GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה לעשות, בסופו של דבר זה מגיע לציבור.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מגיע למצב שאנשים גם חולים בגלל זה.
<יוני ינון: בוא נאמר ככה, זאת בדיוק מטרת הסדרת הפיקוח הווטרינרי לשינוי הזה.
<יוני ינון: כל מטרת הסדרת החוק, הסדרת הפיקוח הווטרינרי, היא בדיוק לעניין הזה.
<יוני ינון: את שיווי המשקל להסיט ממצב שבו הבדיקה מתבצעת על ההובלה במקום מסוים, אותן בדיקות משנה, לשני מקומות: למקור, שאלה המפעלים, זאת אומרת, במקור עצמו שנכון להיום אין פיקוח וטרינרי מוסדר במפעלי המזון מן החי, ולשווקים, לאותם מקומות שאתה מדבר עליהם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר במיוחד על הבשר הנמכר טרי, שהופך להיות לא טרי עם התבלינים, עם כל מה שמוסיפים לשם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: גם טוחנים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: תבוא, תקנה קבב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כבר יפה, כבר טעים.
אלי אלאלוף: אתה מבין את ההוראה שלי, קבב רק בבית.
<יוני ינון: זאת כל הכוונה, שגם באותן נקודות קצה.
<יוני ינון: מה שאתה מדבר זה נקודות קצה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: גם איך מובילים, באיזה רכב מובילים.
אלי אלאלוף: זה כבר גמרנו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, אני יודע.
אלי אלאלוף: לנקודה הספציפית - יש פיקוח כשהבשר מגיע לחנות או לסופר.
<יוני ינון: גם על ההובלה וגם על נקודות הקצה.
אלי אלאלוף: הובלה זה - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה, זה הגיע ביום ראשון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם ביום שישי עושים את הבדיקה לכל מה שנשאר, כדי שביום ראשון לא ימכרו את זה טחון, לא ימכרו לנו את זה מתובל.
אלי אלאלוף: יש לנו פה וטרינר.
אלי אלאלוף: זה תפקידו, בין היתר, במפעל.
<אבי שפירא: הנושא הזה הוא בדיוק הנושא של חלק הפיקוח בשווקים שמוטל כרגע לפחות על הרופאים הווטרינריים הרשותיים.
<אבי שפירא: אולי לאט לאט יזלוג לכיוון התאגיד, בהתאם למה שיקרה.
<אבי שפירא: זו אחת הסיבות שאנחנו כל כך חושבים שיש חשיבות לדיווח של לאן מגיע הבשר, הכמויות, כדי שנדע איפה לחכות או איפה לחפש מישהו שהזמין כמויות גדולות מידי של בשר, נשאר לו והוא טוחן את זה וכו' כי הוא לא רוצה, כמובן, לזרוק את זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם יש לכם אינדיקציה כמה עושים את זה בתוך המרכולים, איפה שמוכרים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר את הווטרינרים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ברגע שזה מגיע, הוא עובר בדיקה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא לא בסדר, אז יש לו את הסולר שהוא שופך כך שהוא משמיד אותו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את זה אנחנו מכירים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי מיטב ידיעתי, הם לא מבקרים דיו - אני לא רוצה להגיד בכלל – באותם מקומות אחרי שהם קיבלו את הסחורה וגם כמה ימים אחרי.
אלי אלאלוף: לדעתי זה פיקוח אחר.
<יוני ינון: הנקודה, שהיא נקודה של פיקוח על נקודות הקצה, קיימת נכון להיום.
<יוני ינון: הרשויות המקומיות, רופאים וטרינרים, משרד הבריאות נכנס.
<יוני ינון: העניין זה לעשות את זה בצורה מתודית.
<יוני ינון: הסדרת הפיקוח נכון להיום זה אותו צ'ק ליסט לגבי אותם אטליזים - מה נבדק, כמה נבדק.
<יוני ינון: התחלנו בפיילוט בכמה רשויות.
<יוני ינון: הנושא של המחשוב של הכמויות, כמה נכנס לכל מקום, זה חלק מהמערכת הממוחשבת שנבנית נכון להיום.
<יוני ינון: נדע בדיוק כמה נכנס לכל מקום, נדע לדווח כמה נכנס לכל מקום, כדי שניתן יהיה לעשות את הבקרה של הרופאים בנקודות הקצה, פלוס כמות הבדיקות שתתבצע תחת רופאים וטרינרים שהם מוסמכי המדינה.
<יוני ינון: נכון להיום הם לא מוסמכי מדינה.
<יוני ינון: כמות הבדיקות שתתבצע תחת רופאים מוסמכי המדינה/התאגיד היא שינוי טוטאלי, זאת אומרת, הכמות, התדירות, האופי, צורת הבדיקה - הכל הולך להשתנות.
<יוני ינון: זה התאגיד.
אלי אלאלוף: הבעיה פה זה רק תדירות.
<יוני ינון: ודיווח.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה בודקים.
אלי אלאלוף: אתה יודע שהקנס הכי גדול למוכר בשר או מוכר כל מוצר שעלול להתקלקל, העונש הגדול ביותר זה שהוא מאבד את - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם מפרסמים.
אלי אלאלוף: אתה יודע, מפה לאוזן.
אלי אלאלוף: אני קניתי בשר אצל יעקב.
אלי אלאלוף: תאמין לי, אשתי תפרסם אותו.
