GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעה בן שבת: ההצעה הייתה לכלול את אותה הוראה שקבועה לגבי המצב הקבוע, להחיל אותה גם בתקופת המעבר.
אלי אלאלוף: למה שלא נכניס את זה?
<נעה בן שבת: החשש היה שאנחנו בעצם נכנסים להצעת חוק אחרי הקריאה הראשונה שכבר הציבור ידע עליה בנוסח הזה והיבואנים למשל לא מודעים לתיקון הזה ולמעשה הם לא בתוך הדיון.
<נעה בן שבת: הם לא יודעים על כך שהדבר הזה יכול לעלות.
<נעה בן שבת: השאלה אם משרד החקלאות עומד להגיש.
אלי אלאלוף: אם הם יודעים שבהסדר הסופי הם ישלמו.
<עינת פלינט: הם שילמו בעבר.
אלי אלאלוף: למה שלא נרשום את זה?
<עינת פלינט: ההגדרה הזאת באה לייעל להם את התהליך מאחר והיום לטענתם בבית הקירור מאחסנים גם סחורה שמייבאים, גם סחורה שהם קונים.
אלי אלאלוף: בואו נמצא את הטכניקה.
אלי אלאלוף: אני בעד לרשום את זה, להודיע להם שזה נכלל ואם יש להם הערה לזה, אני מוכן לעשות רביזיה ולסגור את זה תוך שבוע.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על ציבור רחב של יבואנים.
אלי אלאלוף: אלה שהשתתפו בדיון כאן.
<עינת פלינט: זה מנגנון שהיה מוכר להם בעבר.
<עינת פלינט: כך הם נהגו עד 2013.
<אפרת אביאני: אנחנו שוב מדברים על בשר בקר קפוא מיובא ולא על בשר עוף טרי שבו עסקנו עד עכשיו.
<אפרת אביאני: בשונה מהדיון הקודם, בינתיים משרד החקלאות בא יחד עם משרד הבריאות והציע מנגנון של דיווח, שזו הייתה התקלה שהוצפה ואנחנו היום נותנים לה מענה.
<אפרת אביאני: עכשיו באים ואומרים שנוסיף על זה עוד שכבה.
<אפרת אביאני: על הדיווח כבר הסכמנו שנעביר.
<אפרת אביאני: מה קורה עם יבואן שלא משלם את אגרת הפיקוח בשווקים, איזו סנקציה מכוח חוק המזון אפשר להטיל עליו?
<אפרת אביאני: הרעיון שעלה, בדומה למה שהחוק קובע ביחס לבתי מטבחיים, שבתי מטבחיים פטורים מבדיקות משנה, הם לא צריכים לבוא, אבל אם הם לא משלמים את אגרת הפיקוח בשווקים, בחוק המזון יש סעיף שאומר שאנחנו, המנגנונים שלנו בתוך בית המטבחיים, יכולים לאסור עליהם להוציא תעודות משלוח.
<אפרת אביאני: בעצם רוצים ליצור סעיף כזה לגבי היבואנים.
<אפרת אביאני: יבואן שלא משלם את אגרת הפיקוח בשווקים, אנחנו כסנקציה נוכל למשל לא לשחרר לו בשר מהנמל.
<אפרת אביאני: אפשר בהחלט לחשוב על זה.
<אפרת אביאני: אני פשוט אומרת שזאת עכשיו הוראה אחרת שפותחת את הדיון.
אלי אלאלוף: למה הוראה אחרת והיא לא תהיה כלולה בהצעה הזאת?
<אפרת אביאני: היא יכולה להיות כלולה.
אלי אלאלוף: היא תהיה כלולה ואחר כך - - -
<נעה בן שבת: לכמה זמן אתה רוצה לעכב את הצעת החוק הזאת כדי שידווחו ליבואנים?
אלי אלאלוף: שבוע.
<נעה בן שבת: הועדה תפרסם את זה?
<נעה בן שבת: איך הוועדה יכולה לפרסם להגיע ליבואנים ולהגיד שעשינו כזה מהלך?
<עינת פלינט: דרך לשכת המסחר.
<נעה בן שבת: בעצם הדרך הנכונה לעשות את זה היא או להכניס את זה בקריאה הראשונה או להגיש הצעת חוק חדשה ולעשות את התיקון הזה בנפרד.
אלי אלאלוף: אני בעד להגיש את זה בנפרד.
אלי אלאלוף: אנחנו מתמחים בהגשה בנפרד ומהר.
אלי אלאלוף: אנחנו רושמים שנגיש הצעת חוק שמתקנת את המצב בתקופת המעבר בזריזות הנדרשת.
<נעה בן שבת: אדוני, אפשר להצביע.
אלי אלאלוף: מי בעד אישור הצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון מס' 6) (בדיקות משנה ותשלום אגרה בעדן בתקופת המעבר), התשע"ז-2017?
אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם, היום ה-18 ביולי 2017, כ"ד בתמוז תשע"ז.
אלי אלאלוף: השעה 8:46.
אלי אלאלוף: אנחנו היום במסגרת ציון יום הדיור הציבורי ביוזמת חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.
