GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מאיר צור: אגב, אני לא פרשן של איתן, אבל כן אני רוצה באמת להתייחס למה שאיתן אמר.
אלי אלאלוף: אבל לסיים בבקשה.
<מאיר צור: כן, כן, ממש במשפט.
<מאיר צור: איתן לא התכוון שעובדים הם כלי עבודה.
<מאיר צור: הוא אמר שכדי לייצר חקלאות אז צריך עובדים, צריך ידיים עובדות.
אלי אלאלוף: אולי לא הבנו.
אלי אלאלוף: כדאי להיזהר בדברינו.
אלי אלאלוף: בבקשה, עוברים לקריאת התקנות.
<נעה בן שבת: תקנות עובדים זרים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים) (שיעור ניכויים מהשכר בעד מגורים הולמים) (תיקון), התשע"ז-2017.
<נעה בן שבת: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 1ה(ב), 1ז ו-6ב לחוק עובדים זרים, התשנ"א-1991 (להלן – החוק), לאחר התייעצות עם ארגון העובדים שם חבריו נמנה המספר הגדול ביותר של עובדים מאורגנים בישראל ועם ארגוני מעבידים שלדעתי הם ארגוני מעבידים יציגים ונוגעים בדבר, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון השם בשמן של תקנות עוברים זרים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים) (שיעור ניכויים מהשכר בעד מגורים הולמים), התש"ס-2000 (להלן – התקנות העיקריות), המילים "(איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים)" – יימחקו בהתאמה לשם החוק.
<נעה בן שבת: תיקון תקנה 2 בתקנה 2 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה (בא) יבוא: "(ג) על אף האמור בתקנות משנה (א) ו-(ב), הסכום המרבי שרשאי מעביד, מעסיק בענף החקלאות לנכות משכרו החודשי של עובד זר כהחזר הוצאות המעביד למגורים הולמים לפי סעיף 1 ה' לחוק יהיה 228.20 שקלים חדשים.
<נעה בן שבת: " תיקון תקנה 3 בתקנה 3 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה (ב) יבוא: "(ג) הסכום המרבי כאמור בתקנת משנה (א) שמותר לנכותו משכרו החודשי של עובד בענף החקלאות, הוא 300.
<נעה בן שבת: 10 שקלים חדשים.
<נעה בן שבת: " התחילה והתחולה, סעיף ההצמדה לחוק למניעת הסתננות יורדת.
<נעה בן שבת: השאלה אם עדיף להגיד שאנחנו נתחיל מ-1 בחודש שלאחר יום פרסומו של החוק, כדי שיהיה מסודר ויידעו.
<נעה בן שבת: זה מתחיל מהחודש מיד אחרי הפרסום של התקנות.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה לתקן.
אלי אלאלוף: זה 300 שקלים ואגורה.
מאיר כהן: 10 אגרות.
אלי אלאלוף: 10 אגרות.
<שושנה שטראוס: רציתי להציע לגבי תקופת ההיערכות לעובדים, שהסכום הזה הוא חלק משמעותי לעומת ה - - - שלהם, לעשות את זה באחד לחודש 30 ימים לאחר הפרסום, כדי שהם יבינו שהשכר יהיה - - -
<נעה בן שבת: את רוצה לדחות את ההתחלה ב-30 ימים?
<קריאה: אני חושב שזו טעות.
אלי אלאלוף: לא, לא, זה לא מקובל.
<שושנה שטראוס: בגלל שנוכל להיערך להתקנת ה- - -
<נעה בן שבת: אז אנחנו משאירים את זה פשוט באחד בחודש שלאחר יום פרסומו.
<נעה בן שבת: אני רק רוצה להגיד שבתקנה 3, זה 300 שקלים ו-10 אגורות.
אלי אלאלוף: אוקיי, אז חברים - - -
איתן ברושי: אבל איפה כתוב מועד ההתחלה?
<נעה בן שבת: זה יהיה כתוב במקום תחילה ותחולה שכתוב בסעיף קטן 4, שאמרו שזה משהו עתידי ודוחה את זה לתחילת החוק למניעת הסתננות- - -
איתן ברושי: אז תקריאי איך שזה יהיה כתוב.
<נעה בן שבת: אז יהיה כתוב: תחילה ותחולה תחילתן של תקנות אלה באחד בחודש שלאחר יום פרסומן.
איתן ברושי: רגע, אז מתי זה?
אלי אלאלוף: זה תלוי בפרסום.
<נעה בן שבת: הן יפורסמו.
איתן ברושי: רגע, בסדר, אבל בואו נברר את הנקודה הזאת.
מאיר כהן: אבל אתה לא יכול.
מאיר כהן: השר יחתום על זה ובחודש - - -
איתן ברושי: אבל בכל זאת, תראו - - -
<נעה בן שבת: משרד המשפטים יכול להגיד מתי הוא יפרסם את זה?
איתן ברושי: אדוני יושב הראש, אני מציע לקבוע.
איתן ברושי: תגיד שתטפל בזה.
<נעה בן שבת: - - - בשלב החתימה של השרים, אבל צריך לזכור שהשר צריך לחתום ולאחר מכן משרד המשפטים צריך לפרסם ולאחר מכן יודעים.
<נעה בן שבת: הערכת זמן מתי יחתום השר, מתי יפרסמו משרד המשפטים, זה הערכת זמן - - -
איתן ברושי: אבל אפשר לפחות שתהיה איזו שהיא פנייה, זה יכול לקחת עכשיו שלושה חודשים.