<יוני ינון: לפי החוק, הנושא של העיצומים הכספיים זה רק ההרחבה.
<יוני ינון: הנושא של עיצום כספי גם נכנס בהתאם לחוק - -
אלי אלאלוף: מישהו יכול לתת לנו, ברשותכם, על התאגיד כמה מילים, איפה התאגיד של הווטרינרים?
<יוני ינון: אפשר שאחר כך תהיה השלמה.
<יוני ינון: נכון לעכשיו אנחנו מקימים את המועצה.
<יוני ינון: המועצה מורכבת, דבר ראשון, מיושב-ראש.
<יוני ינון: שר הבריאות ושר החקלאות כרגע הציעו שני מועמדים.
<יוני ינון: הם צריכים להחליט מי המועמד האחד מביניהם.
<יוני ינון: יתר משרדי הממשלה שהם רלוונטיים למועצה, שלחו את נציגיהם, זאת אומרת, כבר יש נציג שם.
<יוני ינון: לאחר שיהיה יושב-ראש, שר הבריאות ושר החקלאות יחליטו על יושב-ראש - -
אלי אלאלוף: הם יכולים לקבוע מועד ולהזמין אותנו כמשקיפים?
<יוני ינון: אני חושב שכן.
אלי אלאלוף: אז אני מציע שתקבעו את המועד.
<אפרת אביאני: רעיון נהדר.
<יוני ינון: מעולה.
אלי אלאלוף: אני אשמח להזמין חלק מהחברים.
<יוני ינון: מצוין.
<יוני ינון: לישיבה הראשונה.
אלי אלאלוף: כי זה נראה לי ציון דרך מאוד חשוב.
<יוני ינון: רעיון מצוין.
<נעה בן-שבת: אדוני, אפשר שאלה נוספת?
<נעה בן-שבת: עלתה פה השאלה של התמריצים למפעלים שיעברו להיות מפעלים פטורים, זאת אומרת, יהיו בסוף הדרך מפעלים שיש להם את המערכות הנדרשות.
<נעה בן-שבת: דובר על בעיית התמריצים.
<נעה בן-שבת: זה הוזכר על ידי מרכז שלטון מקומי.
<נעה בן-שבת: השאלה איזה תמריצים היום הם מפעילים.
<יוני ינון: כבר השבוע אנחנו מגיעים למשרד הכלכלה.
<יוני ינון: יש לי ישיבה ראשונה.
<יוני ינון: יצא קול קורא על ידי משרד הכלכלה לגבי סיוע למפעלים קטנים, בינוניים, בהתאם לקריטריונים שהם קבעו, על-מנת לעזור להם כלכלית וגם מקצועית על ידי out sourcing של חברות שייצאו לאותם מפעלים.
<יוני ינון: ישיבה ראשונה תהיה השבוע עם מפעלים שכבר ביצעו בקשה.
<יוני ינון: אני מניח שזה לא הסוף, זאת אומרת, יהיו מפעלים נוספים שימשיכו להגיש בקשה בהתאם לאותו קול קורא, על מנת לסייע להם מבחינה כלכלית להגיע למה שהחוק דורש, שזה מערכת של הבטחת בטיחות בעוד כשנה וחצי.
אלי אלאלוף: היום ה -10.7.2017, כ"ז בתמוז תשע"ז והשעה 13:03 – לא באשמתי.
אלי אלאלוף: על סדר-היום: שילוב תעסוקתי של אסירים משוחררים בשוק העבודה.
אלי אלאלוף: ברוך הבא, אדון ביבי היקר.
אלי אלאלוף: מזל טוב על התפקיד החדש.
אריה ביבי: ברוכים הנמצאים.
<קריאה: אל תקרא לו "אדון ביבי", תקרא לו אריה – יותר נוח לו.
אלי אלאלוף: אבל יש לו ניסיון טוב.
אלי אלאלוף: הוא היה פעם שוטר, ביג שוטר, ביג בשירות בתי הסוהר, ביג ראש עיריית לוד, אז הוא התכונן טוב לנושא הזה.
אריה ביבי: יושב-ראש הרשות למלחמה בסמים.
אלי אלאלוף: איך אומרים בערבית?
אלי אלאלוף: - - - .
אלי אלאלוף: רק מאיר כהן מבין.
אלי אלאלוף: הנושא הוא קשה ומסובך, היו לנו מספר הזדמנויות להיווכח.
אלי אלאלוף: דווקא הדבר היחיד שנתן לנו תקווה זה הכנס שהתקיים בבין-תחומי בהרצליה על בסיס יוזמה שהיתה של מספר סטודנטים שהחליטו לנסות ולחבר בין תעסוקה של אסירים משוחררים לבין מעסיקים.
אלי אלאלוף: באמת היוזמה שפגשנו שם או היוזמות השונות, גם האסירים לשעבר וגם המעסיקים, זו היתה חוויה בלתי רגילה לראות איך הם מצאו.
אלי אלאלוף: אבל זה כמובן בממדים קטנים, במספרים קטנים.
אלי אלאלוף: מצד אחד, זה היה מרומם את הלב.
אלי אלאלוף: מצד שני, זה באמת מראה עד כמה הבעיה היא אקוטית.
אלי אלאלוף: יודעים שכשאסיר שמשתחרר ולא מוצא תעסוקה, זה אחת הסיבות המרכזיות למצב שהוא חוזר על עבירות העבר והוא רצידיוויסט, כך אומרים בצרפתית.