אלי אלאלוף: אנחנו היום מקיימים דיון במיוחד למרות שבמסגרת דוח העוני אנחנו נקיים דיון גם כן בקרוב כמעקב אחרי הביצוע של המלצות הדוח ושם אני מקווה שנוכל לפרט עוד יותר.
אלי אלאלוף: היום הוא באמת יום חשוב, כי כשהכנסת מחליטה לקיים דיון מיוחד בכל הוועדות, אני מקווה שהם מקיימים, אנחנו מגיעים לאחד הנושאים הכבדים שעליו יש צורך בטיפול אינטנסיבי יותר למרות כל המאמצים.
אלי אלאלוף: הדיור הציבורי כפי שאתם יודעים אמור לשרת שתי מטרות.
אלי אלאלוף: בעצם מטרה אחת, אבל זה שתי אוכלוסיות.
אלי אלאלוף: כל מי שידו לא משיגה דירה משל עצמו והוא חייב את המדינה, לא עזרת המדינה, את המדינה למלא את החסר לו, כמו בכל תחום, המדינה אמורה לספק שירותים בכל התחומים שאזרח בדרכו ובדרכי המדינה לא מצליח להשיג את הפתרון לבעיה, והבעיה המרכזית ואני חוזר ואומר, הסיבה הגדולה מאוד של התדרדרות לעוני, כשאני אומר התדרדרות לעוני זה אנשים שאתמול היו במצב לא עניים אבל כלכלית ההתדרדרות לעוני היא בגלל המחסור או הבעיות שהתעוררו בחיים של האזרח להשגת הדיור או לחיות בדירה שלו.
אלי אלאלוף: אנשים שנפגעו מפסטיבל המשכנתאות, מהפגיעות של המשכנתאות שהן פוגעות באנשים או אנשים שבאים ממשפחות שאין להן שום אורך כלכלי שיכול לחזק אותם ולעזור להם להשיג דירה.
אלי אלאלוף: אנחנו בדוח העוני ואחת ההמלצות הראשונות שאני חושב, אני חייב לציין בשמחה את משרד השיכון ורונן כהן, שהצליחו לאמץ ומייד.
אלי אלאלוף: אתם יודעים, כשהתחלנו את דוח העוני, כתבו שם שזכאי לדירה מי שלא היה בעל דירה או אפילו בשכר דירה וחלק של דירה אפילו, מ-71'.
אלי אלאלוף: ההחלטה נפלה ומשרד השיכון ידע לתקן תוך כתיבת הדוח וזה לעשר שנים, מי שלא היה בעל דירה בעשר השנים האחרונות.
אלי אלאלוף: אני מקווה שגם הנוהל הזה יקוצר ונגיע לתקופה קצרה יותר.
אלי אלאלוף: החלום שלנו זה עד חמש שנים.
אלי אלאלוף: אני יודע שזה הרבה כסף.
אלי אלאלוף: הפתרון לדיור ציבורי הוא בשתי דרכים: או לספק דירה או להשתתף בשכר דירה.
אלי אלאלוף: גם בזה היו שינויים לא מספיק טובים מפני שהפער היה כל כך גדול והפער נובע מחוק שנחשב לחוק טוב.
אלי אלאלוף: רן כהן לפני אחת עשרה שנה קידם את הבעלות על הדיור הציבורי, האפשרות לרכוש על ידי הדיירים של הציבור הציבורי, אז הוא חשב שזה יקים קרן שתאפשר שממכירת הדירות יוכלו לעשות קניית דירות.
אלי אלאלוף: לצערנו הסכום שהצטבר שם, כ-3 מיליארד שקל הלך לאופקים אחרים.
אלי אלאלוף: הפער הזה הוריד את מלאי הדירות מ-106,000 לפחות מ-70,000 יחידות דיור.
<רונן כהן: 40,000.
אלי אלאלוף: 40,000.
אלי אלאלוף: אז באותה תקופה של הדוח היה 60,000.
אלי אלאלוף: אתם שמים לב שהפער הוא אדיר והצרכים גדלים ואנשים זקוקים לזה.
אלי אלאלוף: הפגישה הראשונה שהיתה לי כחבר כנסת עם ראש הממשלה, שאל אותי, נו, תגיד לי מה אתה רוצה מדוח העוני?
אלי אלאלוף: אמרתי לו דבר אחד, שהמדינה תתחייב לקנות כל שנה לפחות 1,000 יחידות דיור.
אלי אלאלוף: הוא אמר לי, לא יהיה, זה יקר מדי.
אלי אלאלוף: אז למכור עשרות אלפים זה לא נורא.
אלי אלאלוף: לקנות 1,000 בשנה זה בלתי אפשרי.
אלי אלאלוף: למרות זאת אני חייב להגיד, גם בזכות ההנהגה של משרד השיכון, גם בזכות שר האוצר, וסליחה ששניהם שייכים למפלגה שאני שייך לה, זה לא מספיק.
אלי אלאלוף: בתוך הבעיה של הציבור עבור הותיקים יש בעיה, ואני שמח שהבוקר מישהי דאגה להעיר אותי, מרים לסר, בהודעה, מה עם העולים החדשים?