איתן ברושי: איך שהממשלה עובדת ו - - - הקיץ - - -
<שי סומך: לפי פקודת סדרי השלטון משפט, אם אני לא טועה צריכים לפרסם תוך 10 ימים, אבל אם יש תקנות דחופות, אז בוודאי שאפשר להזדרז.
<שי סומך: בדרך כלל זה הרבה פחות מ-10 ימים.
<שי סומך: אם השר יחתום והתקנות יגיעו אלינו ויבקשו לזרז את העניין, אז אני מאמין שזה יהיה עניין של ימים.
איתן ברושי: אני מציע לבקש את זה.
<שי סומך: אין שום בעיה.
אלי אלאלוף: אוקיי, אנחנו נבקש מהשר להגיב במהירות האפשרית.
אלי אלאלוף: אני בטוח שהוא יעשה זאת, יש לו עניין רב.
<מיכל תג'ר: אדוני הציע קודם שזה יהיה מוגבל בזמן עד לתחולה של תקנות הפיקדון.
אלי אלאלוף: אבל הערתי על האפשרות.
<מיכל תג'ר: אז זאת אומרת שבסופו של דבר אין הגבלה בזמן?
<מיכל תג'ר: אין איזה מועד לתקנות הפיקדון.
אלי אלאלוף: לגבי זה, אבל לגבי הפיקדון אני מתחייב להביא את זה במושב החורף שמתחיל ב-22 באוקטובר ואני לא אחכה לסוף המושב.
אלי אלאלוף: אוקיי, חברי, חברי הכנסת - - -
<נעה בן שבת: אם תקנות הפיקדון תגענה יותר מוקדם, יכול להיות שיביאו אותן לדיון יותר מוקדם.
אלי אלאלוף: אוקיי, אבל התחייבנו למועד החורף.
אלי אלאלוף: אני רוצה לעמוד בזה.
אלי אלאלוף: איתן, אתה גם מפריע, לא רק שאתה מדבר בקול רם?
אלי אלאלוף: אתה מצביע?
איתן ברושי: אני עכשיו מדבר בשקט.
איתן ברושי: בטח, אבל במקום מישהו משלנו.
אלי אלאלוף: אתה קיבלת משמולי אישור?
אלי אלאלוף: אז זה בסדר.
איתן ברושי: בפריימריז אני התקזזתי איתו.
אלי אלאלוף: אז אנחנו עוברים להצבעה.
אלי אלאלוף: בעד – פה אחד <תקנות עובדים זרים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים)(שיעור ניכויים מהשכר בעד מגורים הולמים)(תיקון), התשע"ז-2017, אושרו.
אלי אלאלוף: אנחנו היום ב-3 בינואר 2017, ה' בטבת תשע"ז והשעה 10:05.
אלי אלאלוף: אנחנו קיבלנו בקשה לתיקון תקנות שלא עשיתם את זה משנת 2010.
אלי אלאלוף: אז איך העולם מתקיים בלי זה?
<הילה קפלן-רענן: אלה רענן, משרד העבודה, לשכה משפטית.
<הילה קפלן-רענן: באמת בספטמבר 2010 פגה הוראת השעה שהותירה לגבות תשלום מותר מעובד זר והסיבה לכך הייתה, בשנת 2013 הותקנו תקנות שכן אפשרו לגבות סכומים כאלה בענף החקלאות, אבל זה בכפוף לזה שבענף החקלאות יש הסכמים בילטראליים וניתן היה לפקח על הגבייה המותרת של אותם סכומים.
<הילה קפלן-רענן: בענף הסיעוד לא הותקנו תקנות כאלה ולכן חשבנו שיכולת הפיקוח על הכספים שנגבים מהעובדים הזרים, היא מוגבלת ביותר.
<הילה קפלן-רענן: יחד עם זאת, במהלך השנים האחרונות התקבלו פניות במשרדי הממשלה, פניות מלשכות פרטיות בענף הסיעוד, שמבקשות להסדיר תקנות שיאפשרו להם לגבות כספים גם מהעובדים הזרים.
<הילה קפלן-רענן: לפני כשנה גם הגישה עמותת אחיעוז – שעוסקת בתיווך עובדים זרים בענף הסיעוד – עתירה לבג"ץ ובה ביקשה לתת למדינה צו על תנאי שמורה למדינה לחדש את תקופה של הוראת השעה, עד לקביעת הסדר קבוע בדבר מקורות המימון.
<הילה קפלן-רענן: לאחר דיונים שהתקיימו בין משרדי הממשלה בנוגע לאפשרות לחדש את הוראת השעה ולאחר שהמשנה ליועץ המשפטי לממשלה חקיקה קבע שלא ניתן להגן על מצב משפט לפיו אין קובעים כל סכום מותר, הוחלט לחדש את הוראת השעה.
<הילה קפלן-רענן: זאת על מנת לאפשר ללשכות הפרטיות בענף הסיעוד לגבות כספים מן העובדים מן הצד האחד.
<הילה קפלן-רענן: מהצד השני ביקשנו לתת זמן לממשלה לבחון את ההסדר הקיים באשר לגביית הספים ובהתחשב במאמצי הממשלה, להתקשר בהסכמים בילטראליים גם בענף הסיעוד.
