GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלמה דולברג: כדי לקבוע שני דברים: 1.
<שלמה דולברג: תקני עובדים סוציאליים ממומנים על ידי המשרד כמו שאר התקנים של העובדים הסוציאליים.
<שלמה דולברג: 2.
<שלמה דולברג: ועדה ציבורית שתקום.
<שלמה דולברג: אני מציע שהיא תהיה בחסות הכנסת ותבחן פעם נוספת את צרכי הזקנה, איך עושים טוב יותר את הטיפול בזקנים של שנות האלפיים.
טלי פלוסקוב: שני דברים אני רוצה להגיד לפני שאני נותנת למישהו אחר לדבר.
טלי פלוסקוב: המשפט האחרון שלך הוא משהו שאנחנו מטפלים בו במסגרת הוועדה שאני עומדת בראשה.
טלי פלוסקוב: אנחנו עובדים על תוכנית-אב לאומית בתחום הזקנה.
טלי פלוסקוב: יש פה הרבה שותפים שלנו, מכול המשרדים, ואנחנו כרגע פועלים.
טלי פלוסקוב: אגב, לפני כשבוע יצא מכתב של מנכ"ל משרד ראש הממשלה לשיתוף פעולה אתנו בנושא תוכנית-אב לאומית.
טלי פלוסקוב: אני מאוד אשמח אם המרכז לשלטון מקומי גם ייקח חלק בדיונים מסוג זה.
<קריאה: זאת פעם ראשונה שאנחנו שומעים את זה.
טלי פלוסקוב: אתם גם מוזמנים לוועדות, אז שימו לב בבקשה לוועדות שלנו.
טלי פלוסקוב: אני מפנה את תשומת לבה של הוועדה גם לפנות אליכם.
טלי פלוסקוב: שימו לב, ועדת משנה לעניין האזרח הוותיק.
טלי פלוסקוב: דבר שני, אני רוצה לשאול אותך שאלה.
טלי פלוסקוב: מה בעצם אמרת לנו?
טלי פלוסקוב: אמרת לנו שהיו לך 164 משרות – אני לא יודעת מתי קיבלת אותן.
<שלמה דולברג: לפני שלושים שנה.
טלי פלוסקוב: שהיו ממומנות על ידי ביטוח לאומי במשך כל שלושים השנה האלה.
<שלמה דולברג: עד לפני שש שנים היו ממומנות במלואן על ידי הביטוח הלאומי ולפני שש שנים התחיל הביטוח הלאומי לעשות חוכמות ולהגיד שהוא לא רוצה לממן ככה והוא לא רוצה לממן ככה.
<שלמה דולברג: המשרד, במקום לשכנע את הביטוח הלאומי ולדאוג למקורות מימון אחרים, מפטר את העובדים במקום לממן את תקני העובדים הסוציאליים.
<שלמה דולברג: היום אנחנו בחוסר עובדים סוציאליים לזקנה.
אילן גילאון: מה היה המצ'ינג שלכם עד היום?
<שלמה דולברג: 25%.
<שלמה דולברג: בתקנים האלה לא היה, אבל אני לא מפחד.
<שלמה דולברג: מה שיהיה בתקנים יהיה גם מצ'ינג.
טלי פלוסקוב: יפה, זאת כבר אמירה ונתחיל מזה.
טלי פלוסקוב: ביטוח לאומי הפסיק לממן את המשרות האלה ולכן, אתם אומרים, משרד הרווחה לא נכנס לנעליו ופשוט אומר: אני לא רוצה את העובדים האלה.
<שלמה דולברג: הוא צריך לחזור ולממן את העובדים.
טלי פלוסקוב: רגע, בואו נחלק את הדיון לשני חלקים: 1.
טלי פלוסקוב: מה קורה עם אותן 164 משרות שאנחנו מדברים עליהן.
טלי פלוסקוב: 2.
טלי פלוסקוב: נדבר על הגדלת משרות, שזה גם, כמובן, הרפתקה לא קטנה בפנינו.
<שלמה דולברג: את ה-25% שהשלטון המקומי נותן בהסכמים של כל העובדים הסוציאליים, אנחנו נממן.
טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון ומיד אחריך אני נותנת למנכ"ל המשרד להתייחס לכל מה שנאמר כרגע.
יואל חסון: תודה, גברתי, ותודה על הדיון החשוב הזה.
יואל חסון: אני גם הייתי בהפגנה יחד עם העובדות הסוציאליות.
יואל חסון: קודם כל בואו נדבר על האנשים האלה.
יואל חסון: מי בדרך כלל הולך להיות עובד סוציאלי.
יואל חסון: אלה באמת אנשים שהדבר הזה בוער בתוכם.
יואל חסון: אלה אנשים שיודעים מראש לאיזה חיים הם נכנסים, יודעים מראש את תנאי השכר, יודעים מראש את הסיטואציות החברתיות, האישיות והיום-יומיות שהם הולכים להיות חלק מהן, לחוות אותן ולתמוך באותם אנשים.
יואל חסון: אני רואה שבחולון, לדוגמה, 30,000 קשישים עליהם אמונים 9.5 תקני עובדים סוציאליים בלבד ומבקשים לפטר 6.
יואל חסון: קודם כל, 9.5 – אני בטוח שהעובדים הסוציאליים יושבים עם איזה מדיד כזה שלא לטעות בתקנים ולהיות בשעות המדויקות ולעשות הכול על פי הכללים, ועוד רוצים את זה להוריד?