אלי אלאלוף: זה באמת מצב בלתי נסבל, מה גם שאנחנו יודעים שהמעגל הראשון – היינו, המשפחה – היא זו שסובלת במיוחד.
אלי אלאלוף: לכן, צריך לראות איך המדינה מתמודדת.
אלי אלאלוף: קיימנו דיון ברשות לשיקום האסיר, ולצערי אנחנו יודעים שהתקציבים הם דלים מאוד.
אלי אלאלוף: זה פגע באופן ישיר בשני מרכזים לשיקום: האחד של המגזר הערבי בחיפה, והשני אצל החרדים.
אלי אלאלוף: אבל גם ככה ההוסטלים האלה הם באמת בכמות קטנה מדי כדי לתת תשובה הולמת.
אלי אלאלוף: אתה תיתן ודאי את המספרים.
אלי אלאלוף: לי יש שני ניירות, שני סוגים של מספרים, אז אני מעדיף שאתה תסתבך ונתבסס על המספרים שלך.
אלי אלאלוף: בכל מקרה, מדובר על אלפים בשנה, ולגבי האלפים האלה הפתרונות שקיימים הם מעטים מידי.
אלי אלאלוף: אני גם רוצה לציין שלא הזמנו, אבל היינו חייבים להזמין את שירות התעסוקה שהוא גם כן אמור לתת תשובות.
אלי אלאלוף: אה, פה?
אלי אלאלוף: אני שמח שאתם פה.
אלי אלאלוף: אני אשמח מאוד כי זה באמת דורש שילוב של כוחות כדי להתמודד.
אלי אלאלוף: אז היום זה פתיח שמאפשר לך להיכנס ולהביא לוועדה את האני מאמין שלך.
אלי אלאלוף: אני חייב לציין שקיבלתי רק לפני פחות משעה שיש עבודה משותפת שנעשתה על-ידי הרשות, עמותת "ידיד", וגם כן אוניברסיטת בן-גוריון, שהגישו מסמך שבדפדוף ראשון נראה מעניין.
אלי אלאלוף: אבל יש פה אנשים שיכולו להתבטא בזה.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת אילן, אתה רוצה?
אלי אלאלוף: לא בשלב זה?
אילן גילאון: אני רוצה להקשיב.
אלי אלאלוף: אוקי, אילן יקשיב.
אלי אלאלוף: אם אילן עובר להקשבה, המשיח בדרך.
אלי אלאלוף: סתם - מותר לי.
אלי אלאלוף: זה חבר – לפני הכנסת.
אלי אלאלוף: אני אומר שהתואר "חבר כנסת" מגביל לתקופה מוגבלת.
אלי אלאלוף: אצלי היא מוגבלת מאוד.
אלי אלאלוף: אריה, בבקשה - ברשותך.
אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, זה תענוג גדול להיות ולדבר כשאתה יושב-הראש כי אני יודע שהעבר שלך הוא עבר שהתעסק בהרבה אנשים שהם בסוציו-אקונומי נמוך.
אריה ביבי: אני זוכר מהעבר שלי איתך שאתה עזרת לנו מאוד כשהייתי בעיריית לוד.
אריה ביבי: העוזר שלי היום היה אז מנכ"ל העירייה, אתה זוכר אותו.
אריה ביבי: אביחי היה בישיבות איתך.
אלי אלאלוף: אני רואה שהוא רזה מאז.
אלי אלאלוף: גם פה אין כסף?
אריה ביבי: הוא - זה פאטה מורגנה.
אריה ביבי: נדמה לך שהוא רזה, אבל הוא השמין.
אריה ביבי: אילן ידידי, אתה לא רק חבר כנסת.
אריה ביבי: אתה גם ידיד יקר.
אריה ביבי: ואני תמיד זכרתי אותך בוועדות ושהיינו בוועדה הזו ביחד.
אריה ביבי: אני יודע שכל הנושאים האלה הם בדם ליבך.
אריה ביבי: מכובדי, לפי החוק אנחנו ברשות לשיקום האסיר מתעסקים בעשרה סעיפים.
אריה ביבי: אני לא רוצה למנות אותם, אבל רוב הסעיפים מדברים על איך לשקם אסיר ולהחזיר אותו להיות אזרח משוקם בחברה מתוקנת.
אריה ביבי: זה בערך המוטו של כל עשרת הסעיפים של הרשות לשיקום האסיר.
אריה ביבי: מסתבר בבדיקה שלי שהחבר'ה שלי לא מסתפקים בעשרה הסעיפים האלה אלא הם גם לוקחים לעצמם דברים שבעצם רשויות אחרות היו צריכות לעשות ומקומות אחרים היו צריכים לעשות.
אריה ביבי: כל זה אנחנו עושים ב-144 אישה ואיש שנמצאים אצלנו בתקציב שהוא 36 מיליון שקל.
אריה ביבי: אני רוצה לומר לך, אדוני, שכל האנשים האלו שאני מניתי שהם 144 הם אנשים עם נשמה.
אריה ביבי: הם אנשים חרוצים, הם אנשים שרוצים לעזור, אבל יש כמה דברים.
אריה ביבי: ראשית, העומס הוא רב מדי.