<הילה קפלן-רענן: לכן הצענו לחדש את הוראת השעה שהייתה קיימת עד שנת 2010 לתקופה של שנתיים, כשבמה
<הילה קפלן-רענן: לך התקופה הזאת, המדינה תעשה בחינה כלכלית של ההוצאות הריאליות של הלשכות הפרטיות בענף הסיעוד ותגיע להחלטה האם יש באמת טעם לחדש את הוראת השעה, זאת אומרת כהוראת קבע, או לא.
<הילה קפלן-רענן: יחד עם זאת, בשים לב לעובדה שעדיין לא נחתמו הסכמים בילטראליים בענף הסיעוד, אנחנו הצענו גם להוסיף תקנה נוספת בתקנות הקיימות, שהמטרה שלה היא לקבוע את התנאים שבהתקיימותם יוכלו הלשכות המשפטיות לגבות את התשלום המותר.
<הילה קפלן-רענן: זאת אומרת חוברות ראשוניות שיעזרו לסייע באכיפה.
אלי אלאלוף: ומה אמר מבקר המדינה בשנת 2015?
<יאיר דוד: לא בסיעוד.
<קריאה: גם בסיעוד.
אלי אלאלוף: נו, ולא לקחתם בחשבון את ההערות של מבקר המדינה?
<הילה קפלן-רענן: לא מ-2015.
<יאיר דוד: כן אדוני.
<יאיר דוד: עורך דין יאיר דוד.
<יאיר דוד: אני מייצג את העמותה של חברות תאגידי - - -
אלי אלאלוף: תאגידי הסיעוד.
<יאיר דוד: תאגידי הלשכות מה שנקרא, שנמצאות פה ולמעשה אנחנו - - -
אלי אלאלוף: אתה מייצג עמותה ששמה?
<יאיר דוד: ששמה אחיעוז.
<יאיר דוד: היא הוזכרה על ידי - - -
אלי אלאלוף: ומה העמותה עושה?
<יאיר דוד: העמותה מאגדת את אותן לשכות שפועלות בהתאם לחוק ואמורות לאתר ולהביא את אותם עובדים שכולנו נזקקים להם בצורה כזאת או אחרת ואמורות לשבץ אותם למשפחות שנזקקות לאותם עובדים.
<יאיר דוד: התהליך הזה הוא תהליך שנעשה נכון להיום בחו"ל.
<יאיר דוד: הוא מוסדר לפי חוק שירות התעסוקה וגם לפי חוק עובדים זרים ולמעשה, כפי שאמרה הגברת רענן, אנחנו משנת 2010 במגעים, שיחות, עם הרשויות השונות, כאשר הוראת השעה לא אושרה.
<קריאה: לא חודשה.
<יאיר דוד: לא חודשה.
אלי אלאלוף: ולפי מה עבדתם?
<נעה בן שבת: אגב, היא באמת לא חודשה.
<נעה בן שבת: זאת אומרת היה פה דיון בוועדה ובגלל שלא היה תחשיב אז לא - - -
<יאיר דוד: בדיוק כך.
<יאיר דוד: זה מה שראיתי לומר, בדיוק כך.
<יאיר דוד: הסיבה שהיא לא חודשה, כי היו ויכוחים על איזה סכום צריך לאשר.
<יאיר דוד: אני רק רוצה לומר שלפני כשנה, קצת יותר משנה, התקבלו מסקנות ועדת שושני, שמונה על ידי שר הפנים דאז, אם אני לא טועה גדעון סער, שאמור היה ל - - -
אלי אלאלוף: כי שניהם באים מהחינוך.
<יאיר דוד: נכון.
<יאיר דוד: הוא בן אדם ראוי, שאנחנו הופענו גם בפניו, העלינו את כל הנושאים כולל כל תקציב הלשכה.
<יאיר דוד: בעצם יש המלצות שקשורות לתקציב בכללותו, כאשר ברור, ואגב, אני לא אלאה ולא אכנס, גם במדינות מערביות אחרות, כשמדובר בהשמה, הרי מדובר פה בהשמה של כוח אדם.
<יאיר דוד: גם כעובדים ישראלים, שאנחנו צורכים היום שירותי כוח אדם בארץ, האדם ששמים אותו, יש עלויות שכרוכות בהשמה הזאת, בתיווך הזה.
אלי אלאלוף: לכן שאלתי מה עשיתם, היות ולא היו הנחיות משנת 2010 ועד היום.
<יאיר דוד: אז באמת המצוקה הזאת נצעקה ובין היתר גם בבג"ץ שהוגש עכשיו, אבל יש מקורות מימון - - -
אלי אלאלוף: תכלס, מישהו מבקש תביאו לי עובד - - -
<יאיר דוד: אז אני חוזר ואומר שוב, אלף יש מקורות מימון נוספים במסגרת חוק שירות התעסוקה.
<יאיר דוד: על השמה בארץ אנחנו רשאים לגבות 2,000 שקלים לפי חוק שירות התעסוקה ולפי התקנות ו-70 שקלים מדי חודש וחודשו מכל משפחה, כנגד הפיקוח שאנחנו מבצעים על פיקוח סוציאלי של עובדת סוציאלית, שאמורה לפקח על ההתנהלות התעסוקתית של העובד, שלמעשה מעניק את השירותים למשפחה, למטופל וכו'.
<יאיר דוד: המצוקה היא קשה ביותר.
<יאיר דוד: להשמה אחת.
אלי אלאלוף: ואם עובד עוזב את המשפחה למשפחה אחרת?
