GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: את רוצה שאני אראה לך מסמך - - -
אלי אלאלוף: אם אתה מדבר אתה גם חייב להגיד את שמך בבקשה, אבל בינתיים בו תסיים את דבריך.
<הילה קפלן-רענן: אני אסביר כשהוא יסיים.
<יריב שוריאן: אנחנו הרי כפופים גם לנהלים שמשרד הפנים הטיל או בשיתוף פעולה עם משרד החוץ.
<יריב שוריאן: אם זה בפיליפינים, בפיליפינים המערך הוא יותר מוסדר.
<יריב שוריאן: ההכשרה נעשית על ידי המדינה, גוף שנקרא P.
<יריב שוריאן: O.E.A או תסבה, הם אלה שעושים את ההכשרה לסיעוד ואת הפיקוח על כל ההכשרה.
<יריב שוריאן: ולכן הקונסוליה במנילה יותר קל לה, כי היא יודעת שעובד מגיע עם תעודה מטעם המדינה, מטעם מדינת הפיליפינים, היא יודעת שהוא עבר הכשרה.
<יריב שוריאן: היא לא חייבת להיות אח או אחות ובדרך כלל בגלל מבנה המשפחה הפטריאכלית, כל עובד כזה או אחר בפיליפינים יש לו אישור כזה או אחר בטיפול באבא או באמא, בסבתא, בדוד.
<יריב שוריאן: לגבי הודו, נכון, יש הרבה זיופים.
<יריב שוריאן: מה לעשות, אין לנו את האפשרות וגם למשרד החוץ קשה מאד לבוא ולאכוף מי אכן עושה הכשרה, אם באמת המשרד שהם הביאו, בדקו את התעודה, אכן ביצע הכשרה.
<יריב שוריאן: היום עשו הסדרה.
<יריב שוריאן: יש מספר מצומצם של חברות הכשרה שעושות את ההכשרה, מאושרות על ידי הקונסול אדון זיו וזה עובד.
<יריב שוריאן: עדיין לא הגיעו לפתחנו נתונים על עובדים כי הם עדיין לא סיימו את הקורס ואת כל האישורים של הקונסוליה.
אלי אלאלוף: משרד החוץ עושה מיונים ראשונים?
<אורטל אלבז: אני אסביר.
<יריב שוריאן: הוא לא עושה מיונים, הוא עושה בדיקות ראשוניות לגבי מהימנות המסמכים של העובד, לגבי זה שהוא לא השאיל או גנב זהות של מישהו אחר ומניעת - - -
אלי אלאלוף: אבל למי שיש הזמנה מהארץ.
<יריב שוריאן: לא, עדיין אין הזמנות.
<אורטל אלבז: רגע.
<אורטל אלבז: אני יכולה להסביר את הנקודה הזאת?
<אורטל אלבז: בגלל שגם עלינו על זיופים קשים של גניבת זהויות של נפאלים, שגונבים זהויות של - - -
<יריב שוריאן: מהודו?
<אורטל אלבז: מהודו, כן.
<אורטל אלבז: שמגישים דרכונים מזויפים של הודו, אבל הם נפאלים, בגלל שהשמיים עם נפאל סגורים.
<אורטל אלבז: אז מה שעשינו זה כזה דבר.
<אורטל אלבז: במקום שהנציגות תקבל את ההברקה מראש מלשכת הפנים - - -
<יריב שוריאן: אתם תמיינו את העובדים.
<אורטל אלבז: מלשכת הפנים ובדיעבד, מה שאנחנו עושים זה שקודם כל הקונסול בודק את כל הניירת שצריכה להיות ואת כל הקריטריונים ורק לאחר שהקונסול מאשר שהניירת תקינה, העובד כשיר - - -
<יריב שוריאן: רק אז אנחנו יכולים לראיין ולבחור מביניהם.
<אורטל אלבז: רק אז נותנים אוקיי לכם - - -
<יריב שוריאן: לא, לחברות שם, ואנחנו עובדים מולן.
<אורטל אלבז: לעשות את ההברקה של לשכת ה - - -
<יריב שוריאן: ברור, ברור.
<יריב שוריאן: בסדר - - -
<אורטל אלבז: זה השינוי הגדול.
<יריב שוריאן: אנחנו עדיין לומדים את הנוהל הזה מול הודו וסרלינקה.
<יריב שוריאן: מול הפיליפינים זה עובד הרבה יותר מסודר, אבל בסדר, זה מבורך.
<יריב שוריאן: מבורך הדבר.
<יריב שוריאן: זה עושה גם לנו חיים קלים, רק כרגע זה נמצא באיזה שהוא שלב של צוואר בקבוק.
<אורטל אלבז: זה מפחית את עוגמת הנפש למשפחות בסך הכל.
<יאיר דוד: כבוד יושב הראש, הייתי מבקש רק להשלים.
אלי אלאלוף: שנייה.
אלי אלאלוף: יש לי קרוב משפחה.
אלי אלאלוף: אצל המרוקאים אם אני לא אגיד שלום אני אחטוף.
<יאיר דוד: ברשות כבוד יושב הראש, אדוני אמר לי שהוא יאפשר לי להשלים.
<יאיר דוד: אני אומר כך, אין ספק שצריכה להיעשות פה עבודה כללית שאנחנו הובלנו, או לפחות תרמו לכך שהיא תיעשה.
<יאיר דוד: המדינה הצהירה גם בבג"ץ וגם בבית המשפט המחוזי, שבכוונתה לעשות עבודה כללית כדי להסדיר את הנושא של התקציב.