אריה ביבי: שנית, אתה לוקח 52% מהאנשים האלה שהם במצב של שני תארים, כולם עובדים סוציאליים ואחרים קרימינולוגיים עם שני תארים, והם הולכים על השלמת הכנסה.
אריה ביבי: שתבין, 52% מהרשות הם בהשלמת הכנסה וכל אחד מהם עם שני תארים.
אריה ביבי: אבל לא באנו לדבר על זה.
אריה ביבי: באנו לדבר על הבעיות שלנו, והבעיות שלנו במדינת ישראל זאת הבעיה של הדלת המסתובבת.
אריה ביבי: יש אנשים שקוראים לזה בכל מיני שמות.
אריה ביבי: אם אתה תשאל חוקר אז הוא יספר לך על שמות כאלה ואחרים.
אריה ביבי: אני קורא להם "הדלת המסתובבת".
אריה ביבי: "הדלת המסתובבת" זה אומר שבסביבות 60% מהאסירים שיוצאים מהכלא חוזרים חזרה לכלא.
אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, תתפלא לשמוע שהחזרה של הנוער היא יותר גדולה.
אריה ביבי: החזרה של הנוער מגיעה ל-64% מהאסירים נערים שחוזרים לכלא.
אריה ביבי: איפה שאנחנו טיפלנו, זה עזר.
אריה ביבי: אני אגיד את המספרים.
אריה ביבי: אבל לסבר את האוזן לכולכם, אסיר משוקם עולה למדינת ישראל 28 אלף שקל.
אריה ביבי: אסיר, היכן שאני הייתי נציב, עולה למדינת ישראל בין 120 אלף שקל ל-150 אלף שקל.
אילן גילאון: לשנה.
אריה ביבי: לשנה אני מדבר, לשנה.
אריה ביבי: והנה לכם המספרים.
אריה ביבי: המספרים מראים שהיכן שאנחנו שמים את הכסף לשיקום אנחנו חוסכים כסף בדלת המסתובבת, והדלת מאוד לא נעימה.
אריה ביבי: כשאני מדבר על המטופלים, אני מדבר על 28% מהמטופלים רק חוזרים לכלא.
אריה ביבי: זאת אומרת, פה אנחנו מדברים על 60% שחוזרים שהם לא מטופלים, כשהם באים לידיים שלנו אנחנו מגיעים ל-28%.
אריה ביבי: כשאנחנו מדברים על מטופלים ולא מטופלים, אנחנו מדברים על 9,000 וקצת אסירים בבית-כלא היום.
אריה ביבי: מתוכם כ-7,500 אסירים שהם יוצאים במשך שנה.
אריה ביבי: יוצאים, חוזרים, בסביבות 7,500 אסירים שהם יוצאים.
אריה ביבי: מתוכם באים לוועדת שליש כ-27%, מקבלים שליש.
אריה ביבי: היתר לא מקבלים שליש.
אריה ביבי: יש סמכות לנציב להוציא אותם החוצה בלי ועדת שליש וזה 6%.
אריה ביבי: זאת אומרת, אנחנו מגיעים פלוס מינוס ל-33% אלה שיוצאים בשליש, והיתרה 67% יוצאים בגמר תקופת מעצרם.
אלי אלאלוף: זה 2,000 איש שיוצאים?
אריה ביבי: יוצאים בגמר תקופת מעצרם כ-5,000.
אריה ביבי: אנחנו מגיעים בטיפול מסיבי לסביבות 3,000.
אריה ביבי: זה פלוס מינוס.
אריה ביבי: אני לא מדבר איתך פה על אחד פה אחד שם, זה פחות או יותר המספרים.
אריה ביבי: איפה אנחנו לוקחים אותם?
אריה ביבי: אנחנו לוקחים אותם 180 יום לפני היציאה מהכלא.
אריה ביבי: מכינים להם תוכנית שיקום מסודרת ואז מוציאים אותה מהכלא.
אריה ביבי: איפה הבעיה?
אריה ביבי: הבעיה היא שכשאנחנו עושים תוכנית שיקום לאסיר, כשהוא בא לוועדת שחרורים הוא צריך לבוא ביד גם עם עבודה, וזאת הבעיה.
אלי אלאלוף: עם מקום עבודה.
אריה ביבי: כן, עם מקום עבודה.
אריה ביבי: אלה שנמצאים במאסר ארוך יש להם בעיה יותר גדולה כי רק 10% מהם יוצאים לחופשות, ואז תוך כדי זה הוא צריך לחפש עבודה ולא תמיד מסוגל למצוא עבודה.
אריה ביבי: כאן נכנסים החבר'ה שלנו.
אריה ביבי: כשאני אומר "החבר'ה שלנו" קצת כואב הלב.
אריה ביבי: כי אתה לוקח 12 איש בתעסוקה והם צריכים לטפל בכל המסה שאמרתי לך.
אריה ביבי: הם צריכים לרוץ לבתי-הסוהר, לתפוס את האסיר, לסדר לו עבודה, ואז להתעסק אתו.
אריה ביבי: יש חבר'ה אחרים שמלווים את האסיר.
אריה ביבי: לדעתי, - איך אומרים החברה?
אריה ביבי: - פה טמון הכלב.
אריה ביבי: כאן צריכים לקחת לפחות 50 איש שיעבדו מול האסירים כי אנחנו לא נוגעים בכל האסירים.
אריה ביבי: אי-אפשר גם לנגוע בכל האסירים.