אלי אלאלוף: יש היום כ-27,000 עולים חדשים.
אלי אלאלוף: יש להם זכות לזכאות לדיור ציבורי.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שאין סיכוי שיקבלו.
טלי פלוסקוב: יש שם גם אלה שהגיעו ארצה ב-91', אדוני היושב ראש.
טלי פלוסקוב: כמה זמן הם יהיו עולים חדשים, אני לא יודעת.
אלי אלאלוף: אז יש את הבעיות האקוטיות.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, אני התרגשתי לראות את הזקן בן 99 שקיבל דירה מהיום למחר, אבל למה משרד השיכון לא עשה את זה לבד?
אלי אלאלוף: למה צריך כתבה?
אלי אלאלוף: אני בטוח שיש כאלה.
אלי אלאלוף: אני בטוח שיש עוד דירות פנויות.
אלי אלאלוף: אני חושב שזו נקודה מאוד חשובה.
אלי אלאלוף: השירות הזה של הדיור הציבורי זה לא רק הנזקק חייב לרוץ אחרי המערכת.
אלי אלאלוף: המערכת חייבת לפתח תחושות ורגישות שהיא רצה לספק את השירות.
אלי אלאלוף: היא רצה לחפש פתרונות לאנשים, כי כרגע באמת מי שסובל מאוכלוסיית העוני שאנחנו רוצים לראות אותה אוכלוסיה זמנית.
אלי אלאלוף: עוני זה לא מכה משמיים שאף אחד לא יצא משם.
אלי אלאלוף: אני בא ממשפחה ענייה, אז מה?
אלי אלאלוף: פעם לא הרגשתי, אבל אנחנו לא יכולים להיות במצב שהמערכות, חברות המשכנות, נציג עמידר פה, אתם רואים, לא מתעורר גם.
אלי אלאלוף: הוא מוזמן.
אלי אלאלוף: חברה משכנת הגדולה ביותר, אז חסכו כסף, העבירו את המשרדים מלב תל אביב ללב ראשון לציון, אבל למה הם לא רצים לחפש פתרונות?
אלי אלאלוף: עכשיו נקודה לא פחות מרכזית בעיניי בדיור הציבורי.
אלי אלאלוף: אי אפשר להשכיר דירה לזקוק לדיור ציבורי במצבים שהם נמצאים.
אלי אלאלוף: אני ביקרתי עם יושב ראש עמידר בבית שמש.
אלי אלאלוף: עבדאללה, אתה זוכר, היינו ביחד.
עבדאללה אבו מערוף: כן, היינו שם.
אלי אלאלוף: ראינו דירה של זוג צעיר שהוא בן של ממשיך של הורים בדירה של ההורים שלו.
אלי אלאלוף: במקרה אני מכיר טוב את האזור.
אלי אלאלוף: אחותי היתה גרה שם.
אלי אלאלוף: אני רואה שהמצב הזה זוועה.
אלי אלאלוף: עובש, רטיבות.
אלי אלאלוף: שני תינוקות נפלאים שיגדלו במצב כזה, ואומרים לי, יפתרו לי הבעיה מיידית, כאילו אני גיליתי את אמריקה.
אלי אלאלוף: זה קיים, זו לא תופעה של אתמול להיום.
אלי אלאלוף: אני לפני חודש קיבלתי אותו מכתב ואני רואה שאחרי ששה-שבעה חודשים, לפני חודש עושים מעקב אחרי הביקור הזה.
אלי אלאלוף: שום דבר לא זז.
אלי אלאלוף: מנכ"ל עמידר היה איתי, יושב ראש עמידר, אם הוא עוד יושב ראש עמידר, נציג האזור, יותר פקידים מאשר אנשים שבאים לתת פתרון לצרה הזאת, ואני חושב שאנחנו נמצאים במצבים מאוד רגועים, אה, זה יסתדר.
אלי אלאלוף: אם זה לא יסתדר היום, אולי בעוד חודש, אולי בעוד שנה.
אלי אלאלוף: לא, חברים, זו התדרדרות של אנשים שגרים במקומות - - -, אם גרים בכלל, ואם לא גרים אז ודאי זה גם כן גורם להם להתדרדרות נוספת, לכן אני חושב שלא מספיק מה שעושים היום בדיור הציבורי, וחלק מזה זה מה שבחרנו כנושא.
אלי אלאלוף: הקריטריונים הם קשוחים מדי, אין להם את הגמישות המאפשרת.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד דברים טובים על עמיגור, אבל גם עמיגור, יש לו את מה שהוא ודאי רוצה לשפר.
אלי אלאלוף: עמיגור בונה עכשיו 3,000 יחידות דיור חדשות אבל אני חייב להגיד, תהפכו את החברות המשכנות לחברות שרצות לשרת את הקליינטים.
אלי אלאלוף: הקליינט היום הוא במצוקה.
<קריאה: ויש את חלמיש.
אלי אלאלוף: חלמיש גם כן.
אלי אלאלוף: <קריאה:> חלמיש זה עסק ביש.
אלי אלאלוף: אני אמרתי, כל החברות.
אלי אלאלוף: ציינתי את הגדולות אבל בהחלט אני מסכים איתך.