<יאיר דוד: ההצעה כרגע היא מאוזנת והיא מדברת על שנתיים שבמהלכם תיעשה בדיקה בין היתר גם בנושא הבילטראלי, גם בנושא של התקציב בכללותו.
<יאיר דוד: אנחנו נגיש תחשיב של רואה חשבון מטעמנו ויינתנו תשובות ואנחנו נשמע להעביר לכם את התחשיב הזה.
<יאיר דוד: אנחנו התקשרנו למשרד רואה חשבון, שייתן תשובות אחת לאחת כמה עולה לנו היום לתפעל את כל הדברים שנאמרו פה על ידי האנשים, כדי שנכסה את ההוצאות ויהיה לנו איזה שהוא רווח מינימאלי.
<יאיר דוד: כי הרי אתם לא רוצים לסגור לנו את האוויר, וכדי שלא תהיה מוטיבציה לעשות שום דבר אחר.
<יאיר דוד: ולכן ההצעה שלנו, אדוני - - -
<נעה בן שבת: אבל אני מבינה שמשרד העבודה פנה לאיזה חברה - - -
<יאיר דוד: כן, חברת עתליה פנתה אלינו, זה בדיוק מה שרציתי לדווח.
<יאיר דוד: קיבלנו כבר פנייה.
<יאיר דוד: אני לא יודע אם זה בעקבות הבג"ץ או לא בעקבות הבג"ץ ואנחנו מברכים על כך.
<יאיר דוד: יש כרגע חברה חיצונית שהתקשרה עם משרד האוצר, כך לפחות נמסר לנו - - -
<נעה בן שבת: משרד העבודה.
<יאיר דוד: משרד העבודה.
<יאיר דוד: אנחנו מברכים על כך.
<יאיר דוד: כבר הוזמנו לישיבה איתה.
<יאיר דוד: אנחנו נשמח לבוא ולהציג.
<יאיר דוד: אין לנו בעיה לשנות את הדברים.
<יאיר דוד: אנחנו מבקשים בשורה התחתונה לאשר את התקנות ובמסגרת השנתיים הללו אנחנו נביע את דעתנו - - -
אלי אלאלוף: ברשותך, אני רוצה - - -
<קריאה: אני מנסה להבין - - -
אלי אלאלוף: רק שנייה גברת.
אלי אלאלוף: מי הבוס של כל המערך הזה?
אלי אלאלוף: איזה משרד?
<הילה קפלן-רענן: מי שאחראי על ה - - - זה משרד העבודה.
אלי אלאלוף: תלוי.
אלי אלאלוף: ו - - - אם משרד החוץ, אם משרד הפנים, מי עושה את זה, אתם?
<קריאה: רשות ההגירה.
<הילה קפלן-רענן: משרד העבודה צריך לקבל את הסכמת שר הפנים ולהתייעץ עם שרת המשפטים.
אלי אלאלוף: מי מוביל את זה?
<אורטל אלבז: מי מוביל מה?
<אורטל אלבז: את ההסכמים?
<קריאה: לא, הוא שואל לגבי כל הניהול של התחום.
<קריאה: מי מאגד את זה.
אלי אלאלוף: אתה יכול לעזור לי בזה שאני אשאל לבד.
אלי אלאלוף: אני רוצה להבין, אני כרגע גיליתי משרד החוץ, משרד הפנים ומשרד העבודה ואני רואה משרד המשפטים רק שותק, אבל הוא לומד - - - אני רואה פה את שי.
אלי אלאלוף: הוא לא בה במקרה, הוא בא בטובה.
אלי אלאלוף: זאת אומרת יש פה ארבעה משרדים.
<שי סומך: אני רוצה.
אלי אלאלוף: כן בבקשה, שי.
<שי סומך: באמת יש ארבעה משרדים, אבל כל הנושא של ההסכמים הבילטראליים נעשה - - -
אלי אלאלוף: שי סומך ממשרד המשפטים.
אלי אלאלוף: סומך.
אלי אלאלוף: כל העיראקיים זה אותו דבר.
אלי אלאלוף: זה קצת הומור.
אלי אלאלוף: זה לא מוצלח תמיד.
<שי סומך: אז כל הנושא של הסכמים הבילטראליים בכל הענפים נעשה בשיתוף בין כמה משרדים.
<שי סומך: זאת אומרת יש ועדה בין משרדית שהוקמה מכוח החלטת ממשלה משנת 2010, שנמצאים שם נציגים של כל המשרדים הרלבנטיים.
אלי אלאלוף: מי יושב ראש הוועדה הזאת?
<אורטל אלבז: מנכ"ל רשות האוכלוסין.
<שי סומך: מנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה.
אלי אלאלוף: והיא מתכנסת?
<שי סומך: היא מתכנסת.
<שי סומך: היא ממליצה, יש המלצות על הסכמים בילטראליים, לגבי כריתת הסכמים בילטראליים, לגבי כל הנושא של המיסוי שנעשה עכשיו בנפאל ובסרילנקה וגם בענפים אחרים.
<קריאה: יש פרוטוקולים לוועדה הזאת?
<שי סומך: זה דיונים פנימיים.
<שי סומך: זאת אומרת יש הרבה מאד עבודה בין משרדים, שגם - - -
אלי אלאלוף: למה הפרוטוקול הזה חייב להיות פנימי?
<שי סומך: כי יש את חוק חופש המידע ויש הוראה לגבי פרוטוקולים פנימיים.