יואל חסון: רוצים להוריד?
יואל חסון: באיזה יחס?
יואל חסון: אני רואה את לוד, וכולם יודעים את המצב של לוד ויודעים כמה שם באמת יש צורך יותר גבוה.
יואל חסון: 6.45 תקנים, מתוכם מבקשים להוריד 2 תקנים.
יואל חסון: אלה דברים שאי אפשר לקבל אותם.
יואל חסון: אדוני מנכ"ל המשרד, שמעתי שהשר מבקש ליזום תוספת לקצבת הזקנה.
יואל חסון: אני מברך על זה, כמובן, אבל אם זה בא על חשבון הטיפול באותם קשישים שזקוקים לזה, אז אולי זאת לא החלטה כל כך נכונה וחכמה.
יואל חסון: מה יעזור לתת לקשיש עוד 300 שקלים?
יואל חסון: קודם כל, יש הרבה קשישים שלא צריכים את זה.
יואל חסון: העניין שמשלמים קצבת זקנה לכולם במדינת ישראל הוא סוגיה שצריך לדבר עליה.
יואל חסון: עשו פה מספיק חישובים ובדקו כמה כסף מיותר מגיע לקשישים שלהם זה לא עושה את השינוי והיה יכול לעשות את השינוי לקשישים אחרים באופן משמעותי?
יואל חסון: אני אומר בעניין הזה – אל תיקחו מאותם קשישים את הסיוע הזה.
יואל חסון: יש פה קשישים שצריכים סיוע אמיתי.
יואל חסון: המשפחות היום פחות יכולות להשקיע את זמנן.
יואל חסון: רוב המשפחות בעצמן עובדות.
יואל חסון: אני זוכר שלפני שלושים שנה, כשסבא וסבתא שלי היו מבוגרים מאוד, המשפחה יכלה לטפל בכולם כי היה אפשר.
יואל חסון: היום זה פחות ולא כי הילדים היום פחות טובים, אלא כי הם צריכים לפרנס ולעבוד והם עובדים מאוד מאוד קשה.
יואל חסון: לכן, העזרה המקצועית נדרשת.
יואל חסון: ובואו נדבר על הבדידות.
יואל חסון: על הבדידות.
יואל חסון: הבדידות היא המחלה הכי קטלנית של האנשים האלה.
יואל חסון: הכי קטלנית של קשישים.
טלי פלוסקוב: אגב, בדידות חברתית הרבה יותר חזקה מבדידות כלכלית.
יואל חסון: זה דבר שהוא בדם, זה צורך נפשי אמיתי.
יואל חסון: גם לזה העובדים הסוציאליים נותנים מענה, גם בעצמם וגם פתרונות לדברים האלה.
מיכל בירן: לא כשזה פעם בשנה.
יואל חסון: גם לא יודעים לאתר אם לא היה עובד סוציאלי שיאתר את האיש המבוגר הזה, שחי בבדידות, אין לו עזרה והוא נמצא לבד ורואים שהוא לא יודע להתמודד עם החיים האלה.
יואל חסון: חברים, בסוף כולנו נהיה קשישים.
טלי פלוסקוב: יואל, אני מבקשת לסכם כי אמרו לי עכשיו שבשעה שתיים אנחנו צריכים לסיים.
יואל חסון: כולנו נהיה שם ומה שאנחנו עושים היום הוא בשביל הקשישים של היום, אבל עושים את זה גם בשביל הקשישים של מחר.
טלי פלוסקוב: רבותי, אני רוצה להגיע למתן תשובות.
טלי פלוסקוב: כולנו פה דיברנו באותו קו.
טלי פלוסקוב: יש פה נציגים מביטוח לאומי?
טלי פלוסקוב: רוחמה?
טלי פלוסקוב: את יכולה לתת לנו כמה מילים מה קרה שם, למה הפסקתם לממן, לפי דבריו של מרכז השלטון המקומי.
<רוחמה מרזם: ב-2008 נחתם הסכם בין המוסד לביטוח לאומי למשרד הרווחה.
<רוחמה מרזם: יש איזשהו תשלום בסיסי כאשר ניתנה הדעת גם על הגידול באוכלוסייה ובהתאם לגידול באוכלוסייה, כך התגמול של המוסד לביטוח לאומי נערך.
<רוחמה מרזם: אני אומר באופן מאוד כללי שבנוסף לזה נקבע שייערכו ביקורי בקרה של עובדים סוציאליים בבתי הקשישים.
<רוחמה מרזם: התגמול עבור הביקורים הוא לפי מספר הביצועים.
<רוחמה מרזם: כלומר, מספר הביקורים המתקיימים מדווחים למוסד לביטוח לאומי ובהתאם לזה משולם התגמול.
<רוחמה מרזם: מה שקרה הוא שבפועל ממומשים פחות מ-50% מהביקורים הנדרשים, זאת אומרת שאם יש לנו כמות מסוימת של קשישים שצריך לבקר אותם פעמיים בשנה, פחות מ-50% מהביקורים שעומדים לרשותה של ה - - -
<צפרא דוויק: כמה זמן אתם מקצים לביקור, רוחמה?
<רוחמה מרזם: סליחה, סליחה, הכול מוגדר בהסכם וזה לא המקום להיכנס להסכם.
טלי פלוסקוב: סליחה, אני מבקשת לא להפריע.
טלי פלוסקוב: אני אתן לצפרא.