אלי אלאלוף: אין לי ויכוח על זה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אאפשר לחבריי, אם אתם רוצים, חברי הכנסת, לפתוח?
טלי פלוסקוב: דווקא לשמוע, אני חושבת שזה יהיה יותר נכון.
אלי אלאלוף: ברשותכם, מי שרוצה, בבקשה.
<איילת דיין: עורכת דין איילת דיין מאלו"ט.
<איילת דיין: אני רציתי קצת לדבר על הזכאות של אנשים עם מוגבלות שמקבלים קצבת נכות מהביטוח הלאומי.
<איילת דיין: כדי להיות זכאים לדיור ציבורי הם צריכים בעצם להיות נשואים, להקים תא משפחתי.
<איילת דיין: הרבה אנשים עם מוגבלויות ובייחוד אנשים על הרצף לא מקימים תא משפחתי.
<איילת דיין: זה פשוט לא באופק שלהם ואז הם לא נכנסים לרשימת הזכאות, וכשהם כן רוצים לצאת מבית ההורים ולגור לבד או לפעמים מספר חברים שמאובחנים, לגור ביחד, יש להם פה חסם מאוד משמעותי מלהשתלב בקהילה כי הם לא זכאים בכלל לדיור ציבורי ברגע שהם לא נשואים ולא בתא משפחתי מסורתי ואז הם לא זכאים לדיור הציבורי.
<איילת דיין: הם גם לא זכאים, בגלל שהם לא זכאים לדיור הציבורי, לסיוע המוגדל בשכר דירה וכל מה שהם יכולים לקבל זה במקסימום 770 ₪ סיוע ממשרד השיכון.
<איילת דיין: זה מהווה חסם מאוד גדול גם ליציאה לעצמאות מבית ההורים וגם להשתלבות וחיים בתוך הקהילה ולא במוסדות מחוץ לקהילה.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת קסניה סבטלובה הצטרפה אלינו ויש לה נושא מיוחד.
קסניה סבטלובה: קודם כל כבוד היושב ראש, תודה לך שאתה מקיים את הדיון הזה.
קסניה סבטלובה: אני שוחחתי איתך לא פעם על העניין.
קסניה סבטלובה: יש לנו הרי מצב בלתי אפשרי שבו מתקיימים שני תורים נפרדים לדיור ציבורי, תור אחד נמצא במשרד השיכון והבינוי והתור השני מתקיים במשרד העלייה והקליטה.
קסניה סבטלובה: מה שקורה בעצם בפועל, שבתור של משרד העלייה והקליטה יש לנו כמות בלתי נסבלת של אנשים שעומדים שם, שזה נאמד מ-23,000 איש עד 25,000 איש ואת המספרים המדויקים, אפילו אנחנו כחברי כנסת אנחנו מתקשים להגיע לאמת הסופית.
קסניה סבטלובה: מה שקורה, שלהבדיל מהמצב שמתקיים במשרד השיכון והבינוי, אותם קשישים, והתור שהוא מ-23,000-24,000 איש, בעצם הוא מורכב בעיקר מאנשים שמוגדרים כקשישים עולים למרות שרובם ככולם כבר נמצאים בארץ קרוב לרבע מ - - - והם לא עולים בשום קריטריונים אחר.
קסניה סבטלובה: בעצם הקריטריון האחר שמעמיד אותם במצב הזה של להיות עולים, שהם לא זכאים לעזרה מאף משרד אחר בעצם וגם במשרד העלייה המצב שלהם לא מזהיר, אבל במשרד העלייה והקליטה לצורך קבלת הדיור הציבורי הם עדיין מוגדרים כעולים.
קסניה סבטלובה: מה שקורה זה שאף על פי שזה לא מוגדר בחוק, אותם אנשים שממתינים לפעמים עשר שנים ולפעמים עשרים שנה לדיור הציבורי, הם צריכים לעבור ועדה רפואית לפני שהם יכולים להגיש את המועמדות שלהם למקבצי דיור.
קסניה סבטלובה: הוועדות הרפואיות, ואנחנו מקבלים פעם אחר פעם תלונות רבות בנושא הזה - - -
אלי אלאלוף: ועדות רפואיות של מי?
קסניה סבטלובה: ועדות רפואיות של משרד העלייה והקליטה.
אלי אלאלוף: יש לו ועדות רפואיות?
טלי פלוסקוב: להיכנס למקבץ דיור.
קסניה סבטלובה: הדעת לא סובלת את המצב הזה.
אלי אלאלוף: יש פה נציג משרד הקליטה, למרות שהוזמן?
קסניה סבטלובה: הבנו.
קסניה סבטלובה: ככה רמת היחס לכל הנושא הזה.
קסניה סבטלובה: כפי שמגיעים לוועדות, ככה הם גם מתייחסים לכל הנושא הזה.
קסניה סבטלובה: לצערנו הרב אותם האנשים נמצאים במצב בלתי אפשרי.
