GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עלי קלדרון: אבל כן כתוב שזה במקרה של מסירה לפי תקנת משנה (א)(3), זאת אומרת, מקרה שבו זה נשלח לדואר האלקטרוני הפרטי.
<מוריה ברבי: כן, אבל אני מדברת על סעיף קטן (3) ואתה מדבר על סעיף קטן (2).
<יעל סלנט: הפוך.
<יעל סלנט: את מדברת על סעיף קטן (2).
<יעל סלנט: ברגע שהתלוש נשלח לדואר האלקטרוני הפרטי, אומר משרד העבודה, אני דורש שיתוף פעולה מהעובד.
<יעל סלנט: העובד צריך להגיד לי באופן אקטיבי שהתלוש התקבל אצלו לדואר הפרטי משום שלמעסיק אין שליטה.
<יעל סלנט: כשהמסירה היא באמצעות אתר האינטרנט, אז המעסיק, לפי מה שהסבירו לי פה ממשרד העבודה, יכול לראות שהעובד נכנס לאתר האינטרנט וצפה בתלוש.
<עלי קלדרון: זה במסגרת ההגדרות של אתר אינטרנט מאובטח, שרשום שם - - -
מאיר כהן: יש לך עוד משהו, בבקשה?
מאיר כהן: אנחנו ממשיכים לקרוא.
מאיר כהן: אני רוצה לאשר את הסעיפים האלה שקראנו עד עכשיו.
<יעל סלנט: רגע, מה עם טופסי ההסכמה?
<יעל סלנט: לאיזו מסקנה הגענו?
מאיר כהן: תיכף נעבור עליהם.
<איה דביר: לא, שמירת הטופס.
<איה דביר: כל הישיבה אני מנסה לבדוק עם אנשים במשרד שלי שאחראים, מה שורש ההערה המקורי, ואני אסביר לכם את ההתלבטות שלנו.
<איה דביר: מלבד זה שאמרתי שהתמריצים הם חזקים וכדאי למעבידים לעשות את זה ולכן לא בטוח שזה חיוני, הלבט שלנו נגע לשאלת ההסמכה.
<איה דביר: בגלל שמדובר בתיעוד של מידע שמעמיס נטל רגולטורי על המעסיקים, הסברה היתה שצריך הסמכה מפורשת כדי לחייב מעסיק לשמור מידע.
<איה דביר: הדרישה לשמור מידע גוזלת משאבים וזה לא טריוויאלי שנטיל עליו את החובה הזאת בלי הסכמה מפורשת - - -
מאיר כהן: אנחנו מסתפקים בזה.
<מיכל וקסמן-חילי: אני לא בטוחה שקיבלנו תשובה לשאלה שלנו.
<מיכל וקסמן-חילי: סעיף 2(ג) מפנה לסעיף (א) על כל סעיפיו הקטנים.
<מיכל וקסמן-חילי: ההוראה המצטברת השלישית אומרת, לא קיבל מעסיק הודעה באמצעות מערכת הדואר האלקטרוני או בכתב מהעובד, זאת אומרת, זה יכול להיות או באמצעות דואר אלקטרוני או באמצעים שהם לא אלקטרוניים, בכתב.
<מיכל וקסמן-חילי: אבל בהחלט יכול להיות שהוא נכנס למערכת, שהוא נכנס לאתר, האתר תיעד את הגישה הזאת, ומספיק לי שאני מקבלת את אותו תיעוד.
<מיכל וקסמן-חילי: אני לא חייבת לקבל את זה באמצעות - - -
<עלי קלדרון: אני מסכים.
<עלי קלדרון: אני חושב שנוסח הסעיף אומר שאם לא קיבל המעסיק הודעה באמצעות מערכת הדואר או בכתב.
<מיכל וקסמן-חילי: אנחנו חושבים שצריך להיות כתוב שם גם באמצעות תיעוד הגישה לאתר.
<קריאה: אבל גישה זה לא אומר צפייה בתלוש.
<עלי קלדרון: אני חושב שזה רעיון לא רע.
מאיר כהן: אני מבקש שזה אל יעכב אותנו.
מאיר כהן: תרשמו לכם.
<יעל סלנט: אז אנחנו נוסיף את זה.
מאיר כהן: אנחנו נאשר, ומסמיכים אתכם לצאת החוצה ולשבת אחרי זה כמה דקות.
<יעל סלנט: אנחנו נוסיף ב-2(ג)(3) שגם חיווי מאתר האינטרנט הוא בסדר.
מאיר כהן: מאיה, אין לכם התנגדות, נכון?
מאיר כהן: אוקיי, רבותי, אני רוצה לאשר את מה שקראנו עד עכשיו, את ההגדרות, את דרכי המסירה המיוחדות, את גישה לתלושי השכר, ואת שמירה על פרטיות העובד.
מאיר כהן: אנחנו ממשיכים ועוברים לטופס הסכמה לקבל תלוש שכר באמצעים אלקטרוניים, חלק א' [למילוי על ידי העובד]
<יעל סלנט: חלק א' נוגע כפי שקראנו קודם לכלל העובדים.
<ורד וייץ: פה תהיה לנו בקשה להחזיר את האופציה הרביעית.
<ורד וייץ: אני לא הייתי ערה למשמעות שלה.
מאיר כהן: את מדברת על טופס ההסכמה?
<ורד וייץ: כן, כן.