<שי סומך: אדוני, יש לפעמים דברים רגישים שנאמרים שם, דברים שקשורים למשא ומתן עם מדינות אחרות, שמטבע הדברים אי אפשר להוציא אותם החוצה.
<שי סומך: בכלל, יש תפיסה כללית לגבי דיונים פנימיים שאם בדיונים פנימיים אנשים יידעו שזה ייצא החוצה, אז יכול להיות שהם יחשבו פעמיים מה להגיד לפני הדיון ומה הם יגידו אחרי הדיון ומה בתוך הדיון.
<שי סומך: זה תורה שלמה, התורה של הדיונים הפנימיים.
<שי סומך: אבל כאן יש ממש סיבה טובה, כי יש כאן עניין של יחסי חוץ.
<שי סומך: אנחנו לא מדווחים על משאים ומתנים עם מדינות אחרות.
<אורטל אלבז: אבל כמובן אם אדוני ירצה לקבל את הפרוטוקולים, אז הוא יכול.
אלי אלאלוף: אני כמו הציבור.
אלי אלאלוף: אתם תדווחו ללשכה המשפטית וליועץ המשפטי.
אלי אלאלוף: - - - יושב ראש הוועדה, מי הוא?
אלי אלאלוף: מנכ"ל רשות האוכלוסין אחראי לתיאום בין המשרדים?
<נעה בן שבת: אבל הוא אחראי לעניין ההסכמים הבילטראליים, אבל - - -
<שי סומך: גם בתחומים אחרים יש הרבה מאד עבודה בין משרדית.
<שי סומך: בכל התחומים יש עבודה בין משרדית.
<שי סומך: הוועדה הזאת מטבע הדברים גם - - -
אלי אלאלוף: אז אנחנו נרצה להזמין אותו לישיבה הבאה באופן אישי.
<שי סומך: הוא התחלף.
<שי סומך: אולי באמת צריך - - -
אלי אלאלוף: ניקח אותו מהמדרגות, נתפוס אותו.
<שי סומך: אמנון בן עמי, יש לו הרבה מאד זכויות בכל מה שקורה - - -
<שריי גבאי-נוראיל: אמנון שמואלי.
אלי אלאלוף: אז נזמין את מי שממלא מקום.
אלי אלאלוף: אנחנו נרצה לשמוע.
<קריאה: מי ממלא המקום?
אלי אלאלוף: יש פה שאלות ללשכה המשפטית, לייעוץ המשפטי.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, שי.
<שי סומך: לגבי התקנות.
<שי סומך: אני חושב שהתקנות הן מאוזנות, הן עומדות, אני חושב, בסטנדרטים הבין לאומיים.
<שי סומך: לפי אמנות ה-ILO, אני לא זוכר את מספר האמנה, אפשר לאפשר גבייה של דמי תיווך סבירים.
<קריאה: יצאה עכשיו אמנה חדשה ששם כבר אין את ה - - -
<שי סומך: אני לא יודע אם ישראל היא חלק ממנה.
<שי סומך: כרגע לפי המצב היום אפשר לגבות דמי תיווך סבירים.
<שי סומך: אלה דמי תיווך סבירים, הם באותו סטנדרט גם שהיה לפני כמה שנים בזמנו, מיד אחרי חקיקת החוק.
<שי סומך: אני מצטרף לבקשה של העבודה לאשר אותן.
אלי אלאלוף: אני חייב לדעת.
אלי אלאלוף: כמה זמן אמורה לקחת הבדיקה שהם עושים?
<הילה קפלן-רענן: אנחנו התחייבנו לעשות את זה עד שנתיים.
אלי אלאלוף: הבדיקה תיקח שנתיים?
<הילה קפלן-רענן: עד שנתיים.
<הילה קפלן-רענן: אנחנו ביקשנו שהוראת השעה תעמוד בתוקף עד תקופה של שנתיים ולאחר מכן - - -
אלי אלאלוף: שנתיים בדיקה?
<הילה קפלן-רענן: עד אז צריכה להתקבל החלטה כבר.
<הילה קפלן-רענן: כלומר צריך להתקין - - -
אלי אלאלוף: אז אנחנו נקבל החלטה על עיוור?
<הילה קפלן-רענן: לא, כמובן שזה עניין שהוא בהתבסס על הבדיקה הכלכלית שנעשה.
אלי אלאלוף: אז מה אנחנו נאשר, המשך שנתיים, בלי לדעת?
<הילה קפלן-רענן: מדובר בהוראת שעה שתעמוד בתוקף שנתיים.
אלי אלאלוף: את יודעת כמה בדיקות אנחנו עשינו בפרק זמן הרבה הרבה יותר קצר, בחודשים בודדים?
אלי אלאלוף: אתם שנתיים?
אלי אלאלוף: איך אתם רוצים לקבל החלטה?
<הילה קפלן-רענן: לכן ביקשנו שהוראת השעה תעמוד בתוקף לשנתיים.
אלי אלאלוף: נו אז מה, אבל תוקף בשנתיים לא באותם המספרים.
<הילה קפלן-רענן: לא הבנתי את ההערה.
אלי אלאלוף: המספרים הם שונים.
<הילה קפלן-רענן: אנחנו אומרים שאנחנו ביקשנו לחדש את הוראת השעה שהייתה קיימת עד שנת 2010.
אלי אלאלוף: על אותם מספרים, על אותם סכומים?
<הילה קפלן-רענן: כן.