קסניה סבטלובה: הם נכנסים לפעמים לתור כאשר הם עדיין בקו הבריאות ועדיין במצב בריאותי יחסית טוב, אבל עברו עשר שנים, עברו חמש עשרה שנה, עברו עשרים שנה ואז בעצם, כן, בן אדם שצריך להתמודד עם ועדה רפואית שרירותית לחלוטין, שדוחה את כל ההמלצות של הרופאים שמטפלים בו באופן קבוע, בעצם נזרק מהתור הזה, והכמות של אותם אלה שהגיעו - - -
טלי פלוסקוב: הוא לא נזרק, הוא נדחה.
טלי פלוסקוב: הוא נשאר בתור אבל אין לו סיכוי לקבל.
קסניה סבטלובה: בעצם הוא נזרק לשם כי הוא יקבל את התור.
אלי אלאלוף: מנכ"ל עמידר הגיע.
אלי אלאלוף: בבקשה, יש פה מקום.
קסניה סבטלובה: לעניינו, קודם כל לברר באיזה תוקף פועלות אותן ועדות רפואיות.
קסניה סבטלובה: את זה אנחנו טרם הצלחנו להבין בעצם, מתוקף מה משרד העלייה והקליטה מפעיל את הוועדות הרפואיות שגם עושות איפה ואיפה בין אנשים, דוחות באופן אבסולוטי ומוחלט את ההמלצות שמגישים אותן אותם רופאים שמטפלים באותם עולים כל אותן השנים, והן מגיעות להחלטות לפעמים מקוממות ממש.
קסניה סבטלובה: בן אדם שהוא מתפקד, בן אדם שהוא עצמאי, בן אדם שהוא לא זקוק גם לסיוע של עובד סוציאלי, של עזרה בבית וכו', מוגדר על פי הקריטריונים של אותה ועדה רפואית כבן אדם שהוא לא ראוי לחיות במקבצי דיור ולקבל את אותה דירה שהוא בעצם המתין לה חמש עשרה ועשרים שנה.
קסניה סבטלובה: כדי לסכם את הדברים, על פי המצב שזה לא מעוגן בחקיקה, זה מצב שלא צריך להתקיים בכלל ואם כבר הם ימצאו אסמכתא לכך שזה צריך להתקיים, אז הקריטריונים אינם ברורים באופן אבסולוטי לאותם אנשים.
קסניה סבטלובה: אין בשום מקום, לא בעמוד של משרד העלייה והקליטה, אין קריטריונים ועולה שרוצה בעצם לדעת מול מה הוא מתמודד, האם כדאי לו בכלל להיכנס לתור הזה, הוא לא יכול לקבל את המידע הקונקרטי על סמך מה יזרקו אותו מהתור הזה או לא יזרקו אותו מהתור הזה.
קסניה סבטלובה: כמובן שהדבר הזה מקשה מאוד על אותם אנשים שהם מיואשים.
קסניה סבטלובה: הם יודעים שאפילו אם התור שלהם הגיע ומדובר פה בעשרות אלפי אנשים, זה תור שקוף שלא נותנים את הדעת עליו כמעט וכאשר כבר התור שלהם מגיע, אז פתאום ברגע האמת אומרים לו, אתה כבר נהיית מבוגר מדי.
קסניה סבטלובה: למה נהיית מבוגר מדי?
קסניה סבטלובה: כי המדינה לא עשתה בשבילך מספיק כדי ללוות את התור הזה במהלך עשרים השנים האחרונות.
אלי אלאלוף: ברוכה הבאה ליוזמת היום.
אלי אלאלוף: אנחנו פה בזכותה, אורלי לוי-אבקסיס.
עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם, כבוד היושב הראש.
עבדאללה אבו מערוף: המילה בית, יש תרגום למילה הזאת, מחסה, שמתחיל באות מ'.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזכות בסיסית לכל אדם לחיות בקורת גג ומי שלא יכול, זו מחויבותה של המדינה אכן לתת לו קורת גג בשביל לחיות.
עבדאללה אבו מערוף: זו זכות בסיסית.
עבדאללה אבו מערוף: אני הייתי רוצה שאכן תהיה אחריות בכלל של המדינה.
עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרויות.
עבדאללה אבו מערוף: יש ייצור רב, עושר, אבל אין חלוקה טובה וזו הבעיה, לכן אנחנו נדבר על הקריטריונים שאכן צריכים לספק דיור, לתת דיור למי שזכאי וזה מה שצריך.
עבדאללה אבו מערוף: הקשיחות בקריטריונים ומה שסיפרה עכשיו חברת הכנסת, וזה דברים ברורים ביותר, צריך לשנות אותם.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו תמיד מדברים, כבר שנתיים ויותר, במיוחד בשנתיים האחרונות שיש מהפך.
עבדאללה אבו מערוף: הממשלה קיימת שנתיים וחצי ואין אף תכנית, לא לטווח קצר, לא לטווח בינוני ולא לטווח ארוך.
עבדאללה אבו מערוף: אותן בעיות ולא התקדם כלום.
עבדאללה אבו מערוף: המצב מחמיר יותר.
עבדאללה אבו מערוף: המחירים עולים.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא אדבר עכשיו על כך שגם בני אדם רגילים לא יכולים לקנות דירה.
עבדאללה אבו מערוף: לא אדבר שאני כבר גר בשכירות שלוש שנים, שאין קרקע.
