GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד הרפז: לאור שיעורי הרייטינג שזוכים בו הערוצים הפרטיים וכן ההכנסות הרבות שיש להם משידורי הפרסומות, אני לא חושב כי הם צריכים להיות מופלים לטובה.
אורי שנער: השאלה אם צריך להמיר או להיטיב עם משדרים פרטיים, זו שאלה פילוסופית שאיני רוצה להיכנס אליה.
אורי שנער: העובדות הן כי הרוב הגדול של השידורים במדינת ישראל הם שידורים פרטיים.
אורי שנער: כאשר אנו הסכמנו לפריסה הספציפית הזו, אנו חשבנו על השידור הפרטי.
אורי שנער: אם רוצים באמצעות ההבחנה הזו להקל בדרישות, אנו לא מסכימים לכך.
אורי שנער: אם רוצים להחמיר עם השידור הציבורי, אין לנו התנגדות לכך.
אורי שנער: הבקשה שלנו היא לאשר את הנוסח כפי שהוא.
מרדכי משעני: אני מסכים עם דבריו של דודו הרפז שאמר כי בנושא של המכסות ניתן לדון לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
מרדכי משעני: לגבי הנושא של ההבחנה בין השידור הפרטי לשידור הציבורי, אני מבקש להשאיר את הנוסח כפי שהוא.
מרדכי משעני: גם בעניין הזה נוכל לקיים דיון מאוחר יותר לאחר שנעביר את ההצעה בקריאה ראשונה.
יאיר פרץ: לגבעי הנושא של הגופים הפרטיים, אני חלוק עליך.
יאיר פרץ: לגבי הרשות הממלכתית אנו כוועדה נחליט ונחייב את הרשות הממלכתית כיצד עליה לפעול.
יאיר פרץ: הערוצים הפרטיים משתפים איתנו פעולה, אך הם מבקשים מאיתנו הקלה על מנת לבצע את השינויים הללו בהדרגתיות, כי הרי הם זקוקים לזמן כדי גייס תקציבים לנושא הזה.
יאיר פרץ: בשל כך אני מציע כי אנו נתגמש בנושא הזה, כיוון שאחרי הכל המטרה של כל היושבים פה היום היא להביא את החוק הזה לאוויר העולם.
יאיר פרץ: אני מאמין כי בסופו של דבר יהיה כדאי למשדרים הפרטיים, גם מבחינה כלכלית, לחשוב על הכיוון הזה.
יאיר פרץ: אני מוכן בנקודה הזו להסכים להפחתה שהם דורשים.
ג’ודי וסרמן: ניתן לקבוע הוראה כללית לגבי סעיף 3 וסעיף 4, ואולי גם לגבי סעיפים אחרים, כי אותם משדרים הפרטיים יהיו חייבים לתת אחוז מסוים מסך השיעור הכללי הקבועים החוק.
ג’ודי וסרמן: אחיה קמארה: אני רוצה לציין כי לא מדובר כאן על הכבלים ועל הלווין רק, אלא גם על ערוץ 2.
ג’ודי וסרמן: כמעט כל השידורים של ערוץ 2 משודרים על ידי משדרים פרטיים.
ג’ודי וסרמן: השאלה היא על איזו הפחתה אנו מדברים, האם מדובר על הפחתה עד כדי ביטול, או על הפחתה קטנה יחסית.
אחיה קמארה: אין שום הצדקה לכך שרשת, קשת וטלעד, המפיקים הפופולריים ביותר במדינת ישראל יהיו פטורים באופן יחסי מהחובה החלה על שאר המשדרים.
ג’ודי וסרמן: אנו לא פוטרים אותם, אלא קובעים עבורם רף נמוך יותר.
יאיר פרץ: המטרה היא ללכת מעט לקראת המשדרים הפרטיים, כי הרי המטרה היא להביא חוק שתהייה לו הסכמה וקונצנזוס.
דוד הרפז: האם הרף הנמוך לגביהם יכול להתבסס על זה שהפריסה שלהם תהיה יותר נמוכה?
דוד הרפז: אני לא מעוניין שהרף ירד עבורם, כיוון שאלה המשדרים הכי פופולריים.
ג’ודי וסרמן: אם אנו מסתכלים על סעיף 3(א)(5), בינואר 2007 מדובר על 100% שידורים עם כתוביות בתוכניות מוקלטות.
ג’ודי וסרמן: הצעת החוק הולכת כאן על מקסימום.
ג’ודי וסרמן: הכוונה היא שבסוף הדרך המשדרים הפרטיים לא יצטרכו לתת 100%, אלא שיעור מעט נמוך יותר מכך.
דוד הרפז: הכוונה שלנו היא שבסופו של דבר הם כן יצטרכו לתת 100% תרגום של התוכניות, אך בטווח זמן ארוך יותר, נניח ב2009-.
מרדכי משעני: אני הבנתי את הערה הזו.
מרדכי משעני: יכול להיות כי עלינו לעשות שילוב בין הרצונות של שני הצדדים.
מרדכי משעני: בתקופה הראשונה אנו נבקש מהערוצים הפרטיים אחוז יותר נמוך, אך מאוחר יותר אנו נשווה אותם לערוצים הציבוריים.
מרדכי משעני: קצב ההתקדמות שלהם יהיה יותר איטי.