<ורד וייץ: שיאשר שהוא לא רוצה את הדרך החלופית.
<ורד וייץ: אני חשבתי שהיות וזאת ברירת המחדל, אז לא צריך, אבל משהוסבר לי שמדובר בעצם באמצעי למנוע הפעלת לחץ וכן הלאה - - -
מאיר כהן: את מדברת על - - - אני רוצה שנגיע לזה.
מאיר כהן: אנחנו חייבים להקריא, בבקשה.
<יעל סלנט: אני מבינה שויוי מבקשת להכניס את האופציה הרביעית?
מאיר כהן: אני החתום מטה – להשאיר את זה, ויוי?
מאיר כהן: יש התנגדות למישהו?
מאיר כהן: אני רוצה להיות קצר.
<יעל סלנט: רק צריך להבהיר שזה לא תנאי למסירה בדרך של דפוס.
מאיר כהן: הראשונה.
<ורד וייץ: זה ברור?
מאיר כהן: ויוי, את מבקשת ש-(4) יישאר?
מאיר כהן: יש התנגדות?
<זהבית עמון: אני רק רוצה לוודא – ברירת המחדל עדיין נשארת התלוש המודפס?
<זהבית עמון: השאלה היא אם אני צריכה עכשיו להחתים 120,000 עובדים על הטופס הזה?
<זהבית עמון: כי זה מה שיוצר סעיף (4).
<ורד וייץ: אם את מציעה לעובד דרך אלטרנטיבית, הרי ממילא הוא צריך לחתום על זה.
<מיכל וקסמן-חילי: לא.
<מיכל וקסמן-חילי: יש הרבה מקומות עבודה שלא מבקשים לשלוח באמצעים אלקטרוניים.
<קריאה: אז הם לא יפעילו את הטופס הזה.
<ורד וייץ: רק אם את מציעה לו.
מאיר כהן: ויוי, הבנו את העמדה שלך.
<איה דביר: שתי נקודות.
<איה דביר: האחת, בגלל שהחשב הכללי מציע לעובדיו את האופציה הזאת, אז כן, התשובה היא שבמקום עבודה שבו מציעים את האופציה הזאת אכן אנחנו רוצים לוודא שהעובד קיבל וגם הובהר לו שהוא יכול לבחור להישאר - - -
מאיר כהן: ואם במקום עבודה לא מציעים?
<איה דביר: אם לא מציעים, אז מלכתחילה כל התקנות - - -
מאיר כהן: אז בסעיף (4), במקום שמציע אנחנו מחייבים את החתימה, ובמקום שלא מציע אנחנו לא מחייבים את המעביד.
מאיר כהן: זה מה שאתם אומרים?
<איה דביר: בדיוק, מהטעם שבאמת רצינו להבטיח שאם יש הצעה, העובד מבין שהוא יכול לבחור - - -
מאיר כהן: הבנו, הבנו.
מאיר כהן: ויוי, זה עונה לך לשאלה?
מאיר כהן: אני מבקש לנסח את זה אחר-כך, להוסיף את סעיף 4 עם הניסוח הזה.
מאיר כהן: תמשיכי, בבקשה.
<יעל סלנט: אנחנו רק מבהירים שברירת המחדל היא מסירה בדפוס גם אם אף אחד לא חתם על שום דבר.
<יעל סלנט: הכול אמצעי זהירות לכל מי שבחר לקבל באותה דרך שלישית.
<ורד וייץ: עכשיו אדוני עוד יותר מבין למה לא רצינו את הדרך הזו.
מאיר כהן: הערה אחת – מאיה, האם אתן יכולות עכשיו תוך כדי לנסח את סעיף (4)?
<מאיה טאוסיג: סעיף (4) מנוסח, הוא בעצם אומר - - -
מאיר כהן: והוא עונה על ההבחנה הזאת בין מעסיק שמאפשר ומעסיק שלא?
<מאיה טאוסיג: הוא מנוסח.
<מאיה טאוסיג: אין בעיה להחזיר את זה, אבל רק חשוב לי לחדד נקודה.
<מאיה טאוסיג: גם אם המעסיק מציע דרכים חלופיות, בהנחה שעובד לא יחתום על כלום - - -
מאיר כהן: מאיה, אם את אומרת שאין לך התנגדות וזה משביע את רצונם של נציגי ההסתדרות שבכל זאת מוצאים, אז אנחנו חושבים שאנחנו נקבל את זה.
מאיר כהן: אין לכם התנגדות, נכון?
מאיר כהן: אדוני, אין לך התנגדות?
מאיר כהן: מי מאשר את התוספת, בבקשה?
מאיר כהן: אני מאשר את התוספת.
מאיר כהן: אני מצטער שזה נראה מאוד בולשביקי, אבל כנראה שאת שאר חברי הכנסת זה פחות מעניין.
מאיר כהן: רבותי, תודה רבה.
אלי אלאלוף: היום ה-26 ליוני 2017, ב' בתמוז התשע"ז, והשעה 12:56, ואני מודיע מראש שזה לעשר דקות.
אלי אלאלוף: צו התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018).
אלי אלאלוף: הנושא של התמרוקים, אסדרת ענף התמרוקים, התשע"ז-2017.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות, יש לו בקשה.
<אייל שוורצברג: אנחנו מבקשים לדחות את כניסת החוק לתוקפו לפרק זמן שנעשה בהסכמה של שר הבריאות ושר האוצר - - -
אלי אלאלוף: לא רק בהסכמה ביניהם, אלא לפי החוק.