עבדאללה אבו מערוף: לא אדבר עכשיו ספציפית על אזרחים ערבים.
עבדאללה אבו מערוף: זו בעיה ברורה וידועה.
עבדאללה אבו מערוף: אין דיור ציבורי, אין תכנית של הממשלה פעם בחמש שנים, לתת.
עבדאללה אבו מערוף: דיבר כבוד היושב ראש, 1,000 דירות בשנה זה קשה.
עבדאללה אבו מערוף: קרקעות יש.
עבדאללה אבו מערוף: מעלים את המחירים של הקרקעות, נותנים לקבלנים, לטייקונים.
עבדאללה אבו מערוף: זו הבעיה.
עבדאללה אבו מערוף: הבעיה ברורה.
עבדאללה אבו מערוף: אפשר לחלק בצורה הוגנת, צודקת ולמי שזכאי עם הקריטריונים אכן שהם מתאימים, שכל מי שזכאי יקבל.
עבדאללה אבו מערוף: צריך לעשות מועצה, משהו רב תחומי, רב משרדי ובאמת לחשוב בדרך הנכונה איך לתת את הזכות הבסיסית הזאת, קורת גג, מחסה לאנשים שזכאים, גם עם מוגבלויות, גם הנכים, גם אנשים זכאים.
עבדאללה אבו מערוף: לא עניין של עניים.
עבדאללה אבו מערוף: המדינה לא תפזר דירות ככה סתם על ימין ועל שמאל, אבל אפשר לשנות הרבה לא רק בקריטריונים ואני חושב שזה מה שצריך לעשות, לחשוב על איזושהי דרך, על איזושהי מועצה שאכן הממשלה תתחיל לעשות סדר בעניינים ובמיוחד בעניין הקרקעות, מחיר הקרקעות.
עבדאללה אבו מערוף: לפני שנה וחצי הצענו עניין דיור ציבורי אצל האזרחים הערביים, שזה עניין מוזנח.
עבדאללה אבו מערוף: זה יפתור הרבה בעיות.
עבדאללה אבו מערוף: יש אנשים שרוצים לחיות בקומות.
עבדאללה אבו מערוף: קרקעות, לצערי הרב אין יזמות מהמדינה, ממשרד השיכון וזה נושא אחר, לכן גם יש עשרות אלפי זכאים שמגיע להם.
עבדאללה אבו מערוף: אפילו הם לא יודעים לממש את הזכות שלהם הבסיסית.
עבדאללה אבו מערוף: לא יודעים בגלל שאין בכלל דבר כזה.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזה גם עניין לעתיד אפשר להתחיל לפתח אותו, שגם אזרחים ערבים זכאים לדיור, שהם גם יקבלו כמו כל האזרחים.
אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית אני רוצה להודות לאדוני היושב ראש שמדי שנה בשנה נותן לנו את הבמה כאן גם להעלות את הנושאים החשובים וגם לנסות וקדם ובעיקר ליצור את השיח הציבורי שלא מרפה מהבעיה הקשה ביותר, אני חושבת, החברתית במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הולכים סחור וסחור.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על מה המדינה יכולה לעשות, על מה היא לא עושה, מה אפשר היה לעשות אחרת, ואדוני שיושב ראש, הרי לו היסטוריה משותפת עם מי שאני מכירה עוד מימים ימימה.
אלי אלאלוף: גילוי נאות, היא מדברת על אבא שלה.
אורלי לוי אבקסיס: ועל מי שעבד באותו תחום בימים שהדיור הציבורי היה לתפארת מדינת ישראל, ספינת הדגל של מדינת ישראל, ספינת הדגל החברתית, 150,000 דירות כאשר האוכלוסיה לא היתה בפערים כמו של היום, והיום אנחנו מגיעים ל-50,000 דירות כאשר המצב של הכל מחמיר, מצב הנכים הולך ונשחק, האימהות החד הוריות שנזרקות לרחוב ביחד עם הילדים שלהן, פקידים בחברות המשכנות שאומרים לאימהות, לכי תביאי את הילד השלישי, אולי תהיי זכאית.
אורלי לוי אבקסיס: להביא אותו לאן?
אורלי לוי אבקסיס: למצב של עוני?
אורלי לוי אבקסיס: למצב שלא יהיה לה מה לתת לו, לקורת גג שאיננה עוד?
אורלי לוי אבקסיס: תעודת זכאות אולי היא תקבל, אבל היא לא תוכל לממש את זה ואף הוספנו עוד ילד למעגל העוני המאוד אכזרי הזה.
אורלי לוי אבקסיס: הקריטריונים הם שורש הבעיה, אבל קריטריונים הם פועל יוצא של מדיניות פאסיבית של משרד האוצר ומשרד השיכון.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי איתם לארג'ית כשאמרתי פאסיבית.
אורלי לוי אבקסיס: מדיניו אכזרית, אטומת לב שהלכה ולקחה וגזלה את כבשת הרש מהעניים ממש, ובאותה המידה העבירה את הכסף שלהם לגורמים פוליטיים שיוכלו לעשות בכסף הזה 3 מיליארד שקל, מה שבא להם בראש.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מסתכלים על הדוח שאתה הוצאת תחת הוועדה שלך, אנחנו מגלים שגם אתה והוועדה שעמדת בראשה הבינו את הצורך.