<יאיר דוד: אז לפי הנוהל, במהלך השנה הראשונה אם הוא עוזב אנחנו צריכים להחזיר את הכסף.
<יאיר דוד: זאת אומרת אם הוא עוזב.
<יאיר דוד: אני מתכוון אם הוא עוזב עזיבה מוחלטת, אם הוא לא משובץ למשפחה אחרת.
<יאיר דוד: זאת אומרת למעשה האינטרס שלנו זה לבצע כמה שיותר השמות.
אלי אלאלוף: רגע, אז הוא משלם לכם 2,000 שקלים?
<יאיר דוד: לא, לא, המשפחה משלמת לנו 2,000 שקלים.
אלי אלאלוף: שבעצם זה שנת שירות - - -
אלי אלאלוף: אתם נותנים לה במהלך השנה וגם אם התחלף עובד אתם מביאים לה תמורת זאת עובד חלופי - - -
<יאיר דוד: נכון, נכון.
<קריאה: ללא תשלום.
<יאיר דוד: המשימה שלנו זה לדואג למשפחה למשך שנה.
אלי אלאלוף: ובשנה השנייה אם תביאו להם עוד עובד, אז אתם עוד פעם גובים 2,000 שקלים.
<יאיר דוד: כאשר המגמה והנטייה היא שעובד כזה נשאר במשפחה.
<יאיר דוד: זו השאיפה של כולם, שעובד כזה נשאר במשפחה עד אריכות ימיו של המטופל או הנזקק.
אלי אלאלוף: וזה-70 שקלים?
<יאיר דוד: זה אמור להיות, זה נושא מאד רגיש.
<יאיר דוד: אני אומר את זה, כי בעניין הזה אנחנו בעניין הזה גם במגעים מול המדינה ואפילו בעתירה.
<יאיר דוד: הסכום הזה לא עודכן כבר שנים רבות.
<יאיר דוד: אני מניח שזה יגיע לוועדה הזאת ביום מן הימים, כי יש בעניין הזה גם עבודת מטה, אני חייב לומר.
<יאיר דוד: מצד המדינה כרגע התחילה בדיקה כלכלית כוללת של כל הנושא של התנהלות הלשכות האלה והתקציב.
<יאיר דוד: זו אגב אחת המסקנות.
<יאיר דוד: מסקנה מספר 17 בדו"ח שושני קבעה והמדינה אימצה אותה והודיעה לבית המשפט שהיא מאמצת אותה.
<יאיר דוד: משרד האוצר התקשר עם חברה חיצונית שמבצעת כרגע בדיקה כללית של כל התקציב של הלשכות וההתנהלות שלהן והשאלה מי צריך לגבות ולמי צריך לגבות וכיוצא בכך.
<יאיר דוד: כאשר אנחנו מהצד שלנו חייבים שיאפשרו לנו אוויר כדי שאנחנו נוכל לפעול ולעשות את השירות שהמדינה ביקשה מאיתנו לבצע אותו.
אלי אלאלוף: עוד נקודה.
אלי אלאלוף: בעצם ברגע שהעובד נוחת פה בארץ, הוא קשור אליכם לעולמים?
<יאיר דוד: לא, אז אני אסביר.
<יאיר דוד: יש פה העסקה מאד סבוכה, היא משולשת למעשה.
<יאיר דוד: אנחנו לא מעסיקים.
<יאיר דוד: בניגוד לסקטורים אחרים, למשל כמו בבניין - - -
אלי אלאלוף: הוא קשור אליכם.
<יאיר דוד: הוא קשור אלינו רק ברמת הפיקוח.
<יאיר דוד: מי שמעסיק אותו בפועל זה המטופל, זאת אומרת זה המשפחה.
<יאיר דוד: התפקיד שלנו זה להביא אותו למשפחה, כשהמשפחה בדרך כלל נמצאת איתנו בקשר ומודיעה לנו, מבקשת מאיתנו מה הם הצרכים, מה רמת ה - - -
אלי אלאלוף: יוצא שהעובד עוזב בגלל לא עלינו פטירה.
<יאיר דוד: אז יש בחוק.
<יאיר דוד: חוק הכניסה לישראל מתייחס גם לעניין הספציפי הזה וקובע חריגים להיתרי עבודה בענף הסיעוד.
<יאיר דוד: זאת אומרת עובד בענף הסיעוד רשאי להישאר בארץ עד אריכות ימיו של המטופל שלו, או 63 חודשים ויש לנו ברקע גם את הוועדה ההומניטארית, שבעצם מוסמכת להאריך, במקרים חריגים - זה גם נושא בפני עצמו - תקופה נוספת כשיש אירועים או נסיבות מיוחדות.
אלי אלאלוף: ו - - - משרד הפנים?
<שריי גבאי-נוראיל: כן.
אלי אלאלוף: והוועדה ההומניטארית מתכנסת?
אלי אלאלוף: באיזו תדירות בבקשה?
אלי אלאלוף: תציגי את עצמך בבקשה.
<שריי גבאי-נוראיל: שריי מהמחלקה המשפטית של רשות האוכלוסין.
<שריי גבאי-נוראיל: הוועדה מתכנסת.
<שריי גבאי-נוראיל: אנחנו הולכים גם לקראת איזה שהוא תיקון חקיקתי של חברת הכנסת שולי מועלם, שיסדיר את כל הסיפור של הוועדה.