אלי אלאלוף: את שמעת את מה שאומרים האנשים פה?
<הילה קפלן-רענן: שמענו.
אלי אלאלוף: נו, וזה משכנע אותך?
אלי אלאלוף: לא משכנע אותך טיפה, ההיגיון?
אלי אלאלוף: - - - ו-70 שקלים לחודש במשך X שנים, זה לא - - -
<נעה בן שבת: נדמה לי שהלשכות הפרטיות פה מעוניינות בסכומים שמדובר בהם כרגע בהוראת השעה.
<יאיר דוד: אנחנו לא מעוניינות, אנחנו מסכימים כרגע, כדי שישחררו את הפלונטר בשלב זה.
<יאיר דוד: אנחנו סבורים שצריך לעדכן - - -
<נעה בן שבת: אבל אדוני - - -
אלי אלאלוף: ומה, ונחכה שנתיים?
אלי אלאלוף: אתה מוכן לחכות שנתיים?
<יאיר דוד: אין לי ברירה.
<יאיר דוד: אז עדיף שלא תהיינה תקנות בכלל?
<יאיר דוד: זה המצב המשפטי.
<נעה בן שבת: אולי גם נזכיר שבשנת 2011 באמת לא ארכו התקנות הקודמות בגלל שלא היה תחשיב.
<נעה בן שבת: זאת אומרת היו שבע שנים לבדוק ולעשות את התחשיב, לעשות את ההערכות.
<יאיר דוד: אנחנו מאמינים שאנחנו נצליח לשכנע את הגורם המקצועי.
<יאיר דוד: אדוני, במהלך הבדיקה הזאת, אנחנו מאמינים שנצליח לשכנע את הגורם המקצועי, שככל שהתקנות אלה ימשיכו ויחליטו מי ישלם אותן - - -
אלי אלאלוף: התקנות הישנות לא היו צמודות למשהו?
<יאיר דוד: לא.
<הילה קפלן-רענן: הן היו בערך שכר מינימום חודשי באותה תקופה.
<הילה קפלן-רענן: זאת אומרת זה גילם פחות או יותר - - -
אלי אלאלוף: כן, אבל בינתיים שכר המינימום השתנה, אז למה שלא נשנה בהתאם לזה?
<יאיר דוד: עלה, נכון.
<הילה קפלן-רענן: כי אנחנו החלטנו שאנחנו מעוניינים להחזיר את הוראת השעה, בדיוק מכל הסיבה שהזכרתי, שכן היינו מעדיפים - - -
אלי אלאלוף: חברה, יש פה גבול כמה אפשר להתעלל באנשים ובמערכות.
אלי אלאלוף: אם בזמנו התקנות אפשרו גביית כסף בסכומים מסוימים, צמודים לשכר המינימום, למה שלא תמשיכו עם אותו מצב של הצמדה לשכר מינימום?
<הילה קפלן-רענן: זה לא בדיוק היה הצמדה, זה היה סכום שפחות או יותר גילם את שכר המינימום באותה תקופה, אבל אנחנו חושבים שהסכום הזה כרגע, לתקופה של שנתיים, יוכל להמשיך לעזור ללשכות הפרטיות לממן את הפעילות שלהן ומצד שני ליצור איזה שהוא איזון לעומת הטענות שעולות פה מצד קו לעובד.
<יאיר דוד: מה עם מדד לפחות?
<יאיר דוד: מדד אדוני, הצמדה.
<נעה בן שבת: סליחה רגע, הסכום הזה הוא כן סכום מוצמד.
<נעה בן שבת: אני רוצה להסביר את המנגנון.
<נעה בן שבת: יש לנו את הסכום החוזי, התשלום החוזי שדובר על כך בשנת-.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על סכומים שהם כן קיבלו על מדד.
<נעה בן שבת: ה-3,600 שקלים שמדובר בהם היום ולא ה-3,400 שקלים שדובר בהם בשנת 2010.
<יאיר דוד: זה היה - - -
<נעה בן שבת: אני רואה רק מהפרוטוקולים.
<נעה בן שבת: אז דובר על סכום של 800 דולר לחודש - - -
<יאיר דוד: סליחה, אבל העובד שלי, הצמדתי לו את שכר המינימום, הוא מקבל היום 5,000 שקלים.
<נעה בן שבת: אתה עשית כל מיני דברים, אז דובר על 3,479 ואני קוראת מאחד לאוגוסט 2011.
<יריב שוריאן: כן, גם אז לא היינו צריכים לדאוג לויזות שלהם.
<נעה בן שבת: 3,479 שקלים.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על אותו מנגנון של התשלום החוזי שיכולה לגבות הלשכה הזרה, אותו סכום בניכוי התשלומים שגבתה הלשכה הזרה ואנחנו מדברים בעצם על אותו מנגנון.
<נעה בן שבת: אז אני לא מבינה למה אתה אומר שאין הצמדה למדד.
<יאיר דוד: כבוד יושב ראש הוועדה - - -
<נעה בן שבת: אבל למה אתה אומר שאין הצמדה למדד?
<יאיר דוד: אני אסביר.
<נעה בן שבת: זו טענה שאינה נכונה.
אלי אלאלוף: קודם כל אני מברך את חברתי שהגיעה לוועדה, חברת הכנסת מיכל רוזין.
<יאיר דוד: אני רק רוצה להשיב לשאלה שנשאלה פה.
<יאיר דוד: ראשית אנחנו לא יודעים ממה היום.