חיימון גולדברג: אם ההצעה שאתה העלת תהיה מקובלת על כולם, אז אנחנו לא נתנגד שהאחוזים יהיו כל כך גבוהים, כיוון שלטענתנו, האחוזים האלה גבוהים מדי ליישום על ידי גופים מסחריים.
חיימון גולדברג: אנו מקבלים את ההצעה במידה והיא תכלול את כל ההדרגתיות.
חיימון גולדברג: אם זה לא יתקבל, נתנגד לאחוזים שרשומים כאן.
יאיר פרץ: אני חושב כי ההצעה שחה"כ משעני הציע, היא ההצעה הטובה ביותר.
חיימון גולדברג: הפשרה של חה"כ משעני אומרת כי בתום התקופה, גם אנחנו נאלץ להגיע ל100%-.
מרדכי משעני: בכפוף לכך שלאחר הקריאה הראשונה אנו נדון בכלל האחוזים.
צח גרניט: ישנו קרטיון שלא נלקח בחשבון, ולדעתנו ראוי כי הוא יילקח בחשבון.
צח גרניט: לגופים מסחריים לא רק הזמן קובע, אלא גם הכסף.
צח גרניט: מאחר ומדובר פה בעלויות מאוד גבוהות, במיוחד כאשר מדובר בשידור חי, צריך למצוא את הדרך לקבוע גם מכסות כספיות.
צח גרניט: הדבר הזה נהוג בארצות הברית.
יאיר פרץ: על מנת שנגיע להסכמה, אנו נעשה הפרדה בין המשדרים הפרטיים למשדרים הציבוריים.
יאיר פרץ: המשדרים הציבוריים יהיו חייבים בתרגום של 100%, ואילו למשדרים הפרטיים אנו נאפשר לתרגם רק 80% מהמשדרים, כאשר בעתיד נוכל לדון כיצד ניתן להגדיל זאת ל100%-.
מרדכי משעני: אני והיו"ר הסכמנו לכך שבשלב הזה אנו מדברים על הערוץ המסחרי, הערוץ הציבורי, והערוץ הפרטי שיחויבו ב80%- תרגום.
מרדכי משעני: לקראת הקריאה השנייה והשלישית, כאשר אנו נתייחס לסך כל האחוזים, אם נחליט להוריד את האחוזים בהם יחויבו הערוצים הציבוריים מ-100% ל-90% בהתאמה, גם האחוזים המחייבים את הערוצים הפרטיים ילכו לכיוון ה-90%.
צח גרניט: לדעתנו, השימוש בגירסה של שעות ולא בגירסה כספית גורמת נזק כלכלי לגופי השידור, ויכולה לגרום להתמוטטות של גופים, כיוון שמדובר פה בהוצאות של מאות אלפי דולרים.
יניר פלג: אני לא מבין את ההבחנה הזו בין ערוץ פרטי לערוץ ציבורי.
יניר פלג: ניתן לחשוב כי לרשות השידור אין אילוצים ואין קשיים תקציביים.
מרדכי משעני: לרשות השידור הציבור משלם אגרה.
יניר פלג: זה נכון, אך לרשות השידור יש עוד דברים רבים אליהם היא מחויבת.
יניר פלג: גם היום לא פשוט לרשות השידור לעמוד במכסות הקיימות.
יניר פלג: אני לא חושב כי צריך להקל על המשדרים הפרטיים בגלל שהם משדרים מסחריים.
יניר פלג: בשום מקום בעולם רשות ציבורית לא מחויבת בתרגום של 100%.
דוד הרפז: בשום מקום בעולם לא מקובל שרשות ממלכתית עוברת על החוק במשך שבע שנים, עד כי צריך לערב את בג"צ כדי לאלץ אותה לקיים את התרגומים של 25% מן המשדרים בהם היא מחויבת על פי חוק.
יניר פלג: באנגליה המכסות כלל לא חלות על B.B.C, הרשת הזו לקחה זאת על עצמה בהתנדבות.
יאיר פרץ: רשות השידור זו רשות המתוקצבת על ידי מדינת ישראל, וכפי שחובה על מדינת ישראל לתת את שאר השירותים לאזרחיה, כך היא גם חייבת לתת את השירות הזה.
יאיר פרץ: מנכ"ל רשות השידור יודע להיאבק ולהילחם על מנת לקבל את התקציב המיועד עבור כל הדברים להם מחויבת הרשות לתת.
שמואל חיימוביץ: אנו חיים בעידן חדש שבו זכויות לאנשים עם מוגבלות צריכות להיות מובנות לא במסגרת של חסד, אלא במסגרת של זכות.
שמואל חיימוביץ: כאשר יש תקציב ציבורי כלשהו, הוא חייב להיות מוקדש לכלל הציבור הכולל את האנשים עם מוגבלות.
שמואל חיימוביץ: בשל כך יש היגיון בהטלת חובות נוספות על גוף שהוא ציבורי.
דורון אבני: אני גם רשות ציבורית ואנו נמצאים באותה סירה ביחד עם רשות השידור.
דורון אבני: אנו בעד הדיפרנציאציה ובעד העובדה שאנו ניקח על עצמנו יותר מגופים פרטיים.
אחיה קמארה: כמה מהשידורים של ערוץ 2 הם שידורים ציבוריים?
דורון אבני: התקציב שלנו הוא יחסי לתקציב של רשות השידור.
