי.
<ערן טמיר: אילנה, זה לא הסעיף הזה.
<ערן טמיר: זה הסעיף הבא.
אילן גילאון: כבר אמרת, אז יישמר לך.
<אילנה בניש: אני רק אשלים את המשפט.
<אילנה בניש: יש הרבה פעמים בטופסי הפטור האלה – שאגב, הם לא נגישים, ולהנגיש אותם זה בעייתי – הרבה מאוד פרטים טכניים שהם מורכבים מאוד להבנה.
<אילנה בניש: אין לי בעיה שזה יהיה פתוח לבקשתו, לדרישה של עורך-דין, של לא יודעת מי, שכן זה יהיה, אבל להעלות את הטפסים האלה זה יוצר הרבה מאוד מורכבויות לטעמי וזה גם לא מחויב במקומות אחרים, אז למה דווקא פה, מה הקטע?
<ערן טמיר: נגיע לזה.
אילן גילאון: נגיע לסעיף, נתייחס.
אילן גילאון: דרור, אתה לא רוצה להגיד משהו?
אילן גילאון: אתה לא רוצה להתייחס?
<דרור כרמלי: זה לא נספח ב'.
אילן גילאון: אתה רוצה לסעיף הבא?
אילן גילאון: לסעיף הזה אתה מתכוון.
<אילנה בניש: כן, אני התייחסתי לסעיף הזה.
<אילנה בניש: אני מתנצלת.
<נתי ביאליסטוק כהן: ההפניה שם לסעיף (א) הוסרה?
<ערן טמיר: הייתה בנוסח הפניה.
<אייל לב ארי: הורדנו.
<אייל לב ארי: יש כאן תוספת, מקרה פרטני של מה שאנחנו מדברים בעגה כ"אזור אישי", וזה גם מוגבל בזמן.
<אילנה בניש: לא קיבלתי התייחסות להערה שלי.
<אייל לב ארי: נגמור את התקנה.
אילן גילאון: ערן, אתה רוצה להתייחס למה שאילנה אמרה לגבי הטופס?
<ערן טמיר: האמת היא שאני כבר התעייפתי, אני מוכן לקבל את מה שהיא אומרת.
<אילנה בניש: אני רוצה, אם יש צורך, לפרוטוקול.
<ערן טמיר: לפי בקשה, הבנו.
<אילנה בניש: אין לי בעיה.
<אילנה בניש: פשוט מה שיקרה – סליחה, בכבודם של כולם – יפנה אלי אדם שהוא לא בקי בתקן, לטלפון הפרטי שלי שמצוין והחתימה שלי בפטור והכול בפטור, ויתחיל: רגע, אבל כתבת פה ש-2.1.1.
<אילנה בניש: לא - - -
<ערן טמיר: אני מבין את החשש.
<אילנה בניש: אין לי כוח, די.
<ערן טמיר: אם לפי בקשה אפשר לשלוח את זה אז אפשר.
<אילנה בניש: סבבה.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה יימסר לפי בקשה?
<אבי בלאו: שלום.
<אבי בלאו: שמי אבי בלאו, אני מארגון בקול, ארגון של כבדי שמיעה וגם מורשה לנגישות השירות.
<אבי בלאו: בעניין הזה אני חייב להגיד שאני מסכים לגמרי עם אילנה.
<ערן טמיר: כבר קיבלנו את מה שהיא אומרת, אבי.
<ערן טמיר: מה שהיא אומרת התקבל.
<אילנה בניש: תן לו.
אילן גילאון: תשקיע פה, זה קרדיט חשוב מאוד.
<אבי בלאו: זה עניין חשוב וצריך להוסיף לזה שצריך להבהיר.
<אבי בלאו: הצהרת הנגישות זה לא מסמך טכני, זה מסמך שצריך להיות נגיש לכל אדם גם אם הוא לא טכני.
<ערן טמיר: מסכימים.
<אבי בלאו: וצריך להיות מפורט בו בבירור – זה נגיש, זה לא נגיש, ומה החלופות שמוצעות למה שלא נגיש.