<שריי גבאי-נוראיל: אנחנו בדיונים כרגע על העניין הזה.
<שריי גבאי-נוראיל: המשרד שלנו ביקש התאמות, אבל כרגע הוועדה ממשיכה לפעול.
<יאיר דוד: אז אני רק אומר לכבודו ולחברי הוועדה הנכבדים - - -
אלי אלאלוף: מתי בפעם האחרונה התכנסה הוועדה?
<שריי גבאי-נוראיל: לפני כחודש בערך.
<קריאה: אישרו גורף לכולם.
<שריי גבאי-נוראיל: זה היה אחרי האישור.
<יאיר דוד: יש בעיה.
<יאיר דוד: אנחנו טוענים, אדוני שאל, זה לא נושא הדיון, אבל אני אומר כך: לנו יש בעיה קשה עם הוועדה ההומניטארית מהסיבה הפשוטה שמדי מספר חודשים/שנים מגיע שר פנים ומחליט לבצע איזו שהיא הארכה גורפת, מה שנקרא להלבין - - -
אלי אלאלוף: לא נשנה את שיטת השלטון.
<יאיר דוד: לא, אין בעיה, אבל העניין הוא שזה פוגע.
<יאיר דוד: עזוב אותנו, אנחנו מוחזקים ככאלה שרצים, הקפיטליסטים, אבל יש פה גם פגיעה בעינינו של כל המערכת.
<יאיר דוד: בעניין הזה גם שושני בדו"ח שלו התייחס לנושא הזה ואנחנו סבורים שגם ההתנהלות של הוועדה הזאת צריכה להתנהל - - -
אלי אלאלוף: מתי היה הדו"ח של שושני?
<שריי גבאי-נוראיל: בספטמבר 2014 יצאו המסקנות.
אלי אלאלוף: והוא אומץ?
<שריי גבאי-נוראיל: כן, אומץ על ידי השרים הקודמים ולא מזמן גם על ידי השר הנוכחי.
<יאיר דוד: הוא אומץ שלוש פעמים.
<יאיר דוד: כל שר שנכנס מאז שהוועדה חתמה את הדו"ח הזה, אימץ.
<יאיר דוד: זה כבר על ידי שלושה שרים.
<שריי גבאי-נוראיל: וגם יצאה תכנית יישום כבר וחלק מהדברים כבר יושמו.
<יאיר דוד: אנחנו הגשנו עתירה לבית המשפט המחוזי כדי שיישמו את נושא התקציב.
<יאיר דוד: אני חוזר ברשות אדוני לנושא שלשמו התכנסנו כאן היום – התקציב הכללי של הלשכה.
<יאיר דוד: ביקשנו שיאפשרו לנו לטעון, אגב, גם בעניין של התקנות הללו.
<יאיר דוד: במסגרת הכוללת של התקציב של הלשכות המדינה הודיעה לאחרונה - - -
אלי אלאלוף: כמה לשכות כאלה יש בארץ?
<יאיר דוד: 101 לשכות.
<נעה בן שבת: כמה עובדים בסך הכל עובדים שם?
<קריאה: 42,000 בערך.
<נעה בן שבת: לא מגזרים, עובדים שעובדים בלשכות.
<קריאה: בכל לשכה יש מספר בודד של אנשים.
<נעה בן שבת: השכירים בלשכות.
<קריאה: מאות של אנשים.
<יאיר דוד: מאות בכלל הלשכות.
<יאיר דוד: זאת אומרת, אני רק אומר, אולי מאחר שאנחנו סוגרים את הענף או את התחום.
<יאיר דוד: כל לשכה מחויבת להחזיק גורם סוציאלי בכיר שאחראי למעשה על אותו פיקוח שדיברנו עליו קודם, שבגינו אנחנו מקבלים 70 שקלים לחודש, שזה עניין בפני עצמו שאנחנו צריכים לדבר עליו.
<יאיר דוד: זה אפילו לא מכסה את האוטובוס של העובד הסוציאלי למקום המגורים.
<יאיר דוד: אגב, הסכומים האלה לא עודכנו משנת 2005.
<נעה בן שבת: קבועים בנוהל של משרד הפנים.
<יאיר דוד: לא עודכנו משנת 2005.
<יאיר דוד: לחמנייה בסופר – המחיר שלה עלה.
<יאיר דוד: אנחנו את ה-70 שקלים - - -
אלי אלאלוף: אנחנו לא אוכלים לחמניות, רק - - -
<יאיר דוד: לחם שחור אדוני.
<יאיר דוד: לחם שחור עודכן.
<יאיר דוד: אנחנו את ה-70 שקלים האלה לא רק שלא עדכנו, הורידו לנו גם את המע"מ שהיינו מוסמכים פעם לגבות.
<יאיר דוד: גם את זה כבר אסור לנו, אבל עוד פעם, אנחנו מלאים ואנחנו באנו לפה היום דווקא בגלל שאנחנו שבעי רצון מהתהליך - - -
אלי אלאלוף: וזה שאני רגוע זה גם טוב.
<יאיר דוד: אני מכיר.
<יאיר דוד: יש דיונים יותר סוערים פה.
<יאיר דוד: אני רק אומר, באנו לפה היום ואנחנו מעריכים מאד את העמדה של המדינה, שבסופו של דבר, אחרי שהגשנו את הבג"ץ, בהגינות ואני חושב שבצורה ראויה לשבח - - -
אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול שאלה מחוץ לתחום.