דורון אבני: אנו מדברים על תקציב של עשרות מיליונים ולא על תקציב של מאות מיליונים.
דורון אבני: אנו משדרים עד שני אחוזים בערוץ 2, ועד שני אחוזים בערוץ 10.
דורון אבני: במסגרת האחוזים הללו ובתקציב הפרופורציונלי העומד לרשותנו, אנו מוכנים לתת מענה יותר נאות לאוכלוסיית החירשים.
אחיה קמארה: האם השידור הציבורי הוא רק 2% מכלל השידורים של ערוץ 2?
דורון אבני: לגבי סעיף 4, אני רוצה לומר כי הרשות השנייה לאורך כל הליכי החקיקה שבה ומציינת כי הנושא של ייתכנות טכנולוגית וכלכלית של הוספת כתוביות בשידור חי, לא נבחן.
דורון אבני: אנו מדברים על קבלת החלטה בתנאי אי ודאות מקסימליים.
דורון אבני: אני לא ראיתי שום עבודה של אף גוף המדברת על מהם המכשירים איתם ניתן לבצע את הפעולה הזו.
דורון אבני: בשל כך אני חושב כי לפני שאנו מטילים חובות כלשהן, רצוי כי בפני הוועדה הזו תוצג תשתית נתונים ראויה מבחינת הייתכנות הכלכלית ומבחינת הייתכנות הטכנולוגית.
דורון אבני: לגבי אותן כתוביות בשידור חי, אנו חושבים כי נקודת הזמן שבה אנו צריכים להתחיל ביישומו של הנושא הזה, צריכה להיות כאשר יערך המעבר לשידורים דיגיטליים.
דורון אבני: ההתייחסות בחוק צריכה להיות לנקודת הזמן בה יעברו לשידורים דיגיטליים, ולא לתאריך זה או אחר.
ג’ודי וסרמן: אני מתחילה לקרוא את ההערות הפרטניות לסעיף 3.
ג’ודי וסרמן: הבחנה בין תוכניות חדשות לתוכניות ישנות-(א)
ג’ודי וסרמן: לעניין פריסה הדרגתית יותר של החלת החובות שבסעיף 3.
ג’ודי וסרמן: (ב) לעניין הפחתת שיעורי המכסות בשעות הרגילות ובשעות השיא.
דן אורנשטיין: הכוונה היא להבחנה בין תוכניות מוקלטות שיוכנו מיום כניסתו של החוק, לבין אלה שהוכנו בעבר.
ג’ודי וסרמן: הבקשה היא שתהיה פריסה ארוכה יותר לגבי תוכניות ישנות.
ג’ודי וסרמן: בסעיף 3(א) הפריסה מדברת על יום תחילתו של החוק עד שנת 2007, המעירים מבקשים פריסה ארוכה פי שניים, של שמונה שנים.
ג’ודי וסרמן: ההערה השנייה מדברת על הפחתת השיעורים הקבועים.
יאיר פרץ: אנו נדון בנושא הזה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
ג’ודי וסרמן: כרגע, שתי הערות הללו אינן מתקבלות.
ג’ודי וסרמן: אני עוברת להערות ספציפיות לסעיף 4.
ג’ודי וסרמן: כרגע מועד החלת החובה הראשונה הוא הראשון בינואר 2003.
ג’ודי וסרמן: ההערה הראשונה מדברת על דחיית מועד החלת החובה הראשונה בשל הצורך בהערכות לשיטה חדשה של ליווי בכתוביות בשידור חי.
ג’ודי וסרמן: ההערה השנייה מתייחסת לפריסת שנים ארוכה יותר, במקום 6 שנים, 8 שנים.
דורון אבני: בתאריך זה עדיין לא יהיו שידורים דיגיטליים.
ג’ודי וסרמן: אם כך מהי ההצעה שלכם?
דורון אבני: אנו מתכננים להתחיל לשדר בשיטה הדיגיטלית בתחילת שנת 2004.
דורון אבני: אני חושב כי בחוק צריך להתייחס לנקודת הזמן בה עוברים לשידורים דיגיטליים.
דורון אבני: זו איננה המצאה שלנו, גם באנגליה ישנה התייחסות למעבר לשידורים הדיגיטליים.
מרדכי משעני: מה יקרה אם לא תעברו לשידורים דיגיטליים בתאריך הזה?
דן אורנשטיין: יש כאן בלבול.
דן אורנשטיין: ישנם שני דברים אליהם אנו צריכים להיערך.
דן אורנשטיין: ההתמקדות היא לא על העניין של השידור הדיגיטלי, אלא כאשר מדובר על ליווי של כתוביות בשידור חי, צריך להיערך לשיטה חדשה של ההקלדה, או כל שיטה אחרת המקובלת בעולם.
דן אורנשטיין: זה דבר שעדיין בארץ איננו קיים, ועל כן הטענה היא כי להחיל את הדבר הזה שישה חודשים לאחר שהחוק נכנס לתוקף, כפי שמוצע היום, זה איננו סביר.
דן אורנשטיין: בפני הוועדה ישנן שתי אפשרויות.
דן אורנשטיין: האפשרות הראשונה היא לרשום זאת כנקודה שתידון לאחר הקריאה הראשונה, או לקבל איזושהי הצעה אחרת מהגופים המשדרים.