<אבי בלאו: לא צריך יותר מזה.
<אבי בלאו: לכן, זה ממש מיותר לכלול את הטופס הטכני הזה שהשתרבב לשם.
<ערן טמיר: התקבל.
אילן גילאון: ואתם אומרים שאנחנו לא פתוחים לשינויים.
<נתי ביאליסטוק כהן: תודה, באמת.
<גיל סלומון: שלום רב.
<גיל סלומון: גיל סלומון, איגוד חברות הביטוח.
<גיל סלומון: קודם כול, אני רוצה לברך את הנציבות – באמת, היו כאן הרבה שנים של התנהלות בסיפור הזה והחברים ממשרד המשפטים, הממשק איתם והסבלנות שלהם זה דבר שחייבים לציין פה.
<גיל סלומון: באמת הגענו ליום הזה וצריך לברך על זה.
<גיל סלומון: צריך להבהיר את זה.
<ערן טמיר: בעצם ניתנה תקופת גרייס להיערך לזה וזה מסמכים מאותה תקופה.
<גיל סלומון: שלא יגידו ב-1 בינואר מסמכים אחורה.
<ערן טמיר: לא אחורה.
<ערן טמיר: כל מה שעד 21' זה לפי בקשה כמו שכתוב פה.
<גיל סלומון: פשוט צריך להבהיר את הנקודה.
<גיל סלומון: הדבר השני, בהמשך לאותו סעיף, זמן סביר ולא יאוחר מ-14 ימים לא תחול תקנה 31, זאת אומרת שביום ה-15 אנחנו לשיטתכם נופלים להפרה.
<ערן טמיר: אתה רוצה 64 ימים?
<גיל סלומון: לא, לא, אני רק רוצה להגיד.
<גיל סלומון: הבעיה של הארגונים הגדולים בנושא הזה שבדרך כלל כשיש בקשה להנגשה, היא לא הנגשה שמבוצעת בחברות עצמן, זאת אומרת זה לא בחברות הביטוח, לא בבנקים.
<גיל סלומון: אנחנו מוציאים את זה החוצה לחברות חיצוניות ומקבלים.
<גיל סלומון: לפעמים אנחנו יכולים ליפול על זה לא בגלל שאנחנו לא בסדר.
<ערן טמיר: בסדר, אז אם אתם פעלתם בתום לב, אם תגישו את זה תוך 16 יום, אין מה לכתוב דברים כאלה.
<גיל סלומון: שיהיה כתוב שאם פעלנו, נקטנו את הפעולה הסבירה בזמן הזה, כי כמו שזה כתוב עכשיו, ביום ה-15 אני נופל להפרה.
<גיל סלומון: צריך להיות שנקטנו פעולה סבירה כי אם אני העברתי את זה לחברה והחברה, אני לא יודע מה, אין לי עכשיו את ה-60 יום של ההתראה.
<ערן טמיר: זה הנגשה פרטנית.
<ערן טמיר: אם כבר, האקוויוולנט של זה זה ההנגשה לפי תקנה 29, ששם התאריכים הם הרבה יותר קצרים.
<ערן טמיר: חלק מהנושאים של הקראה זה אפילו בשבוע.
<מיכל שיק הר-טוב: ברייל זה שלושה שבועות.
<ערן טמיר: זה תלוי במה.
<ערן טמיר: יש דברים גם של שבוע, יש דברים של יותר.
<ערן טמיר: פה, 14 יום זה מה שסיכמנו.
<ערן טמיר: אין מה להוסיף על זה עוד 60 יום.
<גיל סלומון: זה מה שאני מבקש מהייעוץ המשפטי - שננקטה פעולה סבירה ב-14 יום, כי אחרת אני אהיה חשוף - - -
<ערן טמיר: אבל זה כללים עקרוניים.
אילן גילאון: חבר'ה, אני חושב שהפחדים שלכם מוגזמים.
<ערן טמיר: כללים עקרוניים.
<ערן טמיר: אם מישהו יגיש נגדך תביעה אחרי 16 יום, באמת.