אורלי לוי אבקסיס: כדי לצמצם את העוני צריך לספק דיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שבמדינת ישראל בכל רגע נתון יהיו פחות מ-100,000 דירות בדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שבמדינת ישראל אנחנו נותנים בכל שנה 1.6 מיליארד שקלים להשתתפות בשכר דירה בגלל שלא הצלחנו להעמיד את הדירות או בגלל שבאוצר היתה מדיניות של בואו נתפטר מהדירות, מדינת ישראל לא צריכה להחזיק בדירות או בדיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: בניגוד למה שקורה באירופה או בשאר העולם, אנחנו הולכים מטה מטה כאשר בעולם מבינים את החשיבות הזו.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני יודע שכאשר מדינת ישראל נקלעה למצב שבו היתה צריכה לפעול, ולפעול במיידית כאשר היתה עלייה מאסיבית מברית המועצות לשעבר ונאלצנו למצוא תקציבים כדי להביא לקורת גג לבערך מיליון איש, מה עשתה מדינת ישראל, למי שלא יודע?
אורלי לוי אבקסיס: הלכה, לקחה ערבויות מארצות הברית בשווי של 10 מיליארד דולר ובכמה ימים וכמה לילות בשנה שהתעקשו ומה שרצו, פתאום מצאו פתרונות.
אורלי לוי אבקסיס: אני באה ואומרת, לא צריך לקחת מארצות הברית.
קסניה סבטלובה: רק שלא מצאו פתרונות.
קסניה סבטלובה: אותם אנשים עד היום חיים בשכירות.
קסניה סבטלובה: <קריאה:> בנו, בנו.
קסניה סבטלובה: בנו, אבל לא בנו מספיק.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להביא פה לאיזושהי תובנה מסוימת ולהגיד שמה שנעשה, זה לא אומר שאי אפשר לעשות.
אורלי לוי אבקסיס: כשמדינת ישראל רוצה לפעול, יש לה את המקורות, יש לה מאיפה, ואתה יודע מה?
אורלי לוי אבקסיס: אני לא באה ואומרת, בוא ניקח ערבויות מארצות הברית.
אורלי לוי אבקסיס: אני באה ואני אומרת, יש לנו את עסקת הגז שאמורה היתה להכניס למדינת ישראל מיליארדים.
אורלי לוי אבקסיס: ככה מכרו לנו את עסקת הגז, לא?
אורלי לוי אבקסיס: ואז אני באה ואני אומרת, בואו נצבע את הכספים האלו לערבויות לדיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: רק ראיה תקציבית תשנה את מפת המציאות הבלתי אפשרית של החברה במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשים דגש על נושא הקריטריונים.
אורלי לוי אבקסיס: תראה, כל תפקיד הקריטריונים הוא להציג לנו מצג שקרי של תור שלא הולך וגדל.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר רוצים להציג את המצג הזה, משנים את הקריטריונים בצורה לא שקופה בחלק מהמקרים וכדי להפחית את מספר הזכאים.
אורלי לוי אבקסיס: אם בעבר די היה שמשפחה תראה שהיא במצב כלכלי לא טוב והיא עובדת, מנסה להחזיק את הראש מעל המים, אבל מספיק היה שתביא אישורים, תלושי שכר כדי להיות זכאית.
אורלי לוי אבקסיס: להזכירכם, גם משפחות צעירות עם אפילו ילד אחד, עוד בטרם יכלו לגור בדיור ציבורי מסובסד, לרכוש הון עצמי בזמן הזה, לחסוך אותו ולצאת לקניית דירה במשכנתא ואז היה 95% בערבות מדינה ויכולת ליצור איזשהו שינוי חברתי וצמצום פערים אמיתי.
אורלי לוי אבקסיס: היום מה שקורה, אנחנו עדים לקריטריונים בלתי אנושיים ואני בכוונה אשים דגש אחד על הנושא של האימהות החד הוריות שנאלצות לבטל או לוותר על המזונות שלהם מהביטוח הלאומי כדי להיות זכאיות.
אורלי לוי אבקסיס: זה אפילו לא מזונות של האישה, זה מזונות הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אומרים לה, מה, במקום זה, שמה שמאפשר עוד איכשהו לצאת ולעבוד גם במסגרת הזו, אומרים לה, לא, לכי תהיי נתמכת קצבאות.
אורלי לוי אבקסיס: שנתיים את צריכה להביא הבטחת הכנסה כדי להיות זכאית, ואז הזכאות הזו היא גם לא חכמה מבחינה כלכלית, כי מי שלוקחת את המזונות, דרך אגב, המדינה יכולה או תובעת במקביל בחזרה מאותו הורה שאמור לשלם ולכן גם מוציאה פחות, אבל ברגע שהיא אומרת ללכת להבטחת הכנסה, זאת אומרת, אל תעבדי שנתיים.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שבכל רגע נתון שהיא תרצה לצאת ממעגל העוני, חרב הפינוי מעל הראש שלה.