מרדכי משעני: כיון שאנו לא יודעים מתי נגיע לקריאה שנייה ושלישית, כאשר נגיע לכך נדבר על העניין של התחולה.
שמואל חיימוביץ: בכל מקרה צריך שיהיה פרק זמן להיערכות.
דורון אבני: כאשר יחייבו אותנו לתרגם תוכניות בשידור חי, לפני היכנסו של השידור הדיגיטלי, אנו נצטרך להפקיע חלק מהמסך לטובת הקלדה בשידור חי.
דורון אבני: המצב הזה אינו ריאלי ואינו נמצא בשום מקום בעולם.
דורון אבני: בשל כך אנו צריכים לראות את המעבר לשידורים דיגיטליים כנקודת העוגן.
חיימון גולדברג: אנו מציעים להתנות את נקודת התחילה במעבר לשידורים דיגיטליים, ובמידה ועד שנת 2004 לא יגיע השידור הדיגיטלי, יהיה חובה עלינו להגדיל את מכסת התוכניות המוקלטות עד אשר יכנס השידור הדיגיטלי.
ג’ודי וסרמן: ההערה השנייה לסעיף 4 מדברת על פריסה ארוכה יותר.
ג’ודי וסרמן: כרגע מדובר על פריסה שתימשך עד ינואר 2009.
ג’ודי וסרמן: ערוץ 10 מציע פריסה ארוכה יותר של שמונה שנים.
ג’ודי וסרמן: ההערה השלישית מדברת על כך שהמימון לגופים הפרטיים יהיה מימון ציבורי.
שמואל חיימוביץ: אנו מדברים מנוקדת מבט של שוויון.
שמואל חיימוביץ: כחלק מהשירות שנותנים לכלל הציבור צריך לקחת בחשבון גם את הציבור עם המוגבלות.
שמואל חיימוביץ: כמו שבמסעדה, בנק בית קולנוע, מצפים כי סידורי הנגישות יהיו על חשבונו של בעל המקום, גם במקרה הזה ההוצאות צריכות לחול על חשבון המשדרים.
מרדכי משעני: אי אפשר לדבר על הוצאות גדולות ולהפחיד אותנו על ידי נתונים שונים.
מרדכי משעני: אני מציע לגופים הפרטיים להביא בפנינו מסמך שיצביע על העלות הריאלית, אז אנו נבחן את המסמך ונוכל להתייחס להערות הנוגעות למימון.
מרדכי משעני: בשלב הזה אנו לא יכולים להתייחס להערות אלה.
יניר פלג: מוזר כי ההערה שאנו העברנו בכתב לעניין זה, לא נכנסה לדף הערות.
יניר פלג: אנחנו ציינו כי כאשר מטילים חובה נוספת על רשות ציבורית אשר מגדילה את עלות התפעול של הרשות במיליונים, צריך לתת את הדעת לשאלה מהיכן הכסף הזה יגיע.
ג’ודי וסרמן: ההנחה היא שהמדינה מתקצבת את החובות אשר מוטלות מכוחו של חוק.
יניר פלג: האם רשות השידור הוא הגוף הציבורי היחיד בעל אינטרס לתת שידורים לאנשים עם מוגבלות?
יאיר פרץ: כאשר כנסת ישראל מחוקקת חוק, חובה על המדינה לתקצב חוק זה.
יאיר פרץ: כאשר החוק יעבור וייכנס לספר התקציב, הוא יתוקצב.
צח גרניט: אנו מדברים על עלות תרגום של 300 דולר לשעה עבור תוכנית מוקלטת, כאשר עלות תרגום של שידור חי עדיין איננה ידועה, שאף אחד לא יודע להעריך מהי העלות כיוון שלאף אחד בארץ אין עדיין ניסיון עם הטכנולוגיה הזו.
צח גרניט: אם אנו מדברים על חמישים שעות תרגום בשבוע, אנו מגיעים לסכומים של מאות אלפי דולרים.
צח גרניט: יש היום גופים בתקשורת שזו תהיה מעמסה קשה עבורם.
צח גרניט: יש שתי אפשרויות.
צח גרניט: האפשרות האחת היא לקבוע סכום של מימון ציבורי ויש אפשרות להגיד לגוף ציבורי להקצות 2% מהרווח עבור העניין הזה.
צח גרניט: כך זה נעשה בארצות הברית.
צח גרניט: יש אפשרות נוספת, והיא לקחת חלק מכספי התמלוגים שמשולמים למימון התרגומים.
עמרי קאופמן: אני רוצה להזכיר כי אנו עוסקים בחוק, כאשר רק לפני כעשר שנים חוק אחר באותו נושא נחקק.
עמרי קאופמן: אנו מעמיסים נטל כבד מאוד על הסקטור הפרטי, שבו חלק מאלה המחזיקים בזיכיונות עשו את הערכות הכלכליות שלהם על סמך מצב נתון שלא כלל את אותו נטל שכולל החוק הזה.
עמרי קאופמן: בחוק הזה יש שינוי מצב שבעקבותיו יחויב שינוי של החוק.
עמרי קאופמן: אני חושב כי לפני שתובא ההצעה לקריאה הראשונה, נכון יהיה שהוועדה תשים את ליבה לכך שאין שום הערכת מצב לגבי הנטל הכלכלי שהחוק הזה מטיל.