אילן גילאון: יש בית-משפט הוגן, שזה לא סביר וזה היה בתום לב.
<ערן טמיר: זה גם ככה איזשהו חריג לכל הסיפור.
אילן גילאון: חוץ מזה, הנודניקים האלה שיעשו את הדבר הזה, הם נמצאים בכל תחום בלי קשר לנגישות, שיהיה לכם ברור.
אילן גילאון: זה אנשים מאוד מאוד אסירי תודה ומאוד מרוצים מזה שחושבים עליהם ומנגישים להם.
אילן גילאון: לא פונים כל כך מהר לבית-משפט, אלא אם כן הוא איזה תובע סדרתי שאני מכיר כאלה.
<ערן טמיר: דרך אגב, הנושא של אי תחולה של תקנה 35(א)(ד)(1) הוא רלוונטי גם ל-(ה), לא רק פה.
<מיכל שיק הר-טוב: אני רוצה הבהרה אם אפשר.
<מיכל שיק הר-טוב: האזור האישי, המסמך, הבקשה, יצטרך בסופו של דבר להיות נגיש לפי התקן.
<מיכל שיק הר-טוב: נכון?
<מיכל שיק הר-טוב: לפי התקן הישראלי.
<ערן טמיר: אלא אם כן זה תקנה 29, זה לא קשור.
<מיכל שיק הר-טוב: אבל אם מקבל השירות, הוא רוצה הנגשה אחרת, צריך שתינתן לו הנגשה אחרת לפי תקנה 29, ואני רק רוצה לוודא שאנחנו מבינים את זה.
<רות מכלוף: מה זה הנגשה אחרת?
<ערן טמיר: לא הבנתי מה את אומרת.
<מיכל שיק הר-טוב: זאת אומרת, אם מקבל השירות, הנגשה לפי תקנה 35 לא עוזרת לו כי הוא לא יודע להיכנס לאתר אינטרנט.
<ערן טמיר: הוא בכלל לא נכנס לפה.
<ערן טמיר: הוא נכנס בתקנה 29.
אילן גילאון: אחרון לעניין זה, נתי.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה להסב את תשומת הלב שיכולים להיות מצבים שבהם, כל עוד ניתן הפטור הזה לאזור האישי לאורך זמן - האתר של בנק לאומי מעניין אותי כקליפת השום אם אני לא יכול להיכנס ולעשות באזור האישי שלי את הפעולות.
<ערן טמיר: זה רק לגבי מסמכים, נתי, לא לגבי HTML.
<נתי ביאליסטוק כהן: אוקיי, בסדר.
<נתי ביאליסטוק כהן: אלה המסמכים.
<נתי ביאליסטוק כהן: שימו לב לעניין הזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: ו-14 יום זה יותר מסביר, ואם הבנק רואה שהוא לא יכול לעמוד ב-14 יום, שישלח אלי שליח הביתה שיקרא לי.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה לא בקשה כל כך גדולה, באמת.
<מיכל שיק הר-טוב: 17 יום זה רק להנגשה לפי האינטרנט, חברים.
<מי-טל גרייבר שורץ: כמה הערות קטנות.
<מי-טל גרייבר שורץ: אחד, מדובר פה בפטור הטכנולוגי.
<מי-טל גרייבר שורץ: מדובר על פטור שיינתן על-ידי מורשה נגישות השירות.
<מי-טל גרייבר שורץ: אני רק רוצה שיירשם בפרוטוקול שיש בעייתיות כרגע בנושא הזה של מורשי נגישות.
<אילנה בניש: אין שום בעייתיות.
<אילנה בניש: מי-טל, אל תלכי לשם.
<מי-טל גרייבר שורץ: לא הולכת לשם.
<מי-טל גרייבר שורץ: טוב.
<אילנה בניש: יותר מזה.
<אילנה בניש: אני רוצה - - -
אילן גילאון: יש בעייתיות בלא מורשי נגישות.
<אילנה בניש: אילן, באמת, זה דחוף.
<אילנה בניש: זו סוגיה ממש בוערת, באמת, אני גם כתבתי לך במכתב נפרד.