אלי אלאלוף: אם תגיד שהיא מחוץ לתחום לא נורא, אבל תענה.
אלי אלאלוף: העובד הזר הזה, הוא משלם למישהו כדי לבוא לעבוד פה?
<יאיר דוד: אדוני, אני אצטט משהו שאמרה חברת הכנסת, השרה מירי רגב, בעניין אחר שדומה בנושא של הבניין.
אלי אלאלוף: בנושא האומנות של העובדים הזרים?
<יאיר דוד: לא, בנושא הבניין, שרצו לסגור את השמיים כי אמרו שגובים בסין עמלות מעובדי הבניין.
<יאיר דוד: אני חושב שהיה גם דיון אצל אדוני באיזו שהיא - - -
<יאיר דוד: כשיש עבריינים על הכביש – לא סוגרים את הכביש.
<יאיר דוד: צריך להעניש אותם.
<יאיר דוד: ואני אומר את זה פה בשם העמותה הזאת ובשם הנציגים שיושבים פה היום.
<יאיר דוד: מי שפועל בניגוד לחוק, שמדינת ישראל תעניש אותו בחומרת הדין.
<יאיר דוד: ומי שעושה דברים - - -
אלי אלאלוף: קיבלתי תשובה שכן?
<יאיר דוד: שלא.
<יאיר דוד: אבל אם מישהו חושב שיש פה איזו שהיא התנהלות לא תקינה, בגלל זה לא-.
<יאיר דוד: וזו הייתה הטענה שלנו לבג"ץ.
<יאיר דוד: סגרתם את הכביש.
אלי אלאלוף: וגם בחוץ לארץ לדעתכם הם לא משלמים לכל מיני מאכרים?
<יאיר דוד: אני לא מכיר את החוקים במדינות אחרות.
<יאיר דוד: אני רק יודע שהיום - - -
אלי אלאלוף: לא, זה לא עניין של חוק.
אלי אלאלוף: אם זה היה לפי חוק זה היה ברור, אבל זה לא לפי חוק.
אלי אלאלוף: עבריינים לא עובדים לפי חוק.
<קריאה: אנחנו יודעים שכן.
<יאיר דוד: החוק במדינת ישראל אוסר את זה.
<יאיר דוד: אני יודע שיש מדינות שהחוק אינו אוסר את זה.
אלי אלאלוף: איך אתה מקבל מישהו שבא לעבוד?
אלי אלאלוף: אתה מבקש ממישהו תשלח לי עובד, 1.80 מטר, שיטפל ב - - -
<יאיר דוד: אז אני אסביר.
<יאיר דוד: אז ראשית יש היום אמצעים טכנולוגיים.
<יאיר דוד: שנית, ישנם היום מנגנוני פיקוח - יושבת פה נציגת משרד החוץ, היא תוכל לאשר את דברי.
<יאיר דוד: במדינות שמהן בעיקר מביאים את העובדים הסיעודיים, במדינות ממזרח כמו הפיליפינים, כמו סרילנקה או מקומות אחרים, היום יש מערך בתוך השגרירויות של פיקוח ובקרה והזמנה לראיונות עבודה של אותם עובדים, לפני שמאשרים את הגעתם לארץ.
אלי אלאלוף: מי מראיין אותם, נציגי משרד החוץ?
<נעה בן שבת: בפיליפינים יש כזה מערך?
<יאיר דוד: כן, בוודאי.
<אורטל אלבז: סליחה, אתם עושים קצת מישמש מהדבר הזה.
אלי אלאלוף: שם ותפקיד ברשותך.
<אורטל אלבז: אורטל אלבז ממשרד החוץ.
אלי אלאלוף: או, אלבז זה חשוב.
אלי אלאלוף: זה אמא שלי.
<אורטל אלבז: אני מהאגף הקונסולארי.
<אורטל אלבז: אני לא עורכת דין, אבל אני יכולה לענות ולומר שעדיין לא נחתמו הסכמים בילטראליים בענף הסיעוד.
<אורטל אלבז: אנחנו עובדים במסגרת פיילוט - - -
<נעה בן שבת: עם הפיליפינים?
<אורטל אלבז: שהבאנו מנפאל וכרגע אנחנו במגעים מאד מתקדמים גם עם סרילנקה.
<אורטל אלבז: המטרה של הפיילוט הזה ושל ה- - -
אלי אלאלוף: אבל לרוב באים מהפיליפינים.
<אורטל אלבז: למנוע את הבעיה של דמי התיווך.
אלי אלאלוף: גברת אלבז, הרוב מגיעים מהפיליפינים.
אלי אלאלוף: איך אנחנו מתמודדים?
<אורטל אלבז: סליחה, מה השאלה?
<אורטל אלבז: רוב הנשים באות מהפיליפינים, לא?
<אורטל אלבז: לא.
<קריאה: זה כן, זה כן, פשוט מאד - - -
<נעה בן שבת: רגע, אולי אפשר לתת לה לענות.
<אורטל אלבז: יש ביקוש מאד גדול לעובדות מהפיליפינים.
<אורטל אלבז: הן ידועות כעובדות מאד מסורות ואמינות, אבל לא רובם מגיעים מהפיליפינים.
<אורטל אלבז: מגיעים גם ממולדובה, מסרילנקה, מהודו, אבל אנחנו גם במגעים מתקדמים מול הפיליפינים, להתחיל איתם פיילוט בענף הסיעוד.
<קריאה: ומתבצעים ראיונות.