עמרי קאופמן: היו”ר יאיר פרץ: בגוף החוק יש סעיף המציין כי ישנה ועדת פטור המאפשרת פטור מנטל מסוים עקב קשיים כלכליים.
עמרי קאופמן: בכל זאת לפני שמעבירים זאת לוועדת פטור שלפניה יוצגו המסמכים, צריך לקחת בחשבון כי העוגן מבחינה טכנולוגית הוא המעבר לשידורים דיגיטליים.
עמרי קאופמן: ללא המעבר הזה אנו נדרשים לבצע הערכות שהנטל הכלכלי שלה, שאנחנו וכל בעלי הזיכיונות לא נוכל לעמוד בו.
ג’ודי וסרמן: עדיין לא קבענו כי התחולה תהיה לפני היכנסו של השידור הדיגיטלי.
צח גרניט: מדובר על הסוגייה הכלכלית שתהיה רלוונטית בכל השנים הבאות שיבואו.
עמרי קאופמן: כאשר אנו מבקשים להתייחס להערות, לנתונים ולפריסה הטכנית, זה לא נכון להעביר את ההכרעות המהותיות האלה הלאה.
עמרי קאופמן: ההגדרות והמספרים הם הנגזרת של המהות.
יאיר פרץ: האם יש בידך מסמך אשר מחזק את דבריך?
עמרי קאופמן: אנו נוכל להעביר את המסמך הזה.
נעמי לייטנר: אני חושבת כי זורקים לחלל את הנושא של הנטל הכלכלי.
נעמי לייטנר: אני חושבת כי ישנה הגזמה גדולה.
נעמי לייטנר: אנו יודעים כי הקלדניות הללו מרוויחות בין 50 שקלים ל70- שקלים לשעה.
נעמי לייטנר: לא מדובר כלל על הסכומים שנאמרו כאן.
אורי שנער: לא התעלמנו מכך שעשויים להיות קשיים כלכליים.
אורי שנער: החוק הזה הוא צופה פני העתיד והוא מתמודד עם העניין הזה.
אורי שנער: יש מנגנון בסעיף 9 אשר נועד להתמודד עם העניין הזה.
אורי שנער: אם תהיינה בעיות כספיות הן תועלנה בפני הגוף המפקח והעניין ייפתר.
אילן גילאון: אנו עושים טעות בדרך הדיון בה אנו הולכים.
אילן גילאון: חברות פרטיות וחברות מסחריות אינן בר שיח בנושא של חקיקה בכלל.
אילן גילאון: אנו צריכים לחוקק את החוק ולהביא את מקורות המימון מול גורם אחד בלבד, כאשר כל השאר יקרה מעצמו.
אילן גילאון: אני לא מניח כי חברה מסוימת תעשה משהו במחיר של הפסד.
אילן גילאון: ההגדרה עול כבד, היא עניין יחסי.
אילן גילאון: יש אנשים החושבים כי כל המדינה היא עול כבד מנשוא.
אילן גילאון: בשל כך הדיון אינו יכול להתמקד בפרטים הכספיים.
אילן גילאון: אנו לא עורכים משא ומתן עם חברות כבלים, או חברות חדשות.
אילן גילאון: אנו מתישים את עצמנו בדיון בכיוון הלא נכון.
דן אורנשטיין: אנו מקדמים חקיקה בכל הקשור לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות כפועל יוצא של זכות היסוד של אנשים עם מוגבלות לשוויון.
דן אורנשטיין: מן הצד השני העולם של היועצים המשפטים אשר היו מעורבים בחקיקה הזו, היה עולם של איזונים בין זכויות שונות.
דן אורנשטיין: הנוסח שגובש כאן משקף את זה.
דן אורנשטיין: לאחר הקריאה הראשונה תהיינה הזדמנויות נוספות להשמיע הערות נוספות, ובלבד שלא יהיו עניינים חדשים.
דן אורנשטיין: אני מודה לחברות השונות על שהעבירו לנו את הערותיהם, כיוון שזה איפשר לנו לעשות את האיזון הזה שבא לידי ביטוי בסעיף 9 באמצעות שני מנגנונים.
דן אורנשטיין: המנגנון האחד יהיה של פטור פרטני לאור שיקולים של נטל כספי כבד, והמנגנון השני הוא מנגנון שניתן לקבוע בתקנות.
דן אורנשטיין: גם היום אנו דנים בהערות הנוגעים לפטורים מפורשים, כמו הרצון לפטור בחקיקה ראשית משדר חדש, או כמו הנושא של הרווח הגולמי.
דן אורנשטיין: ההצעה לפטור חברות בעל נטל מסוים אשר יכביד עליהן, עלתה בהקשרים שונים ולא רק בהצעת החוק הזו.
דן אורנשטיין: אז נאמר כי לקבוע תיקרה כזו זהו צעד מאוד שרירותי.
דן אורנשטיין: בשל כך אינני בטוח בהצעה הזו לגבי הרווח הגולמי למרות שזה קיים בארצות הברית.
דן אורנשטיין: אנו נדון בכך כאשר נגיע לדון בסעיף 9.
דינה עברי-עומר: אני רוצה להביא בפניכם את הצעתו של שר התקשורת.