<אייל שוורצברג: לפי החוק.
<אייל שוורצברג: אנחנו גם מבקשים להדגיש שאנחנו כתבנו מכתב מפורט, וגם שלושת החודשים הנוספים שניתנו לנו כרגע, לעניות דעתנו לא יספיקו.
<אייל שוורצברג: מדובר פה ברפורמה שהיא משמעותית, שמשרד הבריאות עובד עליה מספר שנים רב, הביא את כל בעלי העניין לידי דיון.
<אייל שוורצברג: אנחנו מדברים פה על קליטה של כ-20 ומעבר לכך תקנים חדשים שייבצעו את הפיקוח.
<אייל שוורצברג: תקנים שצריך לאייש אותם.
<אייל שוורצברג: תקנים שאנשים שצריכים ללמוד את המקצוע שלהם, שזה לוקח פרק זמן של הכשרה.
<אייל שוורצברג: יש כאן עניין של מערכות מחשוב מתקדמות, שצריך גם ללמד את בעלי העניין הנוספים כיצד לעשות בהם שימוש.
<אייל שוורצברג: שלא לדבר שצריך את אותם אנשים שאנחנו מבקשים לקלוט.
<אייל שוורצברג: אנחנו צריכים למצוא להם מקום, וכרגע יש בעיה אמיתית, במיוחד באזור ירושלים.
<אייל שוורצברג: אנחנו מבקשים להעביר את מרכז הכובד של היחידה הזאת לאזור המרכז, שם נעשה מרבית הפיקוח.
<אייל שוורצברג: ואני חושב שגם לחברים בהתאחדות התעשיינים וגם בארגונים אחרים יש מה להגיד על הנושא הזה, שהם מבקשים פרק זמן נוסף.
<אייל שוורצברג: אני חושב שזה יהיה לטובת כולם.
אלי אלאלוף: רק בוא נבקש מהנציגים האחרים לדבר, בבקשה.
<יואב גזית: שמי יואב גזית.
<יואב גזית: אני יושב ראש ענף התמרוקים בהתאחדות התעשיינים.
<יואב גזית: לא נותר לנו אלא להצטרף לבקשת משרד הבריאות כדי - - -
אלי אלאלוף: לא אמרתי כדי שתבינו שידינו כבולות.
אלי אלאלוף: מפני שמראש, החוק מאפשר דחייה של שלושה חודשים.
<יואב גזית: אדוני, ברגולציה האירופית, נתנו שלוש וחצי שנים להתארגן לחקיקה הזאת.
<יואב גזית: 42 חודש.
<יואב גזית: עכשיו, אני רק אומר: התעשייה במצב שלה לא אפשרי, כי התקנות שהיו צריכות להיות מוגשות לא הוגשו, ואנחנו לא יודעים מה לעשות, כי אנחנו גם לא יודעים איך להתארגן כי אין תקנות.
אלי אלאלוף: אומרים לי שהתקנות נתקעו במשרד המשפטים.
<אייל שוורצברג: התקנות נמצאות.
<קריאה: יש בעיה עם חופש העיסוק.
אלי אלאלוף: אז אני רוצה להפריד בין אישור התקנות לבין ההיערכות אחר כך והיישום הזה.
אלי אלאלוף: אז אפשר לעשות את הדברים בשלבים אחרי כן, אבל שיהיה ברור: לפי החוק היום מותר לנו להאריך רק בשלושה חודשים.
אלי אלאלוף: זה מה שיש לי ביד.
אלי אלאלוף: תארו לכם שפרופסור אייל שוורצברג כבר עדכן אותי ושכנע אותי ואני מסכים איתו.
אלי אלאלוף: חוק זה חוק.
אלי אלאלוף: לפעמים הוא לא מספיק חכם, החוק שלנו, אבל הוא כזה.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על כך, אבל זו עובדה.
אלי אלאלוף: אני יודע שזו - - -.
אלי אלאלוף: זה לא מספיק, שלושה חודשים, אבל זה מה שיש לנו.
אלי אלאלוף: והוא עוד לא סיפר לכם את הצרות שלו עם נציבות שירות המדינה.
אלי אלאלוף: גם על זה יש לי מה לספר.
<יואב גזית: כן, אדוני, אבל התקנות הן התוויית הדרך לתעשייה איך להתנהג.
<יואב גזית: עכשיו, מאחר ואין תקנות - - -
<אייל שוורצברג: התקנות יותקנו - - -
<נילי חיון: צריך להגיד שכבר קיבלו עותק.
אלי אלאלוף: התקנות – אומרים לי שהן מוכנות.
אלי אלאלוף: היו במשרד המשפטים.
אלי אלאלוף: משרד המשפטים, בתוספת לבירוקרטיה שלנו, יש לו גם פסטיבל זמן שלו.
אלי אלאלוף: אז בואו נחכה קצת.
אלי אלאלוף: נראה את זה.
אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה להגיד דברים?
<נורית הראל: רק לעניין התקנות – שאם החוק ייכנס לתוקף ולא יהיה לנו זמן היערכות, אז לא נוכל לעמוד בחוק.
<נורית הראל: לכן, יכולה השפעתך לשחרר את התקנות האלה ממשרד המשפטים לא בדקה ה-90, שלא יאושרו בחופזה, אלא יאושרו אחרי דיון אמיתי.