<אורטל אלבז: כל המטרה של המנגנון הזה - - -
אלי אלאלוף: אז מה משרד החוץ עושה להם?
אלי אלאלוף: הנציגות שלכם, הקונסוליה.
<אורטל אלבז: תראה, הקונסול בתפקיד שלו לא יכול להיות גורם מקצועי, מוסמך, כדי לסנן וכדי לקבוע באופן חד משמעי ומקצועי אם עובד בענף הסיעוד הוא מוכשר לעבוד - - -
אלי אלאלוף: לא, את זה לא מבקשים ממנו.
אלי אלאלוף: לא היינו מבקשים ממנו.
<אורטל אלבז: אבל - - -
אלי אלאלוף: מה התפקיד של הקונסוליה מבחינת הנושאים האלה?
<אורטל אלבז: הקונסול – כשמביאים עובדים זרים שלא במסגרת הסכם, מה שקורה כיום, אנחנו מנסים למזער את המצבים שבהם באמת אנחנו מגייסים עובדים, גם כדי לוודא שהם לא משלמים דמי תיווך, אבל אנחנו גם מוודאים, עד כמה שניתן, הם באמת מוכשרים לעסוק בענף הסיעוד, עברו איזו שהיא הכשרה מוקדמת במדינת המולדת שלהם.
<אורטל אלבז: התפקיד של הקונסול הוא לבדוק את אותם מסמכים שאותה חברת כוח אדם מגישה וגם שותפה לתהליך הגיוס.
<יאיר דוד: אימות זהות.
<אורטל אלבז: לאמת את המסמכים האלה, לראות שהם לא מזויפים.
<אורטל אלבז: אנחנו יודעים שיש לנו בעיה מאד קשה עם סרילנקה.
אלי אלאלוף: ואז הנציגות שלנו בחו"ל שולחת את החומר למי פה?
<אורטל אלבז: לא, חברת כוח האדם בארץ היא מול חברת כוח האדם הפרטית – בוא ניקח דוגמא בסרילנקה – מאתרת עובד, הם מאתרים את העובד הזה וחברת כוח האדם המקומית אמורה להעביר את כל המסמכים הרלבנטיים - - -
אלי אלאלוף: כולל של השגרירות.
<אורטל אלבז: לשגרירות.
<אורטל אלבז: הקונסול מתפקידו לבדוק את המסמכים האלה, לבדוק שהם מאומתים, שהם לא מזויפים.
<אורטל אלבז: אני יכולה לספר שבסרלינקה יש לנו בעיה חמורה מאד של מסמכים מזויפים, גניבת זהויות וזה תיק כבד שהקונסול מטפל בו, אבל אנחנו עושים את זה.
אלי אלאלוף: אז שוב אני חוזר, אני מנסה לעקוב.
אלי אלאלוף: מהארץ יש בקשה תשלחו לנו 10 עובדים.
<אורטל אלבז: כן.
אלי אלאלוף: זה מגיע ל - - -
<יאיר דוד: זה לא עובד ככה אדוני.
אלי אלאלוף: אז תסבירו לי.
אלי אלאלוף: לצערי במשפחה אנחנו העסקנו חמישה עובדים, כמו שאומרים אצלנו בז'רגון – מאיפה הפיליפינית שלך.
אלי אלאלוף: מנפאל?
<אורטל אלבז: אני אסביר איך זה מתנהל וגם איפה נקודות החולשה.
אלי אלאלוף: אז בואי תסבירי לנו את המסלול כולו.
אלי אלאלוף: אני צריך פיליפינית.
<אורטל אלבז: חברת כוח אדם פרטית - - -
אלי אלאלוף: אני אזרח, אני צריך עובדת סיעוד.
אלי אלאלוף: מה אני עושה?
<יאיר דוד: אתה פונה לאחת החברות המורשות, אחת מהלשכות הללו ומבקש ואומר יש לי מצב רפואי כזה וכזה, קיבלתי אישור.
<יאיר דוד: אתה צריך לקבל אישור מקדמי.
אלי אלאלוף: כן, אחרי שגמרתי.
<יאיר דוד: קיבלת את האישור פה אצל הרשויות, אתה פונה לאחת החברות הללו ואומר להן אני זקוק לעובדת.
<יאיר דוד: החברה הזאת מאתרת עובדת שמתאימה לצרכים הבסיסיים שאתה מצהיר - - -
אלי אלאלוף: מישהי נוסעת מפה?
<יאיר דוד: או מפה, או מחו"ל.
<יאיר דוד: יש גם היום באמצעים טכנולוגיים, בשיחות סקייפ למיניהן וכו'.
אלי אלאלוף: אז היא מתקשרת לחו"ל.
<יאיר דוד: מתקשרים לחו"ל, מאתרים עובדת ספציפית, בודקים - - -
<קריאה: אנחנו עובדים מול חברות כוח אדם - - -
<יאיר דוד: חברות כוח אדם מקומיות.
אלי אלאלוף: יש לכם כבר - - - איתם.
<יאיר דוד: ברור.
<יאיר דוד: אחרי שאנחנו חושבים שאיתרנו את העובדת המתאימה או את העובד המתאים, כמובן, אנחנו לא יכולים להודיע למשפחה ולא יכולים להציג אותו למשפחה, לפני שאותו עובד עובר את אותו ראיון.
<יאיר דוד: קראה לזה הגברת ממשרד החוץ ביקורת או בקרה מסוימת.