דינה עברי-עומר: כדי לפתור את בעיית המימון שר התקשורת מציע להקים קרן מתשלום התמלוגים שהמשדרים המסחריים בשונה מהשידור הציבורי, מעבר למימון עצמי שלהם, יוכלו להסתייע בקרן הזו.
דינה עברי-עומר: אני יודעת כי שר האוצר מתנגד להצעה הזו, אך בכל זאת אני חושבת כי זו הצעה שכדאי שתילקח בחשבון.
ג’ודי וסרמן: אני מציעה כי לפני הקריאה השנייה והשלישית הממשלה תגבש עמדה בנוגע לנושא הזה.
ג’ודי וסרמן: אני עוברת לסעיף 5, כתוביות מהדורות חדשות (א) החל מיום תחילתו של חוק זה-(1)
ג’ודי וסרמן: משדר טלוויזיה ילווה בכתוביות מהדורת חדשות יומית אחת לפחות, בכל ערוץ טלוויזיה בו הוא משדר.
ג’ודי וסרמן: (2)אחת לשבוע ילווה משדר טלוויזיה בכתוביות את מהדורת החדשות המרכזית בכל ערוץ טלוויזיה בו הוא משדר.
ג’ודי וסרמן: (ב) בתקופה של שלוש שנים החל מיום 1 בינואר 2004 – (1)
ג’ודי וסרמן: משדר טלוויזיה ילווה בכתוביות בשיעורים המפורטים להלן, לפחות, מסך זמן שידורן של מהדורות חדשות המשודרות במשך השבוע בכל ערוץ טלוויזיה בו הוא משדר: (א1)בתקופה של שנה מיום 1 בינואר 2004 –25% (א2)
ג’ודי וסרמן: בתקופה של שנה מיום 1 בינואר 2005 –50% (א3)בתקופה של שנה מיום 1 בינואר 2006 –75% (2)
ג’ודי וסרמן: משדר טלוויזיה ילווה בכתוביות לפחות 50% מסך זמן שידורן של מהדורות החדשות המרכזיות בשבוע, בכל ערוץ טלוויזיה בו הוא משדר.
ג’ודי וסרמן: (ג)
ג’ודי וסרמן: אין בהוראת סעיף קטן (ב) (2) כדי לחייב ליווי תוכניות בכתוביות בהיקף העולה על המכסות הנקובות בסעיף קטן (ב)(1).
ג’ודי וסרמן: (ד)החל מיום 1 בינואר 2007, ילווה משדר טלוויזיה את כל המהדורות החדשות המשודרות על ידו בכל ערוץ טלוויזיה בו הוא משדר".
עמרי קאופמן: אני מעוניין להעיר הערה שאיננה מופיעה בקובץ הערות.
ג’ודי וסרמן: אנו ביקשנו מכל הגופים לשלוח אלינו הערות כדי שנוכל לגבשן.
ג’ודי וסרמן: מדוע אדוני לא ראה לנכון להעביר את הערותיו?
עמרי קאופמן: התכנון הוא ש90%- משידורי ערוץ החדשות יהיה בעברית להבדיל מערוצים אחרים ש80%- ממשדרם הם בעברית.
עמרי קאופמן: אנו נימצא במצב בו כל נטל התרגום יחול על כמעט כל שידורי ערוץ החדשות.
עמרי קאופמן: ברור לכל מי שקורא את הסעיף הזה, כי לא היתה התייחסות למקרה ספציפי של ערוץ חדשות בעברית.
ג’ודי וסרמן: מהי ההצעה הקונקרטית שלך?
עמרי קאופמן: ההצעה שלי היא ביחס לסעיף 5(2)(ה) שיהיה חריג שיאמר כי סעיף זה, בכל הנוגע להגדרת חדשות, לא יחול על ערוץ החדשות הייעודי.
ג’ודי וסרמן: אם כך מה כן יחול עם ערוץ החדשות?
עמרי קאופמן: אנו מבקשים לפעול לפי הקריטריונים הקיימים היום בהתאם לחוק משנת 1992.
עמרי קאופמן: אנו לא מדברים על הקלות מעבר למה שקיים היום.
יאיר פרץ: אני מבקש כי תגיש את הצעתך לוועדה, כאשר היא כתובה, ערוכה ומסודרת, ואנו נדון בכך מאוחר יותר.
עמרי קאופמן: בנושא של הערכות ושל התשתית הטכנולוגית, ישנם כמה פרמטרים אשר ידועים כבר עכשיו.
עמרי קאופמן: ידוע כי יהיה ערוץ חדשות של 24 שעות, ידוע כי 90% מנפח השידורים יהיה בעברית וידוע כי כל התרגום והנטל שהחוק הזה מבקש להטיל, יוטל על הערוץ הזה, כאשר כל התרגום יהיה לא למטרת הנגשה של השידורים באנגלית לכלל ציבור הצופים, אלא לקהל של כבדי השמיעה.
מרדכי משעני: הערוץ הזה עדיין לא נולד.
עמרי קאופמן: אנו מעונינים שהוא יולד ועל כן אנו מודאגים בנוגע לנטל הכספי.
דוד הרפז: כל זה יכול לידון בוועדת הפטור.
ג’ודי וסרמן: אם יקום ערוץ חדשות אשר יהיה שונה במהותו מיתר הערוצים, אנו נשמח לקבל הערה ספציפית, אך לא של אי החלת החוק באופן גורף.