<נילי חיון: אני אעדכן.
<נילי חיון: אני - - -
<נילי חיון: נילי חיון מהלשכה המשפטית, משרד הבריאות.
<נילי חיון: אני מעדכנת שאנחנו הפעלנו באופן ישיר לחץ על משרד המשפטים וביקשנו בקשה מיוחדת.
<נילי חיון: הדבר הגיע לידי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, אבי ליכט, ואכן זה הועבר כבר עכשיו לרפרנטית שעובדת על זה, ואני מקווה.
<נילי חיון: כבר יש לנו ישיבות עבודה איתה עוד השבוע, ואני מקווה שזה ייקח פחות זמן משחששנו, ושבמה
<נילי חיון: לך יולי אנחנו כבר נוכל להגיש את זה לכם.
<נילי חיון: אז אם אנחנו נצליח עוד לפני סיום הפגרה לדון בתקנות, זה יהיה נהדר.
<נילי חיון: ואנחנו גם מבקשים שבמידה וזה לא יצלח, שהוועדה תהיה מוכנה לארח אותנו גם במהלך הפגרה.
<יואב גזית: יש נקודה שאני חושב שהחוק לא נתן עליה את הדעת, וזה הוראות המעבר.
<יואב גזית: כי בחוק כתוב שאם יש רישיון בר תוקף, אז ממשיכים לעבוד על פיו.
אלי אלאלוף: אתה תקבל תשובה במקום.
<יואב גזית: יש כנראה אלפי בקשות לרישיונות על סמך השיטה הקודמת.
<יואב גזית: היינו לפחות רוצים שמה שכבר הוגש למשרד הבריאות לרישוי, שיטופל.
<יואב גזית: שלא יהיה מצב שמצד אחד - - -
אלי אלאלוף: מה שאני יכול להבטיח, באמת, אחרי שנאשר את הדחייה הזאת – אנחנו גם נהיה יותר בתמונה כדי לבדוק אפשרות שהיישום יהיה בהדרגה.
אלי אלאלוף: אנחנו נבדוק את כל הדברים האלה, יחד אתכם, ובאמת נעשה שלא נכביד עליכם ונגרום לכם לסבל ולהפסדים וכולי וכולי.
אלי אלאלוף: אז אנחנו נעשה את זה.
אלי אלאלוף: כן, אדוני, התחייבתי אליך.
<קריאה: התקנות האלה - - - התקנות שכרגע עוד לא קיבלנו אותן, שעליהן אנחנו צריכים, המפעלים, להתבסס – אנחנו לא צריכים להדגיש את הצורך הזה.
<קריאה: אנחנו נמצאים עכשיו בחודשי הקיץ ומיד יש לנו את החגים.
<קריאה: עוד לא קלטנו עובדים, עוד לא הכשרנו אותם.
<קריאה: אני לא אומר בשום פנים ואופן קשה לי להאמין שגם משרדי הממשלה וגם אנחנו, המפעלים, נוכל בחודשים הקרובים לעמוד בתקנים או בכלל בתקנות האלה.
<קריאה: כמו כן, הייתי מבקש ממשרד הבריאות לשתף אותנו בתקנות האלה, כי אנחנו הטייסים שמבינים את העסק הזה טוב-טוב ביום יום.
<קריאה: ולהנחית עלינו תקנות שיהיה לנו מאוד קשה להתמודד איתן או שיהיו בהן עלויות בלתי הגיוניות – זאת לא השיטה.
אלי אלאלוף: לי יש בקשה, המלצה: שתשבו ביניכם.
אלי אלאלוף: אני בעד שתשבו ביחד ותבדקו אפשרות.
אלי אלאלוף: אני מוכן ללכת עד לחקיקה נוספת כדי לקבוע את המועד המתאים ביותר ליישומה.
אלי אלאלוף: אז תשבו ביניכם ותעשו את זה.
<נילי חיון: הדבר דורש הסכמה של שר האוצר.
אלי אלאלוף: אז אני קצת קרוב אליו.
אלי אלאלוף: אני אשתמש בזה.
<נילי חיון: - - -
<אייל שוורצברג: אנחנו רק רוצים לעדכן שתוך חודש ימים אנחנו נפסיק לקבל בקשות חדשות כדי בעצם להיערך לכניסה של - - -
<נורית הראל: זה מצב בלתי אפשרי מבחינת התעשייה.
<נורית הראל: אם אתם מעוד חודש תפסיקו והתקנות ייכנסו לחוק עוד שלושה חודשים, מה נעשה חודשיים?
<נורית הראל: לא נוציא מוצרים חדשים לשוק?
<אייל שוורצברג: - - - אנחנו נאפשר את התקופה הזו.
<אייל שוורצברג: תוציאי אותם - - -
<רינת בכר: אז תוציאי אותם עכשיו.
<נורית הראל: אני לא יודעת הכול מראש.
<נורית הראל: בא לי לקוח חדש מחוץ לארץ, מבקש מוצר עם ריח או משהו - - - לא נעשה את זה?
<נילי חיון: לא, לא, לא.
<נילי חיון: זה לא נכון, מה שאת אומרת.
<אייל שוורצברג: אבל זמן הטיפול הוא זמן - - -.
<אייל שוורצברג: אחר כך אנחנו נסביר לך את זה.