<יאיר דוד: אנחנו קיבלנו תקנות שמדברות על סכום ואם יש מישהו שהצמיד משהו, אבל אני כן רוצה להתייחס - - -
<נעה בן שבת: לא, הן לא מדברות על סכום, סליחה.
<יאיר דוד: שנייה.
<יאיר דוד: על סכום - - -
<נעה בן שבת: התקנות לא מדברות על סכום.
<נעה בן שבת: לא מופיע פה מספר בתוך התקנות.
<נעה בן שבת: לא מופיע.
<יאיר דוד: אז נאמר לנו - - -
<נעה בן שבת: התקנות מפנות לסכום שקיים היום בתקנות והסכום הזה הוא אכן מתעדכן.
<נעה בן שבת: זה לא נכון להגיד שאנחנו מדברים על סכום שלא - - -
<יאיר דוד: אז שנייה.
<יאיר דוד: אז ראשית תודה לך על ההברה.
<יאיר דוד: זה חדש לנו לפחות.
<יאיר דוד: אבל אני רוצה רגע לומר וכן להתייחס מהמקום שבו יושב ראש הוועדה דיבר.
<יאיר דוד: הרי אני לא משלם לעובד שלי את אותו סכום כמו ששילמתי לו לפני 10 שנים.
<יאיר דוד: כי אז שכר המינימום באמת היה 3,400 או 3,500, או 3,600 שקלים.
<יאיר דוד: היום למעלה מ-5,000 שקלים.
<יאיר דוד: למה היום, אפילו ברמה הכי בסיסית, ואני אומר עוד פעם, אנחנו לא רוצים כרגע ושאל אותי יושב הראש.
<יאיר דוד: אני לא רוצה שיהיה פה מצב שאנחנו לא מסכימים על הסכום ובגלל זה הם לא יאריכו את התקנות שוב פעם.
<יאיר דוד: אנחנו נבלע את ה - - -
<שריי גבאי-נוראיל: אני רק רוצה במילה אחת להגיד.
<שריי גבאי-נוראיל: הלשכות פה כל הזמן מתייחסות למטלות שמוטלות עליהן, שמצריכות מהן לגבות יותר כספים.
<שריי גבאי-נוראיל: אנחנו יודעים שרשות האוכלוסין עשתה גם המון צעדים לייעל עבור הלשכות את התהליכים.
<שריי גבאי-נוראיל: נלקחו מהן כל מיני משימות שהן היו עושות אותן בעבר.
<יאיר דוד: איזה?
<שריי גבאי-נוראיל: למשל היחידה לרישיונות עובדה שהקמנו, שהיום במקום להגיע עם המטופל ולדאוג לו פיזית - - -
<יריב שוריאן: לא, המטופלים היו הולכים לבד.
<יריב שוריאן: היום אני מחזיק אדם וחצי במשרד לעשות את זה.
<שריי גבאי-נוראיל: אז אוקיי, אז אז לא עשיתם את מה שאתם - - -
<קריאה: הנה, אתם - - -
אלי אלאלוף: אני שוב חוזר - - -
<שריי גבאי-נוראיל: עוד נקודה אחת שאני חייבת לציין.
<שריי גבאי-נוראיל: אם אכן הלשכות הפרטיות זה גוף כל כך לא כלכלי, כמו שהם מציגים פה, מדוע יש אצלנו כרגע עומדים ממתינים 70 לשכות שמעוניינת לקבל רישיון של לשכות חדשות?
<יריב שוריאן: שיכורים לא חסר.
<שריי גבאי-נוראיל: כנראה שזה כן עסק משתלם.
<יריב שוריאן: ואיך מ-450 נהיו 100?
<יריב שוריאן: בואי תסבירי את זה.
<יריב שוריאן: למה את לא מסבירה את זה?
<שריי גבאי-נוראיל: אני אגיד לך איך.
<שריי גבאי-נוראיל: אלף בגלל הפרות מאד קשות של אותן לשכות, חלק מאד - - -
<יריב שוריאן: 50 כתבי אישום הגשתם?
<שריי גבאי-נוראיל: הרבה, חלק גדול מהן - - -
<יריב שוריאן: מרגע שהתחיל החוק 50 כתבי אישום?
<שריי גבאי-נוראיל: חלק מהן היו לשכות קטנות, שלא עמדו בכל מיני-.
<שריי גבאי-נוראיל: זה גם נכון, אבל גם חלק גדול בגלל ה - - -
<יאיר דוד: אז בואי נקרא לילד בשמו.
אלי אלאלוף: אני מבקש, זה לא התפקיד שלנו פה.
אלי אלאלוף: יש כמה שאלות ליועצת המשפטית, בבקשה.
<נעה בן שבת: רציתי לשאול, גם היום גם הלשכה הזרה לא אמורה לגבות יותר מהתשלום החוזי.
<נעה בן שבת: האם אתם אוכפים, האם אתם בודקים את הנושא הזה לגבי הלשכות הזרות או בכלל זה לא נאכף?
<שריי גבאי-נוראיל: אנחנו בודקים, כפי שהם אמרו, עד כמה שניתן.
<נעה בן שבת: סליחה רגע, בשנים שבהן ההוראה הייתה בתקוף, משנת 2006 עד שנת 2010, האם זה שהיה קבוע סכום, האם זה פתר את הבעיות?
<נעה בן שבת: האם הסכום שאפשרו ללשכות באמת הקטין את סכום הגבייה שנגבה שלא כדין?