ג’ודי וסרמן: אני עוברת לסעיף 6: "(א)משדר טלוויזיה ילווה בתרגום לשפת סימנים בשיעורים המפורטים להלן, לפחות, מסך זמן שידורן של כלל התוכניות המשודרות בשעות השיא, בכל ערוץ טלוויזיה בו הוא משדר: (1)
ג’ודי וסרמן: החל מיום תחילתו של חוק זה 2.5%- (2)החל מיום 1 בינואר 2005 –5%.
ג’ודי וסרמן: (ב)ועדת התאום תקבע הוראות אשר יבטיחו- (1)
ג’ודי וסרמן: החל מיום תחילתו של חוק זה-תרגום לשפת סימנים, מדי ערב, של מהדורת חדשות אחת לפחות המשודרת בערוץ טלוויזיה הנקלט על ידי רוב מכריע של הציבור בישראל.
ג’ודי וסרמן: (2)משדר טלוויזיה ילווה בתרגום לשפת סימנים לפחות 70% מסך זמן שידורן של כלל התוכניות לגיל הרך המשודרות על ידו בשעות צפיית השיא של ילדים בגיל הרך, בכל ערוץ טלוויזיה בו הוא משדר.
ג’ודי וסרמן: (ד)אין בהוראות סעיף קטן (ג)(2)
ג’ודי וסרמן: כדי לחייב ליווי תוכניות בכתוביות בהיקף העולה על המכסה הנקובה בסעיף קטן(ג)(1)".
ג’ודי וסרמן: יש הערה אשר נשלחה על ידי ערוץ 10 והרשות השנייה, בדבר האיזון הלקוי של יחסי עלות תועלת בין היקף אוכלוסייה הנדרשת לשירות של שפת סימנים, שזו אוכלוסייה קטנה מאוד, לבין השיקולים אשר עומדים מנגד, עלות התרגום לשפת הסמים והפגיעה בכלל הציבור.
ג’ודי וסרמן: האם יש לאחד מהארגונים נתון בדבר היקף האוכלוסייה הנדרשת לשפת הסימנים, ואינה יכולה להשתמש בכתוביות?
זבולון גורני: 1,500 ילדים זקוקים לשפת הסימנים.
ג’ודי וסרמן: כמה מבוגרים זקוקים לשפת הסימנים?
אהרון עיני: אני מייצג 10,000 חרשים בארץ.
אהרון עיני: ישנם מעבר לאנשים אלו אנשים אשר מתקשים בקריאה בעברית, כאשר הם סובלים מבעיות ראייה.
אהרון עיני: מדובר ב10,000- חרשים ובנוסף מדובר על הרבה מאוד עולים חדשים ששפת הסימנים יכולה מאוד לעזור להם.
אהרון עיני: אני בעצמי מעדיף לקרוא שפת סימנים למרות שאני יודע לקרוא, כיוון שאני צריך מאוד להתאמץ ללא שפת סימנים.
אהרון עיני: ישנם הרבה מאוד חרשים אשר משתמשים כל היום בעיניים ולא באוזניים, וזה מאוד מעייף.
שירלי אברמי: גם כדי לקרוא שפת סימנים וגם כדי לקרוא כתוביות משתמשים בעיניים.
צח גרניט: ניתן לדרוש כי הכתוביות יהיו מעט יותר גדולות.
זבולון גורני: הבעיה היא בעיה של תחביר.
זבולון גורני: האוכלוסייה הבוגרת של החירשים סובלת מבעית התחביר שמופיע בשפה הכתובה.
זבולון גורני: בעבר הטכנולוגיה לא היתה משוכללת, ועל כן היום חרשים אשר מסוגלים לקרוא עברית אינם מסוגלים להבין את הדברים במלואם, כיוון שהתחביר הוא קשה להם מאוד.
זבולון גורני: על אנשים אלו דיבר אהרון עיני.
יאיר פרץ: אני מבקש מאגודת החרשים להעביר לוועדה נתון מדויק על מספר החרשים אשר זקוקים לשת הסימנים.
נעמי לייטנר: אנו נעביר לוועדה את הנתון הזה.
חיימון גלדפמן: בדיון שהתקיים בנציבות אחיה קמארה דיבר על סדר גודל של 1,000 מבוגרים במדינת ישראל שאינם יודעים לקרוא.
דן אורנשטיין: מה שאתה עושה זה לא בסדר.
דן אורנשטיין: אם אתה רוצה נתונים על אוכלוסייה מסוימת אתה צריך לבקש אותם מהארגון שמייצג את אותה אוכלוסייה.
חיים שריר: גם 10,000 איש זו אוכלוסייה קטנה יחסית.
חיים שריר: אנו מטילים על כלל האוכלוסייה נטל לטובת אוכלוסייה קטנה.
ג’ודי וסרמן: השיקולים יהיו שוונים לגמרי אם מדובר באוכלוסייה של 1,000 אנשים או על אוכלוסייה של 10,000 איש.
אילן גילאון: הנושא של הכתוביות הוא ערך מסוים בתוך הערך הכללי של נגישות לאנשים עם מוגבלות.
אילן גילאון: אנו מוכנים להשקיע הרבה מאוד עבור אסתטיקה בטלוויזיה או במקומות אחרים מבלי להתחשב כלל כמה הדברים האלו עולים.