אלי אלאלוף: את הבעיות הטכניות - - -
<נורית הראל: לא, זו לא בעיה טכנית.
<נורית הראל: זו בעיה של - - -
<אייל שוורצברג: הגברת נורית הראל, אנחנו נסביר על זה.
<אייל שוורצברג: אתם לא תיפגעו מזה.
אלי אלאלוף: אבל הצהרה שלו לא מחייבת אותנו.
שרן השכל: אני רק רוצה מילה קטנה.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, חברת הכנסת שרן השכל.
שרן השכל: הדבר הזה משתק הרבה מאוד מהתעשיינים ומהיבואנים.
שרן השכל: משום שעד שהתקנות לא יוצאות, גם משרד הבריאות לא רוצה לאשר להם מוצרים חדשים.
אלי אלאלוף: חבר'ה, כאילו התקנות האלה נקבעו אתמול - - -
<נילי חיון: לא, לא, זה לא נכון.
<אייל שוורצברג: זה לא מדויק, מה שאת אומרת.
טלי פלוסקוב: - - - הארכה, חד משמעית.
טלי פלוסקוב: - - - נוספת עם הארכת זמן.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אל תשכחו שבחוק נקבע - - -
שרן השכל: אבל זו הארכה לשלושה חודשים ואז עוד שלושה חודשים ועוד שלושה חודשים.
שרן השכל: שבינתיים יעבדו על פי התקנות הקודמות.
שרן השכל: ולשם נכוון את - - -
<חביב פאר: בכל העולם זה שלוש שנים.
<חביב פאר: שלוש שנים - - -
<רון טיומקין: אדוני היושב ראש, שמי רון טיומקין ואני מייצג את היבואנים המקבילים בתחום הבישום.
<רון טיומקין: חבורה שיושבת פה, מאחוריי.
<רון טיומקין: התקנות האלה, שנחשפנו אליהן לפני כחודש, לא מאפשרות לנו לעשות יבוא מקביל לחלוטין.
<נילי חיון: איך נחשפתם לפני כחודש?
<רון טיומקין: אנחנו נחשפנו לפני כחודש, סליחה.
<רון טיומקין: אנחנו תעשייה קטנה.
<רון טיומקין: אנחנו מהווים 10% מהשוק.
<רון טיומקין: נחשפנו בהפתעה מוחלטת לפני כחודש לתקנות דרקוניות שלא מאפשרות, ולא בסעיף אחד.
<רון טיומקין: בכל התקנות.
<רון טיומקין: היינו אצל מיטב משרדי עורכי הדין בישראל.
<רון טיומקין: אין סעיף אחד שיאפשר יבוא מקביל מהרגע שהתקנות ייכנסו לתוקף.
<אייל שוורצברג: אדון רון טיומקין, היום אנחנו מאפשרים יבוא מקביל.
<אייל שוורצברג: גם בתקנות החדשות אנחנו נאפשר יבוא מקביל.
<אייל שוורצברג: ולפי דעתי, לפני פרק זמן של כחצי שעה קבענו להידבר.
<רון טיומקין: אכן, כן.
<אייל שוורצברג: אז אני חושב שבוא נשאיר את זה - - -
<רון טיומקין: - - -
אלי אלאלוף: אני, ברשותכם, רוצה להעביר את ההחלטה שלנו.
אלי אלאלוף: אז תקראי, בבקשה.
<ענת מימון: "בתוקף סמכותי לפי סעיף 3(א) לחוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018) התשע"ז-2016 (להלן – החוק), בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מצווה לאמור: דחיית מועד תחילת פרק ב' לחוק – 1.
<ענת מימון: תחילתו של פרק ב' לחוק שעניינו אסדרת ענף התמרוקים תידחה בשלושה חודשים ותהיה ביום ט' בתשרי התשע"ח (29 בספטמבר 2017)".
אלי אלאלוף: מי בעד לאשר את הדחייה?
אלי אלאלוף: אני מתחייב לעשות בשלושת החודשים מספר ישיבות כדי לבדוק איך אפשר לאפשר לכם להתמודד עם הבעיות של - - -
אלי אלאלוף: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה, היום 4 ביולי 2017.
אלי אלאלוף: י' בתמוז התשע"ז.
אלי אלאלוף: עכשיו 08:31.
אלי אלאלוף: בוקר טוב לידידי היקר עבדאללה אבו מערוף, שהוא בין המציעים.
אלי אלאלוף: כל שאר המציעים מסיבותיהם, לא נמצאים.
אלי אלאלוף: לדעתי אין להם שום סיבה לא להיות פה, כי הם עמדו על כך שהדיון יתקיים, ודחוף.
אלי אלאלוף: האמת שרצינו לדחות את הדיון עד שהדוח יוגש באופן רשמי, מפורסם, למרות שממה שאני יודע, יש לי הרבה ביקורת על הדוח.
אלי אלאלוף: אם יש פה מישהו מהצוות של הדוח – המגיש עצמו לא נמצא פה, פרופ' סומך.
אלי אלאלוף: אני ממליץ לומר לו, שכדאי שיעיין בדוח העוני.
אלי אלאלוף: מדובר גם על טיפות חלב, וגם הצורך לטפל בגיל הרך בצורה משולבת ולא בצורה פרטנית, כל אחד כמועצה, גם אם הוא מועצה, הוא רחב בעיניו, כי התפתחות של ילד הוא לא רק במשקלו ודיווח של האם לאחות – מדהימה כמה שהיא תהיה.