<צפרא דוויק: זה מפתח מעוות שאי אפשר לעמוד בו.
טלי פלוסקוב: רבותי, לא, זה לא עובד ככה.
טלי פלוסקוב: זה לא נרשם בפרוטוקול ולא יעזור לאף אחד שום דבר.
טלי פלוסקוב: אני מבקשת להתאפק קצת ותנו לנציגת ביטוח לאומי לסיים.
טלי פלוסקוב: אחר כך אני אתן לנציגת העובדים הסוציאליים להביע עמדה ואחר כך אנחנו ניתן למנכ"ל להשיב.
<רוחמה מרזם: זה סוכם בין הצדדים ב-2008.
<רוחמה מרזם: כמובן שלא הייתי שותפה לעניינים וזה סוכם על דעת שני הצדדים.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת שבעצם נתתם כסף צבוע לבקרה של חוק סיעוד.
טלי פלוסקוב: זה כסף שהיה צבוע למטרה הזאת?
טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין עד הסוף.
<רוחמה מרזם: זה כסף שצבוע למטרה הזאת ומהידע שיש בידינו, חלק מהכספים האלה מועברים לטיפול בקשישים מעבר לנושא של חוק סיעוד.
<רוחמה מרזם: הכסף הזה מיועד אך ורק לנושא של סיעוד ובחלק מהמקומות הוא מנוצל לטובת קשישים, אבל לא לטובת חוק סיעוד.
<שלמה דולברג: נכון, כי זה התפקיד שלנו.
טלי פלוסקוב: אוקיי, הבנו, תודה.
טלי פלוסקוב: צפרא, אני מבקשת את ההתייחסות שלך ואחר כך אנחנו ניתן למנכ"ל משרד הרווחה.
<צפרא דוויק: קודם כל, אני מאוד שמחה על המשבר הזה.
<צפרא דוויק: אולי זה לא פופולרי להגיד את זה, אבל זה משבר טוב.
<צפרא דוויק: זה משבר שמכריח את כולנו עכשיו להסתכל על המצב של הקשישים במדינת ישראל.
<צפרא דוויק: המצב של הקשישים במדינת ישראל הוא כבד את אביך ואת אמך שעה בשנה.
<צפרא דוויק: זה קצת לא אפשרי.
<צפרא דוויק: כל הדרך לירושלים ראינו את השלטים של ראש הרשימה שלך, כחלון – משפחה נטו, צעירים נטו.
<צפרא דוויק: איפה קשישים נטו, איפה?
<צפרא דוויק: איפה ההתייחסות?
<צפרא דוויק: הלא צריכים לדעת מאיפה באנו.
<צפרא דוויק: וכולנו הולכים לשם.
<צפרא דוויק: לפי התחזיות של מכון ברוקדייל, אנחנו עומדים בעוד עשר שנים על מיליון ושלוש מאות אלף קשישים.
טלי פלוסקוב: היום יש תשע מאות אלף.
<צפרא דוויק: כבר היום אנחנו עם מיליון קשישים.
<צפרא דוויק: מתוכם שלוש מאות ושלושים אלף זקוקים לעזרה של הרווחה והעזרה של הרווחה זה לא ביקורי בקרה של הביטוח הלאומי.
<רוחמה מרזם: ביקורי הבקרה - - -
טלי פלוסקוב: לא, לא, אני לא מאשרת פה ויכוחים ביניכם.
טלי פלוסקוב: זה לא הדיון.
<צפרא דוויק: סליחה, זאת הבעיה בדיוק.
<צפרא דוויק: כולם שכחו שעובד סוציאלי עושה אלף דברים אחרים שלא שייכים לבקרה.
<צפרא דוויק: לעשות "וי" ב-17 דקות אם כן יש מטפלת או אין מטפלת, אם יש אוכל במקרר או אין אוכל במקרר.
<צפרא דוויק: זה לא התפקיד של עובד סוציאלי לעשות מעמסה של חיתולים ולקבוע קצבת חיתולים.
<צפרא דוויק: באמת זה לא התפקיד שלנו.
<צפרא דוויק: לא הלכנו לאוניברסיטה בשביל זה, לא התמחינו בגרונטולוגיה בשביל זה.
<צפרא דוויק: יושבים פה סטודנטים שרוצים לעבוד במקצוע.
<צפרא דוויק: הם לא יבואו למקצוע.
<צפרא דוויק: 50% מבוגרי עבודה סוציאלית היום לא באים למקצוע.
<צפרא דוויק: לא רק בגלל השכר, בגלל המעמסה הבלתי אפשרית הזאת.
<צפרא דוויק: פשוט כפו עלינו לא הר כגיגית אלא את האוורסט כגיגית.
<צפרא דוויק: זה משהו מזעזע.
<צפרא דוויק: על מה אנחנו מדברים?
<צפרא דוויק: אנחנו מדברים על זה שצריך לעשות תוכנית לאומית אבל לא בוועדות כאלה שמתמססות ונפגשות פעם אחת.
טלי פלוסקוב: הוועדה שלנו עובדת, היא לא ועדה שמתמססת.
<צפרא דוויק: צריך לקבוע איך מדינת ישראל רוצה שהטיפול בקשישים ייראה.
<צפרא דוויק: אנחנו כרגע לא יכולים לעמוד בפרץ.
<צפרא דוויק: אנחנו לא רוצים לעמוד בזה.