אריה ביבי: חלק קטן מהאסירים לא מגיע אלינו גם כי הוא מסתדר בעצמו.
אריה ביבי: אנשים בצווארון לבן לא צריכים אותנו, הם מסתדרים בעצמם.
אריה ביבי: הבעיה שלנו היא האחרים שאנחנו יכולים לשקם אותם.
אריה ביבי: אני אגיד לכם למה אני צריך 50 איש לתקנים האלה.
אריה ביבי: הבעיה הכי גדולה זה שכשהאסיר בבית-סוהר ואז מסתבר לו ש-10,000 חוב שלו הפכו להיות ל-300,000.
אריה ביבי: יש לו הלוואות מכאן ועד הודעה חדשה.
אריה ביבי: כשהוא יוצא מבית-הסוהר הוא זוכר שהבנק הלאומי שלו היה ברחוב שפירא, פתאום עבר לרחוב טרומפלדור.
אריה ביבי: מישהו צריך לזוז אתו, מישהו צריך ללכת אתו לכל מיני מקומות, מישהו צריך לסדר לו בית, מישהו צריך להסתובב אתו.
אריה ביבי: לנו אין את הכוחות האלה של המישהו הזה, אנחנו יכולים לטפל רק במספר של בסביבות ה-1,700 - 1,800 איש.
אריה ביבי: רותם תעמוד על המספרים אם אתם רוצים את זה.
אריה ביבי: הבעיה של האסיר היא פי 10 יותר גדולה כי יש לו פחד לצאת מהבועה הזאת שנקראת בית סוהר לחיים האמתיים.
אריה ביבי: בחיים האמתיים הוא נתקל בכל האנשים שהם לא אוהבים אותו, הסטיגמה שהוא אסיר, גם במילים וגם לא במילים.
אריה ביבי: לפעמים אנשים לא אומרים בפניו, אבל כולם מפה לאוזן: זה אסיר, זה אסיר.
אריה ביבי: גם כשהוא הולך למקום עבודה יש את הפחד הזה של מעסיקים שהם לא מנוסים עם אסירים ואז הם לא מוכנים לקבל אותו.
אריה ביבי: מעסיק שהוא מנוסה מוכן לקבל אותו.
אריה ביבי: לדעתי, פה המדינה חייבת לעשות מעשה.
אילן גילאון: אריה, מתוך האסירים האלה, בעלי מקצוע יש הרי - - -
אריה ביבי: תיכף אגע בזה.
אריה ביבי: אני אגיד לך גם יותר מזה.
אריה ביבי: היום - תראה איזה אבסורד - הגישו עתירה ושופט העליון רובינשטיין אמר והיות ולאסירים יש מרווח מחיה בבית-הסוהר של 2,7 מטר לאסיר, תוך 18 חודש חייבים לתת להם להגיע למחיה של 4,5.
אריה ביבי: בתקופה שלי זה היה 2,7, כשסיימתי את התקופה היה כבר 5 מטר לאסיר.
אריה ביבי: דאגנו ל-5 מטר כי הקמנו בתי-סוהר.
אריה ביבי: הקמנו את צלמון, את חרמון.
אריה ביבי: אביחי היה ראש המטה שלי ואנחנו הקמנו בתי-סוהר.
אריה ביבי: הגדלנו את כל בתי-הסוהר.
אריה ביבי: הגענו ל-5 מטר.
אריה ביבי: בעולם נהוג בין 7 ל-12 מטר, רק שתבין את ההבדלים.
אריה ביבי: כעת אף אחד עוד לא נערך לזה, שתבין.
אריה ביבי: גם לנו אין תקציבים.
אריה ביבי: עברו כמו חודשיים ואף אחד לא נגע בזה.
אריה ביבי: אם זה יתאמת, 50% מהאסירים היום שנמצאים בכלא יצטרכו לצאת החוצה, ואף אחד לא התכונן לזה.
אריה ביבי: אדוני יושב-הראש, אני אתן לך עוד אבסורד אחד.
אריה ביבי: "עיר ללא אלימות" מקבלת 70 מיליון שקל בשנה, אני מקבל 36 מיליון.
אריה ביבי: אתה שמעת על "עיר ללא אלימות" שעשתה משהו חוץ מחגיגות?
אריה ביבי: שום דבר.
אלי אלאלוף: השם של "עיר ללא אלימות" זו המצאה שלי.
אלי אלאלוף: כל השאר אני מסכים איתך.
אריה ביבי: אתה צודק, אבל נשאר המצאה.
אריה ביבי: אנחנו נתן לך מגן על ההמצאה.
אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, תשמע עוד אבסורד.
אריה ביבי: האבסורד השני - יש תיקון לסעיף 42 באיזה חוקה שהאוצר נתן עכשיו לשירות בתי-הסוהר - ואני מתוך השירות ומגיע להם אפילו יותר - 68 מיליון שקל ועוד 165 תקנים לשקם אסירים.
אריה ביבי: אני אגיד לך למה זה דומה.
אריה ביבי: כשאתה בבית-סוהר אתה בבועה.
אריה ביבי: זה דומה לנהג שבא לקבל רישיון.
אריה ביבי: הוא עושה את התיאוריה, אבל המעשי זה מחוץ לדלת של בית-הסוהר.
אריה ביבי: שם הוא נתקל בכל החיים האמתיים.
אריה ביבי: זאת אומרת, אין רצף שיקום.