אלי אלאלוף: התפתחות הילד קשורה להרבה מאוד מרכיבים, כולל התפתחות ההורים, ובהתמודדות עם גידול ילדים, במיוחד עם ילדים עם צרכים מיוחדים, שכדאי שכמה שיותר מהר נזהה את הבעיות ההתפתחותיות של אותם ילדים, ושמות של מחלות חלילה או דברים אחרים.
אלי אלאלוף: רק אתמול חלק מכם היו בדיון – העברנו בקריאה ראשונה את ההקמה של החוק של מועצה לאומית לגיל הרך, ואני מקווה שזה ילך בכיוון הנכון.
אלי אלאלוף: כפי שאתם יודעים, היום באופן ספונטני לא מתוכנן – ואני חלק מהאשמים האלה, שפיתחו מ-85' את המרכזים לגיל הרך.
אלי אלאלוף: הראשון שהיתה לי הזכות להקים את זה, בבאר שבע, שכונה ד', צמוד למתנ"ס, כדי שיהיה יותר משירות אחד לאותם ילדים.
אלי אלאלוף: אז היום יש כ-54, 55, לפי הדיווח האחרון, ואני בטוח שזה ממשיך – מפה צריך לציין במיוחד את הרשויות המקומיות, כי אף משרד מאז 85' ועד היום – 32 שנה – אף משרד לא רצה לאמץ את הנוסחה הזו, שמטפלת בצורה משולבת בילדים בגיל הרך.
אלי אלאלוף: שתיים, אנחנו חושבים שכל המערכות עד גיל 3, זה לא מערכות שהתפישה המקורית בתקופה של גולדה מאיר, היתה כדי לאפשר לאימהות לצאת לעבודה.
אלי אלאלוף: אנחנו חשבנו, ובוודאי אתם אנשי המקצוע, יודעים זאת טוב ממני, שהתפתחות הילד היא בכל תחומי החיים, וזה לא רק על-מנת לאפשר לאם לצאת לעבודה.
אלי אלאלוף: אולי זו גם הסיבה שבשלה הקימו בתי ספר, כדי שההורים ילכו לעבוד.
אלי אלאלוף: לכן זה אבסורד, ואני חוזר ואומר, ולא משנה אם אני בקואליציה או באופוזיציה, הדבר שאני הכי אוהב, זה לומר לכם שאין שום סיבה שמשרד העבודה יטפל במעונות יום והמסגרות המקבילות.
אלי אלאלוף: היום זו סיבה פוליטית, אתמול זו היתה סיבה טכנית.
אלי אלאלוף: האמת, אני חושב שזה צריך להיות במשרד החינוך, גם בהצעה שלנו אתמול זה במפורש מובא.
אלי אלאלוף: היות שחוץ מהחבר המתמיד עבדאללה אבו מערוף, שיושב פה, הדיון יכול להיגמר פה.
אלי אלאלוף: בבקשה, תמיד יש לך משהו טוב לומר לנו.
עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב, כבוד היושב-ראש, תודה לנוכחים.
עבדאללה אבו מערוף: נכון שהיתה אפשרות לדחות את הדיון עד קבלת ההמלצות של הוועדה, אבל זה יכול להיות גם חיובי וגם שלילי.
עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת, טוב שיהיה דיון, שלא נחכה להמלצות.
עבדאללה אבו מערוף: אחרי הפתיחה של כבוד היושב-ראש, בכלל אני חושב שאפשר להמליץ שאכן זה דבר הזוי לחלוטין, שיש מחשבה כזאת, הזויה לחלוטין, שמשרד הבריאות יבין מה אני מדבר, ואני מדבר את זה בכנות כרופא ועכשיו כמחוקק.
עבדאללה אבו מערוף: הפרטת טיפת חלב זה דבר אכזרי ביותר, לא נכון, לא מקצועי, ולא רק בגלל דוח העוני; כי בכלל לא מקצועי.
עבדאללה אבו מערוף: כתוב כאן במפורש – זה דבר ממש מזעזע – הוועדה הוקמה במאי 2016, להפעיל את טיפות החלב על-ידי עמותות, ולתת תמריצים למפעילי השירות על בסיס תוצאות כמותיות.
עבדאללה אבו מערוף: מה, זה סחר?
עבדאללה אבו מערוף: מה אתם מבינים מזה?
עבדאללה אבו מערוף: לא יודע אם יש כאן נציג משרד הבריאות – אני מקווה שאכן יש.
עבדאללה אבו מערוף: לכן אני פונה לכבודו, שאני מאוד מכבד ומאוד מעריך, והוא יודע את זה.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא מתחנף.
עבדאללה אבו מערוף: זו עובדה, שהוא עושה עבודה טובה מאוד, וכולנו מודעים לזה, וכולנו משתפים פעולה, אבל כאן אני חושב שהמשרד לא היה מאופס, שבכלל הסכים לרעיון הזה.
עבדאללה אבו מערוף: עדיף מאוחר מאשר בכלל לא.
עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרות לעצור.
עבדאללה אבו מערוף: אגב, מי שעלה בדעתו – יש קופות חולים, יש מערכת בריאות של קופות חולים, שיעזרו לנו בצד משרד הבריאות.
עבדאללה אבו מערוף: בואו נחשוב על קופות חולים, למשל.