אלי אלאלוף: הגברת אלבז, תזכור את השם.
<יאיר דוד: אלבז, סליחה.
<יאיר דוד: אותה בקרה במדינות שאנחנו הזכרנו קודם.
<יאיר דוד: יש, היום לפחות יש החמרה ואנחנו מעודדים אותה באופן עקרוני, מצד משרד החוץ.
<יאיר דוד: הם בודקים את כל הכשירויות, כולל גם את המסמכים, כולל גם הדרכות ועוד כל מיני דברים אחרים.
<יאיר דוד: למעשה אנחנו לא יכולים להציג לפי הנוהל את העובדת למשפחה או לאשר אותה, לפני שקיבלנו את ההכשר של הקונסול במדינת המוצא.
<אורטל אלבז: אני רק רוצה לחדד כאן נקודה מסוימת.
<אורטל אלבז: ישנם המון מקרים שאנחנו מקבלים בנציגות הברקה ממשרד הפנים שעובד מסוים מקושר כבר למשפחה מסוימת, וכשהקונסול בודק את הכשירות של אותו עובד על פי כל הקריטריונים, הרבה פעמים הוא פוסל את הבקשה.
<אורטל אלבז: זה גורם לעוגמת נפש מאד גדולה למשפחה שכבר ממתינה וכבר חושבת - - -
אלי אלאלוף: הוא לא פוסל אותה כי הם בקשר, אלא כי היא לא מתאימה.
<אורטל אלבז: היא לא מתאימה.
<קריאה: כי הוא חושב שהיא לא מתאימה.
<קריאה: הוא חושב, הוא חושב.
<אורטל אלבז: או שמקושרים אליה מסמכים מזויפים.
אלי אלאלוף: בשביל זה מבקשים ממנו לעשות את זה.
<קריאה: יש לו חשד.
אלי אלאלוף: אז ברגע שהיא גמרה את התהליך ומשרד החוץ אישר אותה - - -
<יאיר דוד: הוא מאשר אותה, אנחנו מודיעים למשפחה מצאנו מועמדת או מועמד שמתאימים, ואז מתחיל התהליך.
אלי אלאלוף: אתם מראים תמונה?
<יאיר דוד: או תמונה, ראיון סקייפ, יש ראיון סקייפ.
<יאיר דוד: היום אפשר לראות, להתרשם.
אלי אלאלוף: - - - אני יכול להבין אותה.
אלי אלאלוף: סקייפ, אני-.
<יאיר דוד: ואז המשפחה מאשרת את זה, אנחנו מאשרים.
<יאיר דוד: זאת אומרת יש סוג של מפגש רצונות, של התאמה בין המשפחה לבין העובד.
אלי אלאלוף: זה לא רצונות.
אלי אלאלוף: הם לא מדברות עברית והם לא מדברים - - -
<יאיר דוד: אלף זה מדויק.
<יאיר דוד: גם המשפחות יודעות היום ומדברות גם אנגלית.
<יאיר דוד: בפיליפינים למשל מדברים אנגלית.
<אורטל אלבז: לא, רגע, סליחה שאני קוטעת אותך.
<אורטל אלבז: אני רוצה לספר לך, כשאני הייתי קונסול בבובאי, אני קיבלתתי על שולחני מספר בקשות מאיזו שהיא חברת כוח אדם שטענה שהיא העבירה הכשרה לעובדים הודים בתחום הסיעוד - - -
<קריאה: מקומית או ישראלית?
<אורטל אלבז: כן, מקומית, שמקושרת עם חברת כוח אדם פרטית בארץ, לצורך העניין.
<אורטל אלבז: אני עשיתי בדיקה.
<אורטל אלבז: כשאני אומרת שאני עושה בדיקה, אני יצאתי לשטח.
<אורטל אלבז: אני יצאתי לשטח.
<אורטל אלבז: אני נסעתי 5 שעות כדי להגיע לאותו אזור לפי הכתובת שהייתה כתובה בתעודת ההכשרה שהגישו לי בנציגות, והגעתי לבניין מגורים - - -
<קריאה: שלא קיים.
<אורטל אלבז: פתחה לי אישה, לא הכשרה, לא סיעוד ולא - - -
<קריאה: יש תופעות כאלה - - -
<אורטל אלבז: זה לא היסטורי, זה קורה גם היום.
<יאיר דוד: אבל יש היום מרכזי הכשרה מורשים, אתם משפרים את זה ואנחנו בעד.
<יאיר דוד: הרי בסופו של דבר זה תופעות של עולם שלישי - - -
<אורטל אלבז: אדוני, זה עדיין קורה בסרילנקה.
<יאיר דוד: בסדר, אבל אתם מקושרים עם סרילנקה - - -
<קריאה: למה את מפילה את זה עלינו?
<קריאה: האחריות היא לא של החברות.
<אורטל אלבז: סליחה, סליחה - - -
אלי אלאלוף: לא, לא, אני רואה ש - - -
<אורטל אלבז: אדוני רוצה לשמוע את תמונת המצב, אני מחדדת אותה.
אלי אלאלוף: לא, לא, גברת אלבז.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגן עלייך.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה, כל אחד ידבר כשיקבל האישור לעשות זאת.
<אורטל אלבז: לא, אדוני פשוט שואל, אז אני רוצה לחדד בפניו את העובדות ואת המציאות בשטח, שהיא לא פשוטה והיא מאד מורכבת.