אריה ביבי: מהתקציב הזה או חלק מתקציב אחר, היו צריכים לתת לנו כי אנחנו המשקמים.
אריה ביבי: אני אומר לך, זה בדיוק ככה.
אריה ביבי: הם נותנים להם תיאוריה יופי, ואני הייתי בסרט ההוא.
אריה ביבי: תיאוריה – יופי, אבל ברגע שהם יוצאים מבית-הסוהר זה המעשי.
אלי אלאלוף: יותר חמור מזה.
אלי אלאלוף: אחד הדברים שלמדתי בכנס בהרצליה זה שמי שהתעסק בעבודה או עבד באיזה מקום עבודה, בתקופה שהוא בבית-הסוהר אסור לו להמשיך לעבוד באותו מקום ביום השחרור.
אלי אלאלוף: ידוע לך?
<חגי דהן: לי קוראים חגי, ואני ראש ענף השיווק במערך התעסוקה.
<חגי דהן: למעשה, אנחנו צריכים לדאוג לתעסוקה לאסירים בתוך הכלא ומחוץ לכלא.
<חגי דהן: אין החלטה כזאת.
<חגי דהן: אסיר שמגיע לשלב של השיקום הקבוצתי ואנחנו מאתרים לו מקום עבודה, יכול להמשיך גם בשיקום הפרטני או למצוא מקום עבודה חלופי אחר בזמן שהוא אסיר עדיין.
אלי אלאלוף: להמשיך באותו מקום מותר לו?
<חגי דהן: כן.
<קריאה: אבל זה אחוז מאוד קטן.
אריה ביבי: תיכף אני אדבר על זה דקה.
אריה ביבי: אדוני, מ- 34 שנות ניסיון - הייתי במשמר הגבול, הייתי במשטרה, הייתי נציב שירות בתי-הסוהר, הייתי בעירייה כשטיפלנו איפשהו באסירים, הייתי יושב-ראש הרשות למלחמה בסמים - ואני אומר לכם הבעיה העיקרית, העיקרית, העיקרית, ואני מדגיש את זה, זה תעסוקה לאסיר כשהוא יוצא מבית-הסוהר.
אריה ביבי: אם לא דואגים לאסיר לתעסוקה אז כל מה שאנחנו עושים זה עורבא פרח.
אריה ביבי: ברגע שאתה נותן לו תעסוקה, אתה נותן לו את הביטחון העצמי.
אריה ביבי: ברגע שאתה נותן לו תעסוקה, אתה נותן לו את דמי המחיה הראשונים שהוא יכול להסתדר.
אריה ביבי: ברגע שאתה נותן לו תעסוקה, אבל בליווי של אחד כזה כמו אמנון עם לב רחב שלוקח את האסיר והוא בא לבנק והוא מסדיר לו את החובות, והוא בא לבינוי ומסדר לו בית לשלושה חודשים, אלה אנשים שעושים את זה מכל הלב.
אריה ביבי: התעסוקה היא הדבר הכי אמיתי שאנחנו יכולים לתת לאסיר.
אריה ביבי: הבעיה היא שאין לנו הרבה מקומות תעסוקה שמוכנים לקחת את האסיר ולתת לו את התעסוקה.
אריה ביבי: אנחנו יכולים לקחת בנושא תעסוקה את אותו מעסיק ולצ'פר אותו במסים, לתת לו נקודות מס, לתפוס את העיריות ולהגיד לו: אדון יקר, יש לך 30 אסירים בעיר הזו, שלושה אסירים אתה חייב להעסיק.
אריה ביבי: זאת אומרת, לתת פה איזה צ'ופרים לאותם מעסיקים.
אריה ביבי: הצ'ופרים יכולים להיות בכל מיני דרכים.
אריה ביבי: יש עוד צרה אחת שאנחנו חייבים לפתור אותה.
אריה ביבי: בא אסיר משוקם לבקש עבודה.
אריה ביבי: אומרים לו: אדון יקר, יש לך עבר פלילי.
אריה ביבי: נו, מה אפשר לעשות?
אריה ביבי: הוא אסיר, בטח שיש לו עבר פלילי.
אריה ביבי: במקומות ביטחוניים, נניח, מבקשים ממנו תעודת יושר - בסדר.
אריה ביבי: במקומות אחרים - דרך אגב, גם החוק לא מרשה את זה.
אריה ביבי: לפי סעיף 22, החוק לא מרשה את זה.
אריה ביבי: החוק לא מרשה לשאול בן-אדם אם יש לו עבר פלילי או לא.
אריה ביבי: החוק כן מרשה למקומות ביטחוניים.
אריה ביבי: אני אגיד לך עוד משהו.
אריה ביבי: יש עוד חוק אחד שאומר שלאסיר אסור לעבוד בחשמל - מעניין.
אריה ביבי: זה לא מעניין?
אריה ביבי: לאסיר אסור לעבוד בחשמל?
אריה ביבי: לאסיר אסור לעבוד בבית-משפט.
אריה ביבי: יש לי פה רשימה של היכן האסיר - - -
אלי אלאלוף: אתה רוצה שאני אשלים לך את הרשימה?
אריה ביבי: לא, בגלל זה אני לא משלים.
אריה ביבי: אני רק אומר לך היכן אסור לו לעסוק.
אלי אלאלוף: אז בוא נאפשר לעוד כמה חברים?
אריה ביבי: בשמחה.
אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, אני רק אומר לך שאנחנו ברש"א - בראשותי או לא בראשותי - בסך הכל, אפשר להגיד שאני באתי לשם בהתנדבות.
אריה ביבי: כי אתה יודע שאם לוקחים את המשכורת שלי ועושים מישמש אז אני לא מקבל משכורת מרש"א כי אני עושה תיאום מס, ולא יוצא לי כי הפנסיה שלי היא בסדר.
אריה ביבי: אז אני כמעט עובד בהתנדבות שם.
אריה ביבי: אבל האנשים שלי פה.
אריה ביבי: אני אומר לך, אדוני, שכולם עובדים מדם לבם למרות המשכורת.
אריה ביבי: אבל אנחנו חייבים לקחת את רש"א הזו ולתת לה את ארגז הכלים שהיא יכולה לעבוד, גם בנושא הכספי וגם בנושא התקינה.
אריה ביבי: להגיד לך איפה התקינה?
אריה ביבי: לבית הקברות בקיבוץ רגב יש תקינה בסיווג יותר גבוה מרש"א.
אלי אלאלוף: אני לא מכיר את רגב.
אלי אלאלוף: מישהו רוצה בזכות המסמך שהוגש לנו?
אריה ביבי: אני גם ארצה שהאנשים שלי שהבאתי אותם לא יחשבו שאני מביא אותם לכנסת סתם, אז שיגידו מילה או שתיים.
אלי אלאלוף: אז היות ובלענו רבע שעה על חשבון כולנו אז רק שתבינו שב-13:45 אנחנו אמורים לסיים.
אלי אלאלוף: אז כל מי שרוצה לדבר, בבקשה בקיצור.
אלי אלאלוף: יש לי שאלה אחת אליך, אבל תענה בקיצור, אני מכיר אותך מספיק בשביל לדעת שחוץ מהלב אתה לא תמים בלבד.
אלי אלאלוף: השר שמינה אותך נתן התחייבויות?
אלי אלאלוף: טוב, אתה לא חייב לענות.
אריה ביבי: דרך אגב, הוא שר מצוין.
אריה ביבי: רק הוא עסוק עכשיו.
<רן מלמד: שרים תמיד עסוקים.
<רן מלמד: אדוני, שלום.
<רן מלמד: רן מלמד סמנכ"ל עמותת "ידיד".
<רן מלמד: יש פה מסמך שאנחנו הגשנו לאחר עבודה שנמשכה תקופה לא קצרה עם סטודנטים לעבודה סוציאלית מאוניברסיטת בן-גוריון.
אריה ביבי: אתה מ"ידיד"?
<רן מלמד: אני סמנכ"ל "ידיד".
<רן מלמד: אנחנו עוד ניפגש, ואנחנו מכירים מהקדנציה הקודמת שאתה קידמת חקיקה שלנו.
<רן מלמד: צריך להגיד תודה גדולה למירב, הממונה על תחום התעסוקה ברש"א.
<רן מלמד: אני חושב, אדוני יושב הראש, שצריך להתייחס למהלכים שהם תקציביים.
אלי אלאלוף: היית בכנס שהייתי, נכון?
<קריאה: כן, שמעתי את הסיפור המרגש שלך כעולה מצרפת.
אלי אלאלוף: לא חשוב, העיקר הדברים היפים שאמרו החבר'ה שם.
<רן מלמד: אדוני, אני חושב שצריך לדבר על דברים שדורשים תקציבים ודברים שלא דורשים תקציבים.
<רן מלמד: צריך להבחין, ואני אשמח לשבת עם - - - ועם ביבי אחר כך ולדון.
אלי אלאלוף: אני מקדם בברכה חבר כנסת.
<רן מלמד: אבל אני חושב שיש לפחות שני דברים שבאמת חשוב לשים אותם על השולחן ושהמדינה צריכה לעשות, וזה לא כל כך אפילו בכסף אלא קודם כל במחויבות שלה להעסיק אסירים, ולא רק ברשויות מקומיות.
<רן מלמד: יש חברות ממשלתיות, והרבה, ואין שום סיבה שלא יקלטו כמחויבות אסירים משוחררים.
<רן מלמד: אני, למשל, לא מבין למה שירות התעסוקה לא מתגייס כדי לעבוד ולסייע לרשות לשכנע מעסיקים.
<רן מלמד: אני חושב שזה צריך להיות חלק מהתפקיד שלהם.
<רן מלמד: בדיוק כמו שהם מפעילים לשכה לאקדמאים, ככה הם צריכים להשקיע ולסייע בנושא הזה.
<רן מלמד: יותר מזה, אני חושב שצריך לדבר על הכשרה מקצועית, על איך לוקחים אסירים שיושבים הרבה שנים בבית-סוהר ואולי אין להם מקצוע מסודר והם יוצאים החוצה.
<רן מלמד: צריכים לתת להם מקצוע, בין אם זה בהכשרה פנים מפעלית או כיתה במפעל שזה היום מושג שמעסיקים משתמשים בו הרבה ואפשר להפעיל אותו, ויש תקציבים למשרד העבודה והרווחה בקטע של העבודה שלו, מה שעבר מהכלכלה.
<רן מלמד: נושא של כיתה במפעל - היום אפשר להפעיל אותו ובכמויות גדולות מאוד, נושא הוואוצ'רים להכשרה מקצועית שהוא חשוב מאוד.