אילן גילאון: הבעיה שלנו היא שאנו לא חושבים על נושא הנגישות כערך.
אילן גילאון: ככל שאנו פתוחים יותר לנושא הנגישות, אנו מבינים כי ככל שנפעל בתחום הזה אנו עושים זאת על חשבון דברים אחרים שאנו לא מעונינים לעשותם.
אילן גילאון: השאלה המהותית היא האם אנו נשקיע כסף לטובת דיבוב לחרשים, או שיותר חשוב להשקיע בסיגרים של ראש הממשלה.
אילן גילאון: בשל כך העניין של מספר האנשים המרכיבים את הקבוצה הייחודית הזו איננו חשוב.
אילן גילאון: אם ממשלת ישראל מנסה להעביר מסר לחברות הפרטיות שהיא תעשה להם את העבודה כדי שהעול לא יפול עליהם, זו לא הדרך.
אילן גילאון: בסופו של דבר אנו צריכים לחשוב האם הערך הזה הוא חשוב.
אילן גילאון: בבית ספר צריכה להיות נגישות לנכים גם כאשר אין ילד אחד נכה בבית הספר.
אילן גילאון: לכל נושא הנגישות צריך לבוא מגישה אחרת, לא כפתרון לבעיה טכנית, אלא כערך.
ג’ודי וסרמן: אני מקריאה את סעיף 7: "תחולת מכסות- המכסות הקבועות בסעיפים 3 עד 6 יחולו על תוכניות בעברית לחוד ועל תוכניות בערבית לחוד".
ג’ודי וסרמן: סעיף 8, הודעת חירום: "(א)
ג’ודי וסרמן: רשות השידור תלווה בכותרות ובשפת סימנים, במקביל כל הודעת חירום.
ג’ודי וסרמן: לעניין סעיף קטן זה כותרות-כתוביות בעברית או ערבית, לפי העניין, הכוללות את עיקר המשמעות של תוכן הודעת החירום.
ג’ודי וסרמן: (ב)החל מיום 1 ביולי 2003 תלויה רשות השידור בכתוביות ובשפת סימנים, במקביל, כל הודעת חירום.
ג’ודי וסרמן: (ג) הודיע משדר טלוויזיה שאינו רשות השידור הודעת חירום, ילווה את ההודעה בכותרת המפנה צופים שהם בעלי לקות שמיעה להודעת חירום המשודרת ברשות השידור.
ג’ודי וסרמן: (ד)לעניין חוק זה, הודעת חירום-הודעת מתפרצת המשודרת בטלוויזיה במסגרת או שלא במסגרת מהדורת חדשות על אחד מאלה-אירוע אסון המוני, תאונה או פעילות חבלנית עוינת, מלחמה, מבצע צבאי, תאונה או אסון במהלך פעולה צבאית, תנאי מזג אויר קיצוניים, אירוע אחר בעל חשיבות מיוחדת לציבור שקבעה ועדת התאום.
דוד הרפז: אני מציע לשנות את הנוסח ולכתוב: "משדר הטלוויזיה ילווה", במקום "רשות השידור" תלווה.
ג’ודי וסרמן: לפי ההצעה שלך כולם יחויבו בכך.
ג’ודי וסרמן: אנו לא מעונינים לחייב את כולם.
זבולון גורני: האם ליווי כתוביות בסיקור של פיגוע נכלל בתוך הסעיפים כאן?
ג’ודי וסרמן: בוודאי.
ג’ודי וסרמן: אני רוצה לסכם את החלטת הוועדה בנוגע לנקודה זו.
ג’ודי וסרמן: ההערה של רשות השידור לחלק את החובה או את כלל המשאבים בין הרשתות השונות, נדחית.
ג’ודי וסרמן: ההערה השנייה לגבי משדר פרטי, שכאשר מעונין לתת הוא את השירות הזה, לא יצטרך להפנות את הצופים לרשות השידור, מתקבלת.
יניר פלג: הסעיף של הודעות חירום הוא הסעיף היקר ביותר ליישום, מכיוון שכדי ליישם אות נדרשת כוננות של 24 שעות ביממה.
יניר פלג: לא ניתן לדעת מתי תהיה הודעת חירום, ועל כן צריך להעסיק אדם שיהיה באולפן 24 שעות ויהיה מוכן להקליד בכל רגע הודעת חירום.
יניר פלג: בשל כך אנו הצענו את חלוקת הנטל, ולא כדי להתעסק בקטנות.
צח גרניט: הסעיף מדבר על חובת תרגום, כאשר משנת 2003 תחול חובה גם לתרגום של כתב סימנים.
צח גרניט: לגופים פרטיים אני חושב כי ניתן להסתפק בחובת התרגום.
צח גרניט: יש חוסר היגיון בכך שמשדר יגיד לצופיו שיפסיקו לצפות בו ויעברו לצפות במשדר אחר.
ג’ודי וסרמן: יש לו את האפשרות לתת את השירות בעצמו.
צח גרניט: אין בעיה למלא אחר חובת תרגום, אך ישנה בעיה למלא אחר חובת שפת הסימנים.
ג’ודי וסרמן: לסעיף 8 ישנה הערה נוספת לעניין מועד התחילה.
ג’ודי וסרמן: בעניין מועד התחילה אנו לא דנים כעת, אלא לפני הקריאה השנייה והשלישית.