<נעה בן שבת: האם בעצם המנגנון הזה, הטענה תנו לנו לגבות כדין ואז לא תהיינה טענות על גביות שלא כדין - - -
<שריי גבאי-נוראיל: אנחנו יודעים שדמי תיווך תמיד נגבו, גם בתקופה ההיא.
<שריי גבאי-נוראיל: תמיד היו דמי תיווך.
<שריי גבאי-נוראיל: להגיד בדיוק כמה, קצת קשה לנו, כי הרבה מהן במחתרת ואנחנו לא באמת יודעים מזה, אבל אנחנו יודעים שזה לא פתר במאה אחוז את הבעיה.
<שריי גבאי-נוראיל: בכלל לא.
<נעה בן שבת: משרד העבודה, אני רוצה לשאול האם אתם שללתם היתרים מלשכות פרטיות בשנים האחרונות, לא ברמה הפלילית של כתבי אישום?
<הילה קפלן-רענן: לא, אנחנו לא שוללים.
<שריי גבאי-נוראיל: אנחנו מטפלים בזה.
<שריי גבאי-נוראיל: אכן נסגרו לשכות מהסיבה הזו.
<שריי גבאי-נוראיל: לא הרבה.
<שריי גבאי-נוראיל: אני לא יודעת להגיד כרגע, אני אוכל לבדוק ולהודיע.
<יאיר דוד: בודדות.
<קריאה: יש אכיפה.
<נעה בן שבת: לכאורה המנגנון שמציגות התקנות הוא מתקנון שגובים את הסכום שקבוע כתשלום חוזי, בניכוי תשלומים שגובה הלשכה הזרה.
<נעה בן שבת: זאת אומרת סך הכל הסכומים צריך להיות אותם לא יותר מ-3,688 שקלים.
<נעה בן שבת: אם אנחנו לא יודעים, אם אין פיקוח על הלשכה הזרה, אז מה המשמעות של כל אותם ניכויים שבאמת דובר?
<נעה בן שבת: אם לכאורה, לפי מה שעולה מהדברים, הכל פרוץ בלשכה, אז - - -
<שריי גבאי-נוראיל: אנחנו לא אמרנו שהכל פרוץ.
<שריי גבאי-נוראיל: אנחנו כן אומרים שאנחנו יודעים שהלשכה הזרה פועלת, עושה איזה שהוא שירות והיא צריכה לקבל את העמלות שלה עבור השירות הזה ולכן אנחנו כן תמכנו בכל העניין הזה.
<שריי גבאי-נוראיל: להגיד היום בפועל, שוב, כמה נגבים כספים לא חוקיים, אנחנו לא יודעים להגיד ולכן אנחנו גם לא יודעים לעשות את התחשיב הזה.
<שריי גבאי-נוראיל: אז זה סכום שמצאנו שהוא סביר.
<אורטל אלבז: אני יכולה להוסיף?
<אורטל אלבז: אני רוצה לומר שאפשר לעשות את הבדיקה הזאת, זה לא דבר שלא ניתן לעשות את זה, באמצעות הקונסול בשגרירות, שיכול להעביר תחשיב לעלות.
<אורטל אלבז: לדוגמא כחלק מה-3,600 שקלים, למשל מכלילים הוצאות רפואיות, שעובד צריך ללכת ולהיבדק אצל רופא ולהציג דו"ח רפואי.
<אורטל אלבז: נתונים כאלה אפשר לבדוק, זו לא בעיה.
<אורטל אלבז: כמו למשל כמה עולה לעשות תרגום נוטריוני, או לאמת מסמך ציבורי.
<אורטל אלבז: אלה דברים שאפשר לבדוק אותם, שהקונסולים שלנו בנציגויות יכולים לבדוק ולהעביר תחשיב.
אלי אלאלוף: ולהעביר את זה ישר לרואה החשבון של משרד העבודה.
<אורטל אלבז: כן, להעביר את זה למי שזקוק לקבל את המידע הזה.
<אורטל אלבז: כי ה-3,600 שקלים האלה - - -
אלי אלאלוף: זה רעיון נפלא, אז תעשו את זה.
<יריב שוריאן: רגע, אבל את תדעי גם לכמת את הזמן שהייה שלו - - -
<יריב שוריאן: ניו דלהי לדוגמא.
<יריב שוריאן: חודש או חדש וחצי המתנה לקבלת דרכון.
<יריב שוריאן: גם את זה צריכים לקחת בחשבון.
<אורטל אלבז: צריכים להתחלק הרי בינך לבין הלשכה הזרה.
<אורטל אלבז: בכל מקרה צריך לבדוק את זה.
אלי אלאלוף: אדוני יושב הראש, אתם גם מנהל ישיבות לפעמים?
<יריב שוריאן: קטונתי.
אלי אלאלוף: אתה גם ודאי מנהל כיושב ראש.
<יריב שוריאן: אה, בחלק אלוהים שלי.
אלי אלאלוף: אתה ודאי רוצה סדר, לא? תסיימי בבקשה.
<אורטל אלבז: סליחה רגע, הסכום הנ"ל, ה-3,688 שקלים צריכים להתחלק בין הלשכה הזרה ללשכה הישראלית.
<אורטל אלבז: זאת אומרת שבכל מקרה אנחנו חייבים לעשות איזה שהוא חישוב כדי לדעת כמה הם גובים וכמה כאן גובים.
מיכל רוזין: טוב, אני רוצה להגיד כמה נקודות.