<צפרא דוויק: אנחנו רוצים לבצע עבודה מקצועית.
<צפרא דוויק: ואם אנחנו רוצים שהעבודה המקצועית תיראה כמו שצריך, שנוכל לעשות את חוק החוסים ונעשה את התזכירים על האפוטרופוס לפי חוק החוזים כמו שצריך, ועל דרי רחוב שהטילו את זה עלינו וביניהם יש הרבה מאוד קשישים, ועובדים זרים שגם ביניהם יש קשישים ואלימות וכולי, ודיור של הקשישים שיש להם בעיה, ותשושי נפש – מספר האנשים שיש להם אלצהיימר הולך ועולה מיום ליום.
<צפרא דוויק: קשישים עריריים, שאנחנו היחידים שמכניסים להם קצת אור הביתה.
<צפרא דוויק: מקרי חירום של הקשישים – נחנו אחראים.
<צפרא דוויק: יש לנו התערבויות משפחתיות.
<צפרא דוויק: אתם חושבים שאנחנו נכנסים לקשיש ואנחנו רק רואים אם יש הידרדרות ואנחנו עושים "וי" ומודיעים לחוק סיעוד?
<צפרא דוויק: יש בני משפחה שצריך לעבוד אתם.
<צפרא דוויק: צריך לעזור להם איך להתמודד עם ההידרדרות במצב של ההורים שלהם.
<צפרא דוויק: לעשות חלוקת תפקידים ביניהם, לתת איזשהו סיוע נפשי, לארגן אותם מבחינת תפקידים.
<צפרא דוויק: חברים, זה לא לבוא ולהסתכל.
<צפרא דוויק: זה לבוא ולעשות עבודה טיפולית.
<צפרא דוויק: זאת לא שליחות שאנחנו נכנסים למשפחה ואומרים: נו, היינו ויופי.
<צפרא דוויק: יש לנו עבודה קבוצתית, יש לנו עבודה קהילתית, יש לנו טיפול בניצולי שואה.
<צפרא דוויק: אני מוכרחה להגיד משהו.
<צפרא דוויק: השר כץ מביא לנו המון תוכניות.
<צפרא דוויק: באמת, יש לו רצון טוב והוא רגיש לקשישים, הוא רגיש לניצולי שואה.
<צפרא דוויק: האמת היא שהודענו לו חגיגית באופן רשמי שאנחנו לא מבצעים.
<צפרא דוויק: לא ביקורים – עכשיו הוא יצא בתוכנית יחד, ביקורים לגיל 86 ומעלה.
<צפרא דוויק: הודענו לו שאנחנו לא מבצעים.
<צפרא דוויק: לא צירוף קהילה תומכת של כל קשיש.
<צפרא דוויק: זה לא תפקיד של עובדים סוציאליים.
<צפרא דוויק: אתם יושבים בכנסת או במשרד הרווחה, מתכננים תוכניות וכולם רוצים שאנחנו נעשה.
<צפרא דוויק: תביאו תקנים, אנחנו נעשה.
<צפרא דוויק: לא תביאו תקנים, אנחנו לא נעשה.
טלי פלוסקוב: תודה, צפרא.
טלי פלוסקוב: אני מתחברת לגמרי למה שאת אומרת.
טלי פלוסקוב: אנחנו מכירים את כל העבודה הרחבה שאתם עושים.
טלי פלוסקוב: השאלה שלי עכשיו היא לגבי אותן 164 משרות שדיברו עליהן.
טלי פלוסקוב: אני הבנתי שהמטרה שלהן הייתה בקרת קשישים בכל מוסדות הסיעוד.
<קריאה: בקהילה, בבתים.
טלי פלוסקוב: רגע, אני רוצה להבין.
טלי פלוסקוב: אני לא רוצה שאתם תתקנו אותי.
טלי פלוסקוב: אני רוצה שביטוח לאומי יתקן אותי.
טלי פלוסקוב: אני שואלת עכשיו את ביטוח לאומי מה מטרת ה-164 משרות שהקציתם ב-2008?
טלי פלוסקוב: אמרת בקרה?
<רוחמה מרזם: על מנת לבצע את כל העבודה שנדרשת מהעובד הסוציאלי בוועדה המקומית של חוק סיעוד.
טלי פלוסקוב: רגע, אני שמה נקודה.
טלי פלוסקוב: נמצא פה מנכ"ל המשרד.
<קריאה: שיסבירו אנשי המשרד.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהמנכ"ל ייתן לי עכשיו תשובות.
טלי פלוסקוב: הוא לא בא לכאן בלי להתכונן וכנראה הוא בדק עם כולם.
טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים עכשיו הפסקה, לא להפריע.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את המנכ"ל ואחר כך נראה איך אנחנו מתקדמים.
<אביגדור קפלן: קודם כל, אני מצטרף להבעת ההערכה על העבודה הנהדרת שנעשית על ידי כל העובדים הסוציאליים באשר הם, ברשויות, במשרדים אחרים ובכל המדינה.
<אביגדור קפלן: שבועיים אחרי כניסתי לתפקיד נדרשתי להתמודד עם הנחיית מרכז השלטון המקומי להפסיק את בקרות הסיעוד ולוותר עליהן.
<אביגדור קפלן: אני רוצה לחזור למה שהסבירה רוחמה.
<אביגדור קפלן: הביטוח הלאומי העביר כסף משני סוגים, כסף עבור השתתפותם של העובדים הסוציאליים בוועדות – 80 תקנים תורגמו כנגד הכסף הזה, וכסף שמיועד לבקרות סיעוד פעמיים בשנה בבתים של קשישים.