<אילנה בניש: אני מבקשת להסב את תשומת הלב – לפרוטוקול שיירשם – יש היום חברות להנגשת אתרי אינטרנט שכופות במידה מסוימת על מורשים לנגישות שירות, לחתום על אישור שהאתר מונגש וזאת שערורייה שאי אפשר לסבול אותה יותר.
אילן גילאון: שמות וכתובות ואיפה המכונית שלהם חונה.
<אילנה בניש: אני רוצה להציע משהו.
<אילנה בניש: חבר'ה, זה לא מצחיק.
<אילנה בניש: אני אתמול התכסחתי עם חברה אחת.
<אילנה בניש: החברה להנגשת האתרים שמספקת את אחד מהכלים טוענת ברוב תוקף שהם הנגישו את האתר, ואני טוענת שהם לא הנגישו את האתר.
<אילנה בניש: לא, אני אגיד לך לאן אני חותרת.
<אילנה בניש: סליחה, אני מתנצלת, זה פשוט נושא שגם הנציבות יודעת שזה מאוד מטריד, הנושא הזה – אני רוצה איפשהו בתקנה שייכתב שאין דבר כזה אישור על הנגשת אתר.
<אילנה בניש: אין אתר נגיש במאה אחוז ולא יהיה.
<ערן טמיר: לא צריך לכתוב משהו שהוא לא - - -
<נתי ביאליסטוק כהן: אילן, אני רוצה להתחבר למה שאומרת אילנה ואני עוד לא יודע איפה זה צריך להיות, אם בתקנות האלה או בחוק הכללי, אבל בסופו של דבר הדרך היחידה להתמודד עם הדברים האלה כי יש גם שרלטנים שמציעים פתרונות קסם לאתרים – אדם, בעל אתר עם רצון טוב כן להנגיש ולהנגיש את זה לכל הציבור, משלם ממיטב כספו ומקבל אתר לא נגיש.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני חושב שצריך לחלוק את האחריות במקרים כאלה גם עם מי שעשה לו את העבודה.
<איתן עמרם: זה כבר נושא משפטי - - -
אילן גילאון: זה כבר נושא שלא בכוחותי.
<נתי ביאליסטוק כהן: איתן, אני שם את זה on record על השולחן.
<נתי ביאליסטוק כהן: יכול להיות שצריך לבדוק את העניין הזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה לגעת בעוד שתי נקודות בסעיף הזה.
<מי-טל גרייבר שורץ: לקחו לי באמצע.
אילן גילאון: אז אני מתנצל.
<מי-טל גרייבר שורץ: בפטור של אתרים שהמחזור הכספי מתחת למיליון שקלים יש את הנושא של פרסום פרטי התקשרות.
<מי-טל גרייבר שורץ: אז כמו שאמרתי קודם, גם הנושא של האפליקציה, הפרסום הזה צריך להיעשות כמובן בדרך נגישה, ויש בעיה טכנית להנגיש רק את הקטע הזה.
<מי-טל גרייבר שורץ: מפורט פה שזה יכול להיעשות גם באתר אחר.
<מי-טל גרייבר שורץ: יצטרכו לפתור את הבעיה הזאת כי זה לא - - -
<ערן טמיר: יש לך הצעה?
<מי-טל גרייבר שורץ: מאז שפרסמנו את דבר הטיוטה הזאת, אתרים קטנים פנו אלינו שיש להם בעיה להנגיש את פרטי ההתקשרות בלבד כי הם לא מופיעים בזאפ ולא מופיעים בדפי זהב ואין להם דרך.
<מי-טל גרייבר שורץ: צריך לחשוב על דרך טכנולוגית, אולי שווה להוסיף גם פה "ככל האפשר".
אילן גילאון: אמרתי לך מה תעשה?
אילן גילאון: חותמת.
<ערן טמיר: אין לי בעיה עם זה.
<מי-טל גרייבר שורץ: דבר קטן אחרון.
<מי-טל גרייבר שורץ: מדברים על חידוש כל שלוש שנים.