מיכל רוזין: קודם כל במסגרת תפקידי בכנסת הקודמת כיושבת ראש ועדת עובדים זרים, הרחקתי עד - - -
אלי אלאלוף: למה לא לקחת עוד ועדה כזאת?
מיכל רוזין: כי החליפו אותה והפכו אותה לוועדת שקיפות, בהסכמת הקואליציה וחלק מהאופוזיציה.
מיכל רוזין: החליטו לבטל אותה, כי כנראה עשיתי יותר מדי צרות לממשלה ושאלתי שאלות קשות מדי.
אלי אלאלוף: גם האופוזיציה עזרה.
מיכל רוזין: חלק, נכון.
מיכל רוזין: לכן הם קיבלו את ועדת השקיפות, אז תסיק מזה.
מיכל רוזין: אני הרחקתי עד הפיליפינים ואחד הדברים שנאמרו לי שם וגם מעוד מקומות, כמובן פגשתי הרבה מאד אנשים, אבל הגעתי באמת עד לפיליפינים כדי לשמוע.
מיכל רוזין: הם מאד מתנגדים להכנסת חברות כוח האדם להסכמים, מכיוון שהם אמרו בצורה הכי ברורה, אתם צריכים להבין שאנחנו לא יכולים להסכים שבצד הישראלי תהיינה חברות כוח אדם, ומצד שני החוק הישראלי לא מאפשר לנו לעבוד עם חברות כוח אדם.
מיכל רוזין: כלומר, בהסכמים הבילטראליים, שזה אמור להיות הסכמים בין מדינות, אם אתם מכניסים בחוק הישראלי חברות כוח אדם, איך אני אצדיק לחברות אצלי בבית, שהן לא יכולות להיות חלק מהשרשרת הזאת.
מיכל רוזין: כל הרעיון להפסיק את דמי התיווך הגבוהים שנלקחו בעיקר מהחברות בחו"ל, חברות כוח האדם, אנחנו יודעים את זה, על סכומים של 20,000 דולר ו-30,000 דולר שנלקחו מעובדים במדינות המוצא, עוד לפני שהגיעו לכאן.
מיכל רוזין: ואומרים לי השלטונות בפיליפינים לדוגמא, אבל שמעתי את זה גם ממקומות אחרים – איך אנחנו נעמוד מול חברות כוח האדם שלנו ונגיד אתם לא חלק מהשרשרת, ההסכם הוא עם המדינה, כי זה הסכם בילטראלי, כאשר אתם, בחוק הישראלי, מכניסים את חברות כוח האדם בחוק ומאפשרים להן לגבות דמי תיווך.
מיכל רוזין: אז אנחנו פה חוזרים שוב לנקודה שאנחנו שוב מתחילים ובעצם לוקחים צעד אחורה מהעניין שאליו הגענו, שהדרך היחידה והנכונה והמוצדקת וההגיונית לכל הצדדים להעסיק עובדים זרים, היא דרך הסכמים בילטראליים.
מיכל רוזין: הוחלט על פיילוט.
מיכל רוזין: היה פיילוט עם נפאל, אם אני לא טועה.
מיכל רוזין: האם שמענו מסקנות מהפיילוט?
מיכל רוזין: האם אמרו לנו מה התוצאות של הפיילוט?
מיכל רוזין: האם ההסכם הבילטראלי עבד בצורה טובה?
מיכל רוזין: האם הביאו לפה עובדים מיומנים?
מיכל רוזין: אחד הדברים שאני הקפדתי עליהם בתפקידי, זה שלחקלאות לא יגיעו כמו שאמרו לי נהג מונית מבנקוק לעבוד פתאום בחקלאות ושלבניין לא יגיע מולדובי שהוא מעולם לא עסק בבניין ונסעתי גם עד מולדובה, כדי לראות איך עושים להם מבחנים, שאני נכשלתי בהם, דרך אגב, לחלוטין.
מיכל רוזין: אפילו החזקתי את השפכטל הפוך.
מיכל רוזין: מבחנים ממש, יום שלם של מבחנים כדי לבחור אחד אחד את העובדים המקצועיים בבניין שיגיעו לכאן.
מיכל רוזין: אז אם אנחנו רוצים עוד פעם להפסיק את הסדר, להביא לכך שיביאו לכאן כל מיני עובדים לא מקצועיים, לא מיומנים, בעיקר לסיעוד, שפה אנחנו צריכים לחשוב על המטופלים ועל האנשים שאנחנו מביאים להם באמת את אותם עובדים לא מקצועיים.
מיכל רוזין: אם אנחנו רוצים שיגיעו עובדים מקצועיים, מיומנים, מוכשרים, שלא יהיו חייבים בבית עשרות אלפי דולרים ולכן יישארו, יעזבו, יעברו בין מטופלים.
מיכל רוזין: כל התופעות הרעות האלה מתחילות בסופו של דבר במקום הזה.
מיכל רוזין: אז אנחנו צריכים לשמוע מה תוצאות הפיילוט, מה עלה בגורלו.
מיכל רוזין: האם נכון לעשות הסכמים בילטראליים ומפה להחליט על דמי תיווך, לא דמי תיווך, חברות כוח אדם, לא חברות כוח אדם.
מיכל רוזין: אנחנו קצת הופכים את הסדר ואנחנו כל הזמן מגיעים לרגע האחרון עם – תאשרו לנו, תאשרו לנו דחוף, כי אחרת לא יהיה כלום.
מיכל רוזין: בואו נשמע ממשרדי הממשלה, בואו נשמע ממשרד הפנים מה קורה עם ההסכמים הבילטראליים.