<אביגדור קפלן: תמורתו יש כסף משתנה לפי מספר הביקורים ותמורתו תורגם הכסף הזה, שמגיע מהביטוח הלאומי, ל-165 תקנים.
<אביגדור קפלן: עכשיו בא מרכז השלטון המקומי ומודיע – אני מפסיק את הבקרות.
<שלמה דולברג: תסביר גם למה.
<אביגדור קפלן: אני לא הפרעתי לך, שלמה.
<אביגדור קפלן: תן לי לדבר.
טלי פלוסקוב: לא, לא, אני מבקשת.
טלי פלוסקוב: כאן אני מנהלת ואם אני ארצה שתשאל משהו, אני אתן לך.
<אביגדור קפלן: אני ממש שמעתי אותך בקשב רב ולא הפרעתי לך.
<אביגדור קפלן: החלטתם להפסיק את זה ואין דבר כזה שהמוסד לביטוח לאומי יעביר כסף תמורת אי קבלת שירות.
<אביגדור קפלן: אנחנו לא נוכל לתרגם את הכסף הזה שלא מגיע לתקנים שאין להם מימון.
<אביגדור קפלן: לכן אני קורא לכם פה.
<אביגדור קפלן: הושבתי את מרכז השלטון המקומי עם מ"מ מנכ"ל הביטוח הלאומי אצלי במשרד כדי להגיע לנוסחה שלא תיאלץ אותנו לקצץ את 165 התקנים האלה, שעשינו את זה בלית ברירה.
<אביגדור קפלן: הביטוח הלאומי היה מוכן להעלות את התמורה בכ-25%.
טלי פלוסקוב: אגב, מתי זה היה?
<אביגדור קפלן: לפני חודש בערך.
<אביגדור קפלן: נתקלנו עדיין בסירוב ובהוראה חד משמעית שמה-1 במאי יופסקו הבקרות האלה.
<אביגדור קפלן: אני מנצל את ההזדמנות כאן וחוזר ופונה למרכז השלטון המקומי – תחזרו לשולחן.
<אביגדור קפלן: הצעתי כאן שנמשיך את הבדיקה בדיונים משותפים כדי להגיע לאיזושהי נוסחה שתהיה מקובלת על כולם, על הביטוח הלאומי, על המשרד ועל מרכז השלטון המקומי.
<אביגדור קפלן: מאחר והעסק הזה הופסק ולא הותנע הלאה, אני חושב שצריך לחזור עם אותן בקרות סיעוד.
<אביגדור קפלן: אי אפשר לשלם את הכסף מהביטוח הלאומי ללא הבקרות הללו.
<אביגדור קפלן: התקנים הללו לא יקוצצו.
<אביגדור קפלן: אני, המשרד והשר מכירים בעובדה שאין מספיק תקנים היום לטיפול באזרחים ותיקים.
<אביגדור קפלן: זה מוסכם על כולנו וצריך אכן להשיג כסף נוסף כדי לקבל עוד תקנים.
<אביגדור קפלן: יש סדר עדיפויות של משרד האוצר בכל הקצאות התקציב ואנחנו באים אתם בדברים.
<אביגדור קפלן: אנחנו מנסים לשכנע אותם להקצות עוד כסף כדי לממן את חלקנו בתקנים הנוספים שיוקצו ועבורם יקבלו את המצ'ינג.
<אביגדור קפלן: אני לא רואה שום היגיון למה לוותר על 165 תקנים שאין כנגדם מצ'ינג בכלל?
<אביגדור קפלן: אני יודע שבין הרשויות המקומיות יש דעות שונות ואין דעה אחידה.
<אביגדור קפלן: יש רשויות שמוכנות לא לוותר על הדברים.
<אביגדור קפלן: צריך לעשות את שתי הפעולות בפעולת מלקחיים.
<אביגדור קפלן: ראשית, להביא את התקנים האלה בחזרה ושהביטוח הלאומי ימשיך לשלם, וששתי הבקרות השנתיות האלה יתבצעו.
<אביגדור קפלן: ומאידך, אנחנו נמשיך לבוא בדברים עם האוצר להעביר עוד תקנים.
טלי פלוסקוב: עובדות סוציאליות יקרות, בנות יקרות, אני רוצה להזכיר לכן שאתן נמצאות בכנסת ישראל.
טלי פלוסקוב: מי שרוצה לדבר ירים יד ואם תהיה אופציה, אני אתן.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשאול את השלטון המקומי, אולי את צפרא.
טלי פלוסקוב: מה שאמר לנו המנכ"ל הוא שאתם החלטתם להשתמש בכסף שהוקצה למטרה מסוימת, למטרות אחרות שהן לא פחות חשובות.
<קריאה: לכתחילה לא הספיקו התקנים למטלות של חוק הסיעוד.
<קריאה: המפתח לא הגיוני.
טלי פלוסקוב: רבותי, רבותי, אני מסתכלת על השעון.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו לא נסיים את הדיון, לא עשינו שום דבר.
טלי פלוסקוב: חלק מהמטרות ששמו לעצמם בביטוח לאומי, כשתקצבו 164 משרות, זה הבקרות שאתם מדברים עליהם.
טלי פלוסקוב: אתם החלטתם, ואני עדיין לא אומרת אם זה טוב או רע, את הכסף הזה ואת המשרות האלה לקחת למטרות אחרות ולהפסיק לעשות בקרות.