<מי-טל גרייבר שורץ: אני חושבת שזה צריך להיות חידוש כל שנה, בהתחשב בשלוש שנים - - -
<ערן טמיר: לא, לא.
<ערן טמיר: אי אפשר לשגע גם עסקים קטנים כל הזמן.
<אילנה בניש: שלוש שנים זה סביר.
<אילנה בניש: זה סביר.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה עוד שתי הערות אם אפשר לדבר הזה.
אילן גילאון: לא דיברת היום.
<נתי ביאליסטוק כהן: היום באתי במצב רוח רגוע.
אילן גילאון: רק רציתי להערתך הקודמת.
<ערן טמיר: הוא מזכיר היום את תהילה מהסיפור של עגנון.
אילן גילאון: אני תמיד מזכיר לכם שיש חוק אחד שהוא גדול אפילו מכוחותיו של כל פרלמנט בכלל, ושל הכנסת הישראלית בפרט.
אילן גילאון: אין לנו חוק נגד גנבים, לסטים, פושעים ואנשים שלא רוצים להיות בני אדם.
אילן גילאון: זה אנחנו לא יכולים לקבוע בחוק.
אילן גילאון: זה יכול להיות בתחום הזה כמו בכל תחום אחר.
אילן גילאון: ולכן, הדבר הזה, חייבים להשריש אותו כי החוק הוא ברירת המחדל בעצם.
אילן גילאון: ברגע שהנטייה לנגישות תהיה נטייה טבעית, והיא צריכה להיות נטייה טבעית – איך לאסתטיקה יש נטייה טבעית ולנגישות לא?
אילן גילאון: זה מדהים, נכון?
אילן גילאון: הדבר הזה ככה יתקדם ונשריש אותו כי תראה, תמיד יהיו זייפנים וכאלה כמו שאת אומרת שילחצו וידרשו.
אילן גילאון: ולכן יש תיק 1000, 2000, 3000, 50,000 - -
<ערן טמיר: גם צריך לשפר את מערך ההכשרה של מורשי נגישות ולקדם את הנושא - - -
אילן גילאון: - - נגישות לצוללות למשל, לא דיברנו.
<אילנה בניש: סליחה, מי-טל, אני מרגישה שחתכתי אותך ממש.
אילן גילאון: בסדר, זו טעות שלי.
<אילנה בניש: ממש משפט אחד.
<אילנה בניש: המטרה של מורשה נגישות שירות, הנוכחות של מורשה נגישות שירות בפטור טכנולוגי היא לא כדי לאשר אם טכנית ניתן או לא ניתן.
<אילנה בניש: התפקיד של מורשה לנגישות שירות זה לוודא כמה דברים.
<אילנה בניש: אחד, שהארגון כתב נהלים להתאמות נגישות שירות חלופיות, שזה פורסם כמו שצריך, שתהיה על זה איזושהי בקרה מינהלית כדי שאדם עם מוגבלות לא ייפגע.
<אילנה בניש: לא בכדי לבוא ולהגיד אם יש הצדקה לפטור.
<נתי ביאליסטוק כהן: לא להלבין.
<נתי ביאליסטוק כהן: אילן, עוד שתי הערות בעניין הזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: קודם כול, לשים לב שכשפוטרים, אז אנחנו פוטרים בצורה גורפת את כולם.
<נתי ביאליסטוק כהן: יכול להיות שאנחנו פוטרים גם צרכים מאוד מאוד חיוניים.
<נתי ביאליסטוק כהן: אם ניקח סתם כדוגמה את הנושא של אמבולנס פרטי, צורך חיוני לפעמים מידי, פורץ כמו שהזכרת, אתה צריך אותו עכשיו – לא לאוטו כנראה במקרה שלי אבל אולי לבית.
אילן גילאון: פורץ לבית, הוא בא לבד.
<נתי ביאליסטוק כהן: ככל שאני אצטרך אותו בבית כי אני ננעלתי בחוץ או שהילד שלי ננעל בפנים ואני צריך את זה עכשיו, זה צורך מידי.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני משוכנע שמידע על פורץ אני לא יכול להשיג באינטרנט בזכות הפטור הזה מכיוון שהוא פטור פה בכל דרך אפשרית.