אורלי לוי אבקסיס: היא מכריחה אותן להיות עניות.
אורלי לוי אבקסיס: היא מכריחה אותן לגדל את הילדים שלהן בחוסר גדול.
אורלי לוי אבקסיס: הקריטריונים האלו הם עקב האכילס של החברה הישראלית כי הקריטריונים האלו לא רק מקבעים עוני, הם מדרדרים לעוני, כי אותה אם שצריכה לחשוב, אני רוצה לצאת לעבוד, אבל אני לא יודעת מה יהיה האופק התעסוקתי שלי, אני לא יודעת מה תהיה היכולת שלי לשרוד בשוק התעסוקה, אבל אם אני אצא החוצה, כבר סיכנתי את קורת הגג של הילדים שלי ולכי תנסי להחזיר את הגלגל אחורנית.
אורלי לוי אבקסיס: הקריטריונים מקבעים את העוני ואת הנשים ואת הילדים שלהן מתחת לקו העוני ומפקירים אותם לגורל האכזר של השוק החופשי, של הקפיטליזם החזירי, ובהיעדר דירות גם שולחים אותם לשוק החופשי בלי ערבויות ובלי יכולת באמת לבדוק ולהתמקח על איזה דירות הם יוכלו לקנות.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לציין משהו קטן.
אורלי לוי אבקסיס: אתמול היתה חגיגה גדולה בכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: אני כיוזמת החוק, בין היתר עוד בתקופת חיליק בר וסתיו שפיר, היינו שלושה והצענו הצעת חוק לשכירות הוגנת שדרך אגב אמורה היתה להיות גם איזשהו עזר לזכאים של הדיור הציבורי שנזרקים לשוק החופשי בלי לבדוק איזה דירות משכירים להם.
אורלי לוי אבקסיס: אז הצלחנו להעביר חוק, אבל החוק הפך להיות הצהרתי כי רוקנו לו את כל השיניים, ובמקום זה העברנו חוק שכירות שמאשר להשכיר לכן דירות בלי כיור במטבח, כי למה צריך שני כיורים?
אורלי לוי אבקסיס: אומרת שרת המשפטים או נציגת האוצר, מעיין, שבאה ואומרת, האנשים רוצים לאכול במסעדות בחוץ.
אורלי לוי אבקסיס: לא כולם חייבים מטבח בבית.
אורלי לוי אבקסיס: רק לזכור שהאזרחים האלה לא הולכים לשכור דירות בלי כיור במטבח.
אורלי לוי אבקסיס: ליצמן שסוגר מסעדות על ימין ועל שמאל, שחלילה וחס לא תהיה גלישה של חיידקים, מאפשרים לילדים העניים ביותר במדינת ישראל לחיות בתוך הזוהמה של השירותים ולבשל שם את האוכל, ואני לא רוצה לומר לכם לעוד איזה מפגעים אנחנו חושפים אותם.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר על כך שהיום יש גושפנקא חוקית להשכיר דירות בלי מתג למניעת התחשמלות, שחוטי חשמל יהיו חשופים גם במקלחת.
אורלי לוי אבקסיס: לא הצלחנו למנוע את זה, אז חלק מהיוזמים - - - כדי להגיד, יש לנו עוד חור בחגורה או עוד "וי" ברשימת החוקים שהעברנו.
אורלי לוי אבקסיס: <קריאה:> בטח עמידר מאוד שמחו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שזה לא יגלוש לדיור הציבורי, אבל אני אומרת, הנגיעה בנושאים הללו, לא רק שהיא משנית, לא רק שהיא שטחית, היא מקבעת לצערי הרב בגלל ח"כים שמוכנים בשם העברת חוק לסרס את החוק שלהם עצמם ולעקור את השיניים מהחוק.
אורלי לוי אבקסיס: אין פיקוח על מחירים ואין פיקוח על איזה דירות ראויות.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לומר דבר אחרון כדי שאנחנו נתקדם הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אני מקווה מאוד שאנחנו נשיג פה הישג שאומר חד וחלק, מדינת ישראל לא יכולה להיות זו שדוחפת את האנשים בפי התהום מטה, וזה שיבואו עכשיו וידברו איתנו על איגוח של הדירות הציבוריות, צריך לדעת איך זה נעשה, באיזו צורה ולא יתכן שאנחנו לחתול על השמנת, שזה יעשה דרך עמידר שנגועה בכל מיני פרשיות כאלו ואחרות ולתת לחתול לשמור על השמנת, מי שרוצה להיות יזם בהתחדשות עירונית הופך להיות זה שעושה את האיגוח.
אורלי לוי אבקסיס: 1,000 דירות לא יפתרו את הבעיה.
אורלי לוי אבקסיס: כל הזמן מדברים במשרד השיכון על כך שנוספו 1,000 דירות בשנה האחרונה ועדיין התור נשאר באותו סדר גודל שהיה.
אורלי לוי אבקסיס: 1.6 מיליארד שקלים אנחנו מוציאים בכל שנה על ההשתתפות בשכר דירה כי אין לנו דירות.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אפשר לקחת כמו במשכנתא.
אורלי לוי אבקסיס: המדינה תישאר בתום עשר שנים.