טלי פלוסקוב: לא אמרתי שאתם מפסיקים לעבוד.
<קריאה: אתה לא יכול ללכת לאנשים - - -
טלי פלוסקוב: רגע, גברת, את לא מפריעה לי.
טלי פלוסקוב: אני לא אמרתי שאתם הפסקתם לעבוד.
טלי פלוסקוב: אמרתי שהמשכתם לעשות את העבודה שצריך לעשות, אבל לא את מה שביקשו מכם בכסף הזה.
טלי פלוסקוב: אלה שני דברים שונים לגמרי.
<אסא בן יוסף: שמי אסא ואני מנהלת את תחום הרווחה בשלטון המקומי, עובדת סוציאלית גאה בהכשרתי.
<אסא בן יוסף: אני מבקשת להדגיש שזה נכון, אבל צריך לשים לב לדקויות.
<אסא בן יוסף: התקנים שניתנו לנו עד שנת 2009 היו כאלה שלא חייבו אותנו לעשות את הבקרה בדרך שהמוסד לביטוח לאומי מממן.
<אסא בן יוסף: הבקרות שנעשו עד שנת 2009 היו כאלה שכאשר נכנסנו לבית ראינו תמונה כוללת של עבודה סוציאלית, על כל מה שמשתמע מזה.
<אסא בן יוסף: משנת 2009 ביטוח לאומי ביקש מאתנו לעשות בקרות – אני מדברת עכשיו נורא בקצרה – ברמת צ'ק ליסט.
<אסא בן יוסף: רשימה.
<אסא בן יוסף: אנחנו לא יכולים, זה לא נכון.
<אסא בן יוסף: אנחנו נכנסים לבתים, אנחנו רואים ואנחנו לא יכולים להתעלם.
<אסא בן יוסף: זאת לא השפה שלנו, זה לא המקצוע שלנו, זאת לא התשתית ואלה לא הערכים של המקצוע שלנו.
<אסא בן יוסף: מכיוון שכך, לא יכולנו למלא את מלוא שני הביקורים על מנת לממן את מלוא התקנים.
<אסא בן יוסף: שש שנים אנחנו יושבים בדיונים הלוך וחזור והלוך וחזור ומבקשים לתקנן ולכמת את הביקורים האלה בצורה מותאמת לצרכים, למה שקורה בשטח.
טלי פלוסקוב: האם ביקור מסוג זה צריך לבצע עובד סוציאלי?
<אסא בן יוסף: בין היתר גם לבדוק האם את כל הביקורים צריכים לעשות עובדים סוציאליים, איזה ביקורים לא ואיך.
<אסא בן יוסף: הטכנולוגיה התפתחה, הזקנים היום אפילו מחוברים למחשבים ולטלפונים.
טלי פלוסקוב: זה רק מחזק את העובדה שאתם צריכים לשבת ביחד.
<אסא בן יוסף: אבל אנחנו ישבנו.
<אסא בן יוסף: שש שנים.
<אסא בן יוסף: ובעצם מה שקורה הוא שאנחנו היום מבצעים עבודה עבור ביטוח לאומי ולא מקבלים על זה מימון, כשבעצם אנחנו מטפלים בכלל הבעיות של הזקנה, ללא קשר לבקרה.
טלי פלוסקוב: שש שנים?
טלי פלוסקוב: לא רציתם לאכזב את הקשישים, אני מבינה.
<שלמה דולברג: זה באחריות המשרד בכלל.
<אסא בן יוסף: בוודאי.
טלי פלוסקוב: שש שנים נתתם מעצמכם כדי לא לפגוע באזרחים הוותיקים.
<אסא בן יוסף: זה מכעיס מקצועית ואני יכולה להראות את כל התכתובת.
<אסא בן יוסף: בעוונותיי אני מלווה את זה משנת 2009.
<אסא בן יוסף: בוז'י הקים את הוועדה הראשונה בנושא הזה.
<אסא בן יוסף: השר בוז'י.
<אסא בן יוסף: בעצם השלטון המקומי מממן למעלה מ-50% מהתקנים האלה כדי להגיע לפתרון.
<אסא בן יוסף: התקנים האלה קיימים ואנחנו מקבלים רק 50% מהמימון.
<אסא בן יוסף: אני מגזימה, לדעתי אנחנו מקבלים פחות מ-50% ובעצם את כל שאר התקנים אנחנו מממנים.
<אסא בן יוסף: המשבר שקרה הוא כי הגענו למצב שאנחנו לא יכולים להמשיך גם לעשות את עבודת הביטוח הלאומי, גם לספוג גירעון וגם לא לעשות עבודה שעובד סוציאלי אמור לעשות.
<שלמה דולברג: זה צריך להיות במימון המשרד בכלל, לא ביטוח לאומי.
<צפרא דוויק: למה אין תקינה?
<צפרא דוויק: אני רוצה לשאול שאלה.
<צפרא דוויק: קודם ציינו חברי הכנסת וציין שלמה דולברג שכמו שהחינוך מממן את התקנים והבריאות מממן את התקנים וכולי, למה בעבודה סוציאלית לא יקבעו תקינה בתחום הזקנה או בכל תחום?
<צפרא דוויק: הרי אנחנו מכירים את המספרים.
<צפרא דוויק: יגידו שעל כל 150 קשישים – עובד סוציאלי.