<ערן טמיר: זה לא מדויק, נתי.
אילן גילאון: כן, אבל גם הוא מבין שזה לא טוב לו לעסקים בסוף.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני לא יודע אם הוא מבין וכמה הוא מבין כי אומר – 24,000 עיוורים, שניים נתקעים בשנה, זה לא משנה לי לעסקים לצורך העניין.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני אומר, צריך לראות שאולי צריך להחריג תחומי מקצוע מסוימים, דברים שהם שירותים חיוניים, וזה גם מה-100,000 שקל ככל שיש לו אתר.
<נתי ביאליסטוק כהן: אם אין לו אתר אז אין לו אתר.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה דבר אחד.
<נתי ביאליסטוק כהן: דבר שני, נשגב מבינתי להבין מדוע פרסומת קיבלה פה פטור.
<נתי ביאליסטוק כהן: אגב, נשגב מבינתי להבין גם מהי פרסומת כי אין כאן שום הגדרה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני באמת הייתי שמח לקבל התייחסות גם לדברים האלה.
אילן גילאון: ערן, אתה רוצה להתייחס לפרסומת?
<ערן טמיר: קודם אני אתייחס לשירותים החיוניים.
<ערן טמיר: אין דרך לעשות הבחנה כזאת.
<ערן טמיר: אני כן יכול להגיד שמי שיש לו עסק בין 100,000 למיליון שקל במובן לא של הוראה זמנית, אז הפטור הוא רק לאתר קיים, לא חדש.
<ערן טמיר: אם הוא עושה אתר חדש הוא כבר צריך להנגיש.
<ערן טמיר: שנית, גם אם יש לו את הפטור, הוא צריך לדאוג שפרטי ההתקשרות אתו, כדי שאתה תוכל להתקשר לפורץ, הם כן נמצאים באיזשהו פורמט נגיש.
<ערן טמיר: זה יכול להיות דרך איזשהו אתר מארח כלשהו, זה יכול להיות אצלו באתר, לפחות החלק הזה.
<ערן טמיר: את זה הכנסנו בגלל ההערות שלכם, נתי.
<נתי ביאליסטוק כהן: הרבה דברים טובים הם בעקבות ההערות שלנו.
<נתי ביאליסטוק כהן: אבל גם הרבה דברים לא נכנסו.
<ערן טמיר: לא כולם קיבלו את הכול, זה בטוח.
<ערן טמיר: לגבי פרסומות, יש קושי בגלל הפורמטים, בגלל המיידיות של פרסומת, להנגיש את הפרסומת באופן מלא, גם בגלל שלפעמים משתמשים במערכות שכיום הן לא מספיק נגישות, יכול להיות שבעתיד הן יהיו, בגלל המיידיות של הדבר.
<ערן טמיר: מה שחשוב היה לנו ולכן דרשנו את זה, שהתוכן המשמעותי שקשור למידע שניתן בפרסומת, הוא כן יצטרך להינתן בפורמט נגיש.
<ערן טמיר: אם עכשיו מפרסמים שרכבים מסוימים עד סוף השנה הם בהנחה של 20%, אז את המידע הזה, בלי הדוגמנית שנמצאת ליד ובלי הסרטון שמראה איזה יפה הוא, את המידע הזה כן יעשו בפורמט נגיש.
אילן גילאון: בלי הדוגמנית שליד, בסדר.
<ערן טמיר: או הדוגמנית או הדוגמן, לצורך העניין.
<נתי ביאליסטוק כהן: הפרסומות שהכי פוגעות בי זה פרסומות לבשמים.
<נתי ביאליסטוק כהן: דקה על הטלוויזיה רק דברים יפים זזים, מילה אחת אין, רק בסוף - - -
<ערן טמיר: יש אנשים שהיו שמחים לא לראות פרסומות ולדלג עליהן באינטרנט, אבל בסדר.
<רות מכלוף: זה נכון.
אילן גילאון: קדימה, נעבור לסעיף הבא.