<רן מלמד: במקביל לעשות את העבודה שתפתור, לדעתי, עוד שני דברים קיומיים מאוד מאוד קשים:
<רן מלמד: האחד זה באמת הנושא שהוזכר פה בקצרה שזה החובות והקשיים הכלכליים שאסיר מגיע בדרך כלל איתם לכלא, והוא בטח יוצא איתם החוצה, ושלא לדבר על בני משפחתו שהם היום לא מקבלים שום דבר.
<רן מלמד: והדבר האחרון בהקשר הזה והוא מתחבר גם לנושא של התעסוקה - - -
אלי אלאלוף: אין השתתפות ביטוח לאומי בתקופה - - -?
<רן מלמד: המשפחה מקבלת קצבה לביטוח לאומי שמופסקת ברגע שהאסיר יוצא, אבל הקצבה לא מספיקה בשביל לשלם את החובות שהולכים ונצברים כי אין הקפאת ריביות והצמדות וכד'.
<רן מלמד: לכן, החובות האלה הולכים וגדלים.
<רן מלמד: אם אין תעסוקה מסודרת ברמת הכנסה מספיק טובה הבן-אדם, גם אם הוא מצא עבודה, שוקע.
<רן מלמד: הדבר הנוסף שצריך לטפל בו זה נושא הדיור.
<רן מלמד: אחד הדברים שאנחנו בעמותת "ידיד" מגלים כל הזמן זה שאסירים משוחררים נקלעים למצוקת דיור אדירה.
<רן מלמד: גם אם אתה עובד ואתה מקבל שכר מינימום ועדיין אתה צריך לשלם שכר דירה של 2,000 שקל לחודש, והסיוע שאתה מקבל מהמדינה לא עולה על 700 שקלים, אתה נמצא בבעיה, אדוני.
<רן מלמד: לכן, צריך לאגם פה את המשאבים ולעשות אותם - - -
אלי אלאלוף: יו"ר מרכז השלטון המקומי, ראש עיריית מודיעין, ידידי חיים ביבס.
<רן מלמד: מילה אחרונה על משהו שהוא לא כל כך כתוב פה, הוא מוצנע פה, וזו תוכנית שמתגבשת היום בממשלה ליצירת אג"חים חברתיים בנושא אסירים.
<רן מלמד: מהמידע שלי יש כרגע היום עולה חשש גדול שהתוכנית הזאת תהיה כזאת שתסייע רק לאסירים חזקים כדי להשיג כמה שיותר מהר את החזר ההון על ההשקעה, ומפה צריך נורא נורא להיזהר.
<רן מלמד: אני חושב שזה טוב שהמגזר העסקי יסייע בשיקום מבחינה כלכלית, אבל הוא צריך להתחיל קודם כל מלמטה, דווקא עם החלשים ביותר ולא עם החזקים ביותר, כדי להשיג תוצאות חזקות.
אלי אלאלוף: אין לי פה זכות לקבל פה לעיתים קרובות את יושב-ראש המרכז לשלטון מקומי, בבקשה.
<חיים ביבס: חברים, אני באתי מכיוון שאני חושב שיש דבר אחד שאנחנו מפספסים.
<חיים ביבס: אני חושב שבנושא הזה השלטון המקומי יכול להיות פתרון משותף כאשר נפתור בעצם את האפשרות שבו אסירים משוחררים יוכלו, מה שנקרא, לעבוד בשלטון המקומי ולקבל את האישורים הנדרשים.
<חיים ביבס: צריך לזכור שבסוף בשלטון מקומי, ברשות מקומית, אדם שאמור להיכנס לעבודה צריך להציג את הר"פ שלו, ואם יש לו אז הוא לא יכול להתקבל.
<חיים ביבס: המשמעות - צריך פה לייצר תוכנית ייעודית וייחודית שבסוף תאפשר לנו לבנות יחד עם השב"ס תוכנית לקלוט חלק גדול מהעובדים.
<חיים ביבס: חסרים לנו הרבה עובדים בשלטון המקומי שאנחנו לא מוצאים אותה.
<קריאות: עם רש"א, זה לא עם השב"ס.
<חיים ביבס: לא משנה, הבנתי - עם רשות השיקום, כי בסוף אני חושב שבתוכנית משותפת ניתן יהיה לייצר הרבה עובדים שחסרים לשלטון המקומי, לייצר תוכנית שתכליתה בסוף גם לתת להם, מה שנקרא, את האפשרות להשתקם כמו שצריך.
<חיים ביבס: והדבר האחרון, בסוף להביא למשהו שהוא חברתי באמת כי אי-אפשר לומר: אנחנו לא חלק מהתהליך.
<חיים ביבס: לכן, על הנושא הזה אני חושב שכן צריך שנשב ביחד.
<חיים ביבס: אני חושב שיושב- ראש הוועדה יכול להיות דווקא זה שיביא לפתרון איך כן אפשר להעסיק אותם.
אלי אלאלוף: תבוא לעיתים קרובות לוועדה הזאת.
<קריאה: זה הצעה מאוד מבורכת.
<חיים ביבס: האמת שמי שהביא אותי זה הבחור שם מהשב"ס.
<חיים ביבס: זה חגי דהן שהוא זה שכל הזמן משכנע אותי למה כן, ואני חושב שהוא צודק.
אלי אלאלוף: בראבו, בראבו.
אלי אלאלוף: אני מרים את הכפפה.