מיכל רוזין: האם הפיילוט היה מוצלח, ואם הוא מוצלח, האם ממשיכים אותו, האם מרחיבים אותו.
מיכל רוזין: אפרופו שהיינו במולדובה על עובדי בניין, האם התחננו שנעשה איתם הסכם בילטראלי על עובדי סיעוד.
מיכל רוזין: התחננו.
מיכל רוזין: יש יתרונות, דרך אגב.
מיכל רוזין: דוברי רוסית וכדומה.
מיכל רוזין: יש פה הרבה יתרונות.
מיכל רוזין: השאלה למה אנחנו תמיד מגיעים סביב אישור תקנות לרגע האחרון ולא שומעים בצורה מסודרת.
אלי אלאלוף: לבוא אלינו בטענות - - -
מיכל רוזין: למה אליכם?
אלי אלאלוף: למה את - - -
מיכל רוזין: לא, אני מדברת על משרדי הממשלה.
אלי אלאלוף: לא, אבל למה אנחנו לא ניזום את זה?
מיכל רוזין: לא, אני בעד, אבל כשהם מביאים תקנות, הם גם צריכים להביא תוכן, לא רק - - -
אלי אלאלוף: אני מציע שנשב שנינו, כמי שמכירה את הנושא טוב ממני.
אלי אלאלוף: אני מגלה לכם.
אלי אלאלוף: לכן היו לי הרבה שאלות של כיתה א'.
אלי אלאלוף: אני אשמח לשבת איתך ועם עוד מי שתמצאי לנכון, ולהכין את עצמנו לדיון רחב יותר כדי ליישם אותו.
מיכל רוזין: אני אשמח מאד.
אלי אלאלוף: אז נעשה את זה.
אלי אלאלוף: את סיימת את השאלות שלך?
<נעה בן שבת: יש כמה הערות לנוסח, אולי אפשר לראות אותן במהלך ההקראה.
אלי אלאלוף: נעבור לנוסח.
<עידית ליבוביץ: אני רק רציתי לשאול שאלה.
<עידית ליבוביץ: נניח שמגיע עובד ושילם כמה שהוא טוען שהוא שילם, אם יש לו הוכחות כאלה ואחרות.
<עידית ליבוביץ: כתוב כאן הרי שאם שולמו סכומים כלשהם, הם ינוכו מתוך הסכום.
<עידית ליבוביץ: מי אוכף את זה?
<עידית ליבוביץ: מי בעצם יבדוק את זה?
<עידית ליבוביץ: מי יבדוק שהחברה באמת מחזירה לעובד את הסכום?
<שריי גבאי-נוראיל: אנחנו מפקחים על הלשכות הפרטיות.
<עידית ליבוביץ: גם אם זה יהיה בתקנות האלה?
<שריי גבאי-נוראיל: כן, אני מאמינה שזה יהיה - - -
<יאיר דוד: יש במשרד את הכלכלה את הממונה על זכויות העובדים הזרים, הגברת איריס מעיין.
<יאיר דוד: היא עושה את עבודתה נאמנה.
<עידית ליבוביץ: לא, אני יודעת למה אני שואלת את זה.
<יאיר דוד: ברור שגם אנחנו יודעים מה עומד בבסיס השאלה שלך.
<שריי גבאי-נוראיל: האכיפה נגד לשכות פרטיות מתבצעת על ידינו, בעוד שנגד המעסיקים עצמם הם מטופלים, זכויות של עובד זר, כל זה במשרד העבודה.
<שריי גבאי-נוראיל: אז יש איזו שהיא - - -
<יאיר דוד: נכון, אבל העובד יודע שהוא יכול לפנות לממונה על זכויות עובדים זרים, יש לו זכותון, הוא מקבל אותו כשהוא מגיע לארץ.
<יאיר דוד: יש לו כתובת, יש לו מספר טלפון, הוא יכול להתקשר.
<יאיר דוד: ואם אתם רוצים להגביר את האכיפה הזאת, זה מבורך.
<עידית ליבוביץ: לא, רציתי רק לוודא שיש גוף שמפקח על התשלום.
אלי אלאלוף: אז מה העצה שלך?
<נעה בן שבת: אם צריך לקרוא, אז יש לי כמה הערות לענות.
אלי אלאלוף: לא, יש לי הרגשה, אני חייב להגיד ומיכל גילתה את הבורות שלי - - -
אלי אלאלוף: ככה בזה שזה אחד הדברים שלא הייתי מודע בכלל.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה, אבל זה לא בשימוש לא לטובה.
אלי אלאלוף: אני בעד לעשות הוראת שעה לתקופה מוגבלת, לא שנתיים אלא שנה, כדי שנקיים דיון בעוד כתשעה חודשים, דהיינו באוקטובר, בהשתתפות הגורמים, בנוסף לכם.
אלי אלאלוף: חס וחלילה, אני לא רוצה שתרגישו כאילו אני פוגע.
אלי אלאלוף: אני רוצה לקיים דיון רחב יותר, גם לפי ההמלצה של חברת הכנסת מיכל רוזין, כדי שנוכל לבדוק את כל ההיקף הזה ואת כל הנושא הזה שנמצא ואז נחליט.
אלי אלאלוף: כרגע הסכומים זה הסכומים המוצעים, למרות שאני לא שבע רצון מהסכומים, הם נראים לי קטנים מדי, מזערים מדי כדי לתת שירות.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם גילוי אישי.