עבדאללה אבו מערוף: לא רעיון שלי, אבל יש מחשבה כזאת.
אלי אלאלוף: יש אופציה כזאת.
עבדאללה אבו מערוף: נתחיל מזה, מהדבר הנכון שיכול להתאים – מקצועית, ומכל הבחינות.
עבדאללה אבו מערוף: יודעים – המשך טיפול בטיפות חלב.
עבדאללה אבו מערוף: יש שאולי יעבדו באותו מקום.
עבדאללה אבו מערוף: זה יותר מקצועי, יותר נכון ויותר טוב לתינוקות, לפעוטות, לילדים, וכך צריך.
עבדאללה אבו מערוף: אסתפק בדבריי אלה ואני מקווה שאכן נוכל לצאת עם המלצות בהתאם ובשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, כמובן.
עבדאללה אבו מערוף: אני מקווה שתהיה אוזן קשבת והיענות.
עבדאללה אבו מערוף: בכלל, זו דרך לא נכונה, להפריט את טיפות החלב.
עבדאללה אבו מערוף: יש לנו ניסיון עם נטל"י, עם ההפרטה של האחיות בבתי הספר – ניסיון מר מאוד, שם השירות.
עבדאללה אבו מערוף: שוב – מערכת הבריאות במדינה מתוקנת, במדינה ששואפת להיות במדינות ה-OECD, בלי שום קשר ל-OECD – מדינה כמו ישראל, שרמת הרפואה ומדינה שיש לה כיוון חברתי סוציאלי, אי-אפשר להיות ברפואה עניין של כסף.
עבדאללה אבו מערוף: המדינה, משרד הבריאות, הממשלה חייבים להשקיע ברפואה, ואנחנו מדברים על הרפואה בכלל.
עבדאללה אבו מערוף: כבר שנתיים וכמה חוקים עשינו על משבר הרפואה, ועוד לעשות משבר על משבר?
עבדאללה אבו מערוף: לכן אני פונה בכל האחריות למשרד הבריאות.
עבדאללה אבו מערוף: המלצות – בסדר, אבל לפעול בהתאם, ולא לפגוע בטיפות החלב, ויש אפשרות לשפר דווקא.
עבדאללה אבו מערוף: יותר טוב לייעל ולא לתת אותן לעמותות ולא להפריט.
עבדאללה אבו מערוף: יש זרוע מבצעת – בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: דברו עם הזרוע המבצעת של קופות חולים, ויש אפשרות כזו.
אלי אלאלוף: אני רק מזכיר שב-08:58 אני סוגר.
אלי אלאלוף: רחל פיש, בבקשה.
<רחל פיש: בוקר טוב, נעים מאוד.
<רחל פיש: אני רחל פיש, ואני מנהלת מחלקת בריאות הציבור במכבי שירותי בריאות.
<רחל פיש: הייתי שותפה לוועדה של פרופ' סומך, שבחנה היכן אמורות להיות טיפות החלב.
<רחל פיש: בעצם מה שידוע היום הוא שיש שבעה נותני שירותי יום במדינה – יש ארבע הקופות, שנותנות שירות במקומות שאין שירות של המדינה, ויש שתי עיריות ומשרד הבריאות.
<רחל פיש: מה שלאורך כל הדרך אני אמרתי, אבל יחד אתי אני חושבת שהיו שותפות גם הקופות האחרות – שנכון לתת את השירות בקופות בגלל רצף הטיפול של הילדים.
<רחל פיש: בעצם יש לנו ילדים בקופות, אנחנו רואים אותם רק בחולי ולא רואים אותם בבריאות.
<רחל פיש: כלומר במקומות שיש לנו טיפות חלב, אנחנו עובדים בצורה של רצף טיפול, של בריאות וחולי, ורופא הילדים שלהם המטפל הוא גם רופא הילדים שנותן מענה לאחיות טיפת חלב ולכל השירות של הבריאות, ואנחנו חושבים שנכון שהטיפול יינתן – מבחינתי, אני מדברת כרגע לגבי קופת חולים מכבי, ואני רוצה לומר שאם המדינה תחליט שהשירות יעבור לקופות – כמובן, עם שיפוי ובהתאם לכל הדרישות, אנחנו יודעים לתת מצוין את הדרישות בהתאם לשירות המדינה.
<רחל פיש: אנחנו עובדים לפי נהלים, לפי בקשות, לפי כל- - -
אלי אלאלוף: אבל גם אתם עובדים באמצעות מרכזים לגיל הרך.
אלי אלאלוף: מי שמקבל טופס, אתם מפנים למרכזים לגיל הרך.
<רחל פיש: אנחנו עובדים עם מרכזים לגיל הרך – למשל, בעיריות, כאשר אנחנו נותנים שירותי התפתחות הילד.
<רחל פיש: המטופלים מקבלים טופסי 17 למרכזים לגיל הרך.
<רחל פיש: ודאי, אנחנו משתמשים בשירותים האלה, אבל כרגע אנחנו מדברים על טיפות חלב- - -
אלי אלאלוף: אתם מרוצים בדרך כלל מהשירות שלהם, לא?
<רחל פיש: זה מטפלים שעובדים אתנו וגם בתוך השירות לגיל הרך, כלומר אנחנו בודקים את אותם מטפלים, אבל כרגע אנחנו לא מדברים על המרכזים לגיל הרך אלא על טיפות חלב.