<צפרא דוויק: עלה מעל 150?
<צפרא דוויק: עוד עובד סוציאלי.
<צפרא דוויק: כמו שעושים בחינוך.
<צפרא דוויק: איך קרה כדבר הזה שממשלת ישראל יודעת את המספרים, יודעת כמה נזקקים יש אבל בזקנה זה הרי ברור, אלה מספרים מוחלטים.
<צפרא דוויק: אלה לא מספרים שאנחנו בודקים זכאות.
<אסא בן יוסף: כי נוח לכולם שזה ככה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נצטרך לעשות פה כיתות וכמה ילדים בכיתה פר כל מורה.
טלי פלוסקוב: אותו דבר.
מיכל בירן: ושזה יפסיק להיות הורדות ידיים.
מיכל בירן: בסוף יש פה מדינה ושהמדינה תחליט מה היחס שהיא רוצה ואת זה תשלם.
<אסא בן יוסף: למה משרד האוצר לא כאן?
<אסא בן יוסף: משרד האוצר הוזמן לדיון?
<אסא בן יוסף: אני לא רואה כאן נציג משרד האוצר, אבל זה בידיים של משרד האוצר כל העניין הזה.
<אסא בן יוסף: אנחנו - - - מיליונים בין משרד הרווחה לבין משרד האוצר.
<אסא בן יוסף: מישהו צריך לתקצב את זה.
<קריאה: בכמה כסף מדובר?
<אסא בן יוסף: 20 מיליון שקל ל-165 ואנחנו מבקשים שיגדילו את זה בעוד 150, דהיינו 40 מיליון שקל.
מיכל בירן: בתקציבים שאנחנו רואים שעוברים בוועדת כספים זה כלום, זה פינאטס.
יואל חסון: קראנו לא מזמן שראש רשות המסים דיבר על גביית יתר, כלומר שיש גביית יתר.
יואל חסון: הוא דיבר על זה ברמה של מיליארדים בחודש, לא בתקופה.
טלי פלוסקוב: מיליארדים בחודש?
טלי פלוסקוב: בשנה.
יואל חסון: מיליארד וחצי.
יואל חסון: הוא דיבר על החודשיים האחרונים שהייתה גביית יתר של מיליארד וחצי שקלים גביית יתר.
יואל חסון: הוא אמר שזה לא קשור למובילאיי.
יואל חסון: זאת אומרת, הם מדברים פה בסך הכול על 40 מיליון שקלים שבאמת יכולים לשנות את המציאות.
יואל חסון: צריך לצאת בקריאה ברורה, גברתי היושבת-ראש.
<קריאה: רק שלא נתקבע על המספרים האלה.
יואל חסון: בואי נתקבע בזה.
יואל חסון: נתחיל בזה.
<קריאה: עוד 300 תקנים צריך במהלך חמש השנים הקרובות.
יואל חסון: בואו נתחיל בזה.
יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, 40 מיליון שקלים הם כסף שניתן להשיג אותו.
יואל חסון: גם אם הפשרה תהיה בסוף 35 מיליון שקלים.
יואל חסון: בואי נצא בקריאה ברורה שבאמת ייתנו דיווח מהרזרבות הקיימות בגביית המסים לאפשר את הכסף הזה.
<אביגדור קפלן: רק תבין שהשלטון המקומי מוותר על 37 מיליון שקלים של הביטוח המקומי.
אילן גילאון: אם אני הייתי השלטון המקומי הייתי בא לממשלה ומציע להם מצ'ינג של 50%, קחו את הבעיה אתם ותטפלו.
אילן גילאון: זה מה שהייתי עושה.
<קריאה: נכון, זה מה שהצענו.
טלי פלוסקוב: אתם הצעתם את זה?
<קריאה: שהביטוח הלאומי ייקח את זה, לא אנחנו.
<שלמה דולברג: אני מוטרד מזה שמנכ"ל המשרד, שאני מאוד מכבד אותו, נצמד עדיין לכספים של הביטוח הלאומי.
<שלמה דולברג: אנחנו חושבים שמשרד הרווחה צריך לממן את התקנים כמו מפתח של מורים ושל קב"טים ולא לחפש את הפתרון הקל.
טלי פלוסקוב: בנות, ביקשתי.
<אביגדור קפלן: שלמה, לא התנגדתי שמשרד העבודה והרווחה יביא עוד מקורות.
<אביגדור קפלן: אני חושב שצריך להביא עוד מקורות מעבר ל-165 תקנים.
<אביגדור קפלן: אני אומר לך, קח את 165 התקנים תמורת ה-37 מיליון שקלים ונטפל מול האוצר להביא תקנים נוספים.
<שלמה דולברג: אני לא יכול להיות עובד קבלן של הביטוח הלאומי.
טלי פלוסקוב: רבותי, תודה רבה.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שהדיון טעון ואני מבינה שלכל אחד שיושב פה יש מה להגיד, אבל.
טלי פלוסקוב: ה-אבל הזה הוא שאני מסתכלת על השעון והשעה שתיים.
טלי פלוסקוב: בטח שמעתם ששמעתם צלצול ומתחילות ישיבות סיעה.
טלי פלוסקוב: זה אומר שאנחנו חייבים לסיים את הישיבה.
טלי פלוסקוב: זאת לא ישיבה שאנחנו נועלים את הדיון בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: זה חד-משמעית וברור לכולם.
<קריאה: אנחנו נשמח לישיבת המשך.
טלי פלוסקוב: ישיבת המשך תהיה ויכול להיות שהיא תהיה גם אם זה יהיה בזמן הפגרה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נגיע לכאן.
<קריאה: ושיהיה נציג משרד האוצר.
טלי פלוסקוב: נציג האוצר היה פה והוא יצא מהאולם.
טלי פלוסקוב: הנה, הוא חזר.
טלי פלוסקוב: יוגב כאן.
טלי פלוסקוב: יוגב הוא האדם הנכון במקום הנכון.
טלי פלוסקוב: רבותי, אני קוראת גם למשרד העבודה והרווחה, גם לביטוח הלאומי, גם למשרד האוצר וגם למרכז השלטון המקומי – יש שולחן עם ארבע פינות, אתם מכירים אותו?
טלי פלוסקוב: לשבת סביב השולחן הזה ולמצוא לנו פתרונות לבעיה של 164 משרות.
טלי פלוסקוב: אני חוזרת ומחזקת מאוד את העובדים הסוציאליים.
טלי פלוסקוב: רבותי, יש לנו מחסור מאוד גדול בעובדים הסוציאליים.
<קריאה: והאוצר לא מאפשר לנו להוסיף תקן אחד.
יואל חסון: רגע, היא מסכמת והסיכום חשוב.
טלי פלוסקוב: בתחום הזקנה במיוחד.
יואל חסון: תתייחסי לפיטורים עכשיו.
יואל חסון: חייבים לעצור את הפיטורים.
<קריאה: כבר הוציאו הודעות פיטורים עכשיו.
יואל חסון: חייבים לקרוא לעצור את הפיטורים מיד.
טלי פלוסקוב: אני אשמע את האוצר.
טלי פלוסקוב: יוגב, רציתי כבר לסכם.
טלי פלוסקוב: רבותי, ברור לכולם שהעובדים האלה לא ילכו הביתה.
<קריאה: עובדת אחת בנתניה כבר הלכה הביתה.
<קריאה: הרשויות המקומיות מבקשות שימוע.
טלי פלוסקוב: שמעתי, שמעתי.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לבקש מכל ארבעת הצדדים תוך שבועיים להגיש לנו המלצות איך אתם רואים את הפתרון.
טלי פלוסקוב: שוב אני אומרת, גם פתרון לטווח ארוך ולא רק פתרון של 164 משרות.
טלי פלוסקוב: שנית, כמובן שאנחנו נקבע ישיבת המשך בנושא.
טלי פלוסקוב: כרגע אני לא יכולה להתחייב לגבי התאריך כי יש פה עומס לא נורמלי, אבל גם אנחנו ניכנס לתוך הפגרה, אנחנו נקיים דיון בנושא.
טלי פלוסקוב: שלישית, אני כן מבקשת מנציג האוצר – יוגב, אני אבקש ממך להתקרב לשולחן, למיקרופון.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע ולהבין איך אתם רואים את הפתרון.
טלי פלוסקוב: כרגע אנחנו מדברים על תוספת של 35 מיליון שקלים שיכולים לפתור לנו את הבעיה.
<יוגב גרדוס: קודם כל, אני מתנצל שיצאתי באמצע הדיון.
<יוגב גרדוס: חשוב לי להגיד גם לפרוטוקול שאומנם אני לא אקבל מחיאות כפיים, נכנסנו לסוגיה הזאת די באיחור כי בסוף יש פה שירות שהביטוח הלאומי קונה.
<יוגב גרדוס: הוויכוח פה לא היה על כסף, הוא היה על ביצוע עבודה בפועל.
<יוגב גרדוס: זה נראה לי מאוד סביר לקבל את התמורה בגין מה שאתה משלם.
<יוגב גרדוס: אבל אני מבין שיש פה סוגיה יותר מורכבת וגם את עניין קופות החולים שמבצעים חלק מביקורי הבקרה.
<קריאה: לא, זה לא קשור.
<יוגב גרדוס: בסדר, בסדר.
<יוגב גרדוס: יש פה שתי סוגיות, אחת היא סוגיית ביקורי הבקרה והשנייה היא סוגיית המחסור הכללי בעובדים סוציאליים בשלל הפעולות שהשר כץ מקדם ביתר שאת בשנים האחרונות.
<יוגב גרדוס: משרד הרווחה קיבל תוספת של כ-1,000 תקנים במהלך שלושת התקציבים האחרונים.
טלי פלוסקוב: רבותי, זה לא עובד ככה.
טלי פלוסקוב: אני מבקשת לא להפריע.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את האוצר.
<יוגב גרדוס: אבל אנחנו בשיח מתמיד עם המשרד וככל שאנחנו יכולים, אנחנו עוזרים על אף שיש לנו סיכום תקציבי ואנחנו גם חורגים ממנו.
<יוגב גרדוס: אנחנו ממשיכים לשבת ולנסות לעזור.
<יוגב גרדוס: בסוגיה של ביקורי הבקרה, אנחנו ניכנס לסוגיה הזאת באופן מידי וכן נרים את הכפפה.
<יוגב גרדוס: נשב כולם ביחד וננסה לעזור.
<יוגב גרדוס: בסוגיה השנייה זה אנחנו מול משרד הרווחה ואנחנו ממשיכים לדון אתם.
<יוגב גרדוס: ככל שנוכל להביא בשורה בנושא הזה, נביא, אבל זאת כבר סוגיה אחרת.