<רחל פיש: עוד דבר שחשוב לי לומר – מה שקורה היום, זה שחלק מהמבוטחים שלנו, 25% מהילדים של מכבי מקבלים שירות בטיפת החלב של מכבי, אבל 75% מקבלים שירותים במקומות אחרים.
<רחל פיש: זה מייצר בעיה ואף חוסר שוויוניות.
<רחל פיש: כלומר אם אנשים רוצים להגיע אליי, הם לא יכולים, כי גיאוגרפית אני לא נותנת מענה – רק בחלק מהמקומות.
<רחל פיש: אני חושבת שנכון לעשות סדר, ולהחליט איפה השירות צריך להיות – או במדינה, או בקופות, אבל זה שזה מעורבב, זה בהחלט לא נכון.
אלי אלאלוף: פרופ' יונה אמיתי, בבקשה.
<יונה אמיתי: אני מייצג פה את איגוד רופאי בריאות הציבור.
אלי אלאלוף: היה פרומו אתמול על-ידי החבר שלך.
<יונה אמיתי: ניהלתי 8 שנים את המחלקה לאם, לילד ולמתבגר של משרד הבריאות, שמפעילה את השירות הזה.
<יונה אמיתי: נחסוך את ההקמה הארוכה.
<יונה אמיתי: מה שנאמר בדוח הוועדה ומה שאמרת, אדוני היושב-ראש – הצורך בחיזוק הוא ברור.
<יונה אמיתי: המצוקות התקציביות והתפעוליות קשות.
<יונה אמיתי: אני עובד בירושלים כרופא ילדים.
<יונה אמיתי: אני רואה את היעדר התורים, דחיית חיסונים, אי-ספיקה, קושי תקציבי תפעולי אדיר.
<יונה אמיתי: אני רק רוצה לדבר על נקודה אחת.
<יונה אמיתי: כולם מסכימים שצריך לחזק את השירות, אבל אני חושש מריבוי ספקים.
<יונה אמיתי: ריבוי ספקים במערכת כזאת יכול לעלות לכולנו ביוקר.
<יונה אמיתי: ראינו בשירותי בריאות התלמיד, כפי שציינת – 10-9 שנים לקח למערכת לזגזג בין ספקים.
<יונה אמיתי: היא התייצבה פחות או יותר, אבל העלות היא פי שניים-שלושה.
<יונה אמיתי: אז מי שלומד מאחרים מה טוב, לפחות נלמד מניסיוננו אנו מה טוב.
<יונה אמיתי: יש לנושא הזה עקומת למידה ושכר לימוד, ולכולם יעלה כסף.
<יונה אמיתי: המערכת זקוקה ליציבות; לא לניסיונות של עוד ספקים, שגם לאחיות ולצוות יקטינו את הזהות עם העבודה, עם התפקיד.
<יונה אמיתי: הוצאנו ספר בשעתו בנושא הזה, יש תורת הפעלה.
<יונה אמיתי: צריך לתת למערכת תקצוב נכון, התייצבות, ולא ללכת לזגזוג בין ספקים.
<יונה אמיתי: מאוחדת, שאני עובד במסגרתה, פתחה שירות שנקרא ביקור בריא, שנועד למלא את החלל בין גיל שנתיים ל-6, שבו לא באים לטיפות חלב.
<יונה אמיתי: הרעיון הוא מצוין, אבל הוא לא עבד יפה.
<יונה אמיתי: זה דעך, זה דועך, זה עוד ניסיון.
<יונה אמיתי: כולנו צריכים לתת למערכת את החיזוקים הנכונים, ולא ללכת להרפתקאות של עוד ספקים ומערכות כפולות של הפעלה, של תדרוך, של פיקוח.
<יונה אמיתי: הכול יעלה יותר ביוקר, וחבל להיכנס לזה.
אלי אלאלוף: בבקשה, מלי, מקופת חולים מאוחדת.
<מלי קושא: בוקר טוב לכולם.
<מלי קושא: אני מלי קושא, אחות ראשית ממאוחדת.
<מלי קושא: במטרה להבטיח את רצף הטיפול אנו חושבים שהשירות חייב לעבור לקופות החולים, וגם צריך להפריד בין הרגולטור לגוף המבצע.
<מלי קושא: הרגולטור צריך לקבוע את הסטנדרט, לקבוע את המדדים שלפיו הוא אומד את השירות במסגרת הקופות, כפי שנעשה ביתר התחומים, ואת השירות צריכים לתת קופות החולים על הרצף ולא לגרום למצב שילדים מקבלים שירות במקום אחד- - -
אלי אלאלוף: מישהו מכם היה בוועדה?
אלי אלאלוף: כשהצעתם שזה יהיה במסגרת קופות החולים, מה היתה התגובה של היושב-ראש?
דוברת: אני הייתי בוועדה.
דוברת: זה לא שהוועדה לא קיבלה את זה שזה צריך להיות בקופות, אבל היא החליטה להשאיר את המצב הקיים, כלומר מה שאני מבינה – המצב הקיים הוא שגם הקופות, איפה שהן נותנות, הן ימשיכו לתת, המדינה, איפה שהיא נותנת, תיתן, והעיריות ימשיכו.
דוברת: כלומר לא היתה החלטה חד-משמעית.
אלי אלאלוף: יש פה נציגה של אחיות טיפות חלב?