GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דניאל אברהם: אתם לא שומרים על החקלאות.
<דניאל אברהם: אני לא שמעתי הצעת חוק אחת אדוני היושב ראש שהיא לטובת החקלאים.
<דניאל אברהם: לא שמעתי ממך ולא מחבר כנסת אחר שהביא הצעה לשקם את החקלאות.
<דניאל אברהם: לא שמעתי דבר כזה.
<דניאל אברהם: כל היום אתם עסוקים איך להכות בחקלאות.
<דניאל אברהם: תחליטו לסגור אותה ונגמור את הסיפור.
אלי אלאלוף: היות ואני שמח שניפגש עוד כמה פעמים, תחסוך מאתנו את הנאומים שלך המיותרים.
<דניאל אברהם: זה לא מיותר.
אלי אלאלוף: זה היה מיותר מה שאתה אומר.
<דניאל אברהם: זו דעתי.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לך שזה היה מיותר.
<דניאל אברהם: לא אדוני.
אלי אלאלוף: אני מבקש לכבד את הוועדה.
<דניאל אברהם: לא רק אני חש אלא כל החקלאים.
אלי אלאלוף: אני בעד להתחיל לקרוא.
<נעה בן שבת: הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 20), הגנה על עובדים זרים, התשע"ז-2017 אנחנו מכינים את ההצעה לקריאה שנייה ושלישית.
<נעה בן שבת: תיקון סעיף 1(ג) בחוק עובדים זרים התשנ"א-1991 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 1(ג) אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: "(ה) על אף האמור בסעיף קטן (ג), השר, בהתייעצות עם שר הפנים ובאישור הוועדה רשאי לקבוע דרכים מסוימות לתשלום שכרו של עובד זר או לקבוע דרכים כאמור נוסף על הדרכים הקבועות בסעיפים 2 ו-6 לחוק הגנת השכר התשי"ח-1958 (בסעיף זה – חוק הגנת השכר) או במקום הדרכים הקבועות בסעיף 2 האמור, וכן לקבוע דרכים לתיעוד תשלום השכר והוראות לעניין התשלום והכול לשם הבטחת תשלום שכרו של העובד הזר.
<נעה בן שבת: השר רשאי לקבוע כאמור הוראות שונות לענפי עבודה שונים ולסוגי מעסיקים שונים".
מיכל רוזין: אנחנו מצביעים על כל סעיף או על הכול ביחד?
אלי אלאלוף: על הכול ביחד.
<נעה בן שבת: תיקון סעיף 1(יד)(1) בסעיף 1יד(1) לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א) בסופו יבוא "או שלא שילם עיצום כספי חלוט שהוטל עליו לפי חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה התשע"ב-2011 בקשר עם העסקת עובדים זרים.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) בסופו יבוא - ""עיצום כספי חלוט" – עיצום כספי שחלפו המועדים להגשת ערר ולהגשת ערעור עליו והערר או ערעור כאמור לא הוגשו או הוגשו ונדחו".
<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר שאנחנו עשינו כאן שינוי ניסוחי לעומת הקריאה הראשונה.
<נעה בן שבת: יש הגדרה נפרדת של קנס חלוט ויש הגדרה נפרדת של עיצום כספי חלוט.
<נעה בן שבת: זה בתחום אחר.
<נעה בן שבת: אם לא משלמים את העיצום הכספי החלוט, יש אפשרות לא לתת היתר.
<נעה בן שבת: תיקון סעיף 1טו בסעיף 1טו לחוק העיקרי – בכותרת השוליים, אחרי "ביטול היתר" יבוא "סיוגו או סירוב לתתו או לחדשו".
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (א) אחרי "תנאי שנקבע" יבוא "בהיתר לפי סעיף 1יג(א) או לפי סעיף קטן זה או תנאי שנקבע" – וכאן יבוא המשך הסעיף הקיים – ובסופו יבוא "וכן רשאי הוא בלי לגרוע מכל סמכות אחרת שלו לקבוע תנאים וסייגים בהיתר גם בטרם יחליט בדבר ביטולו".
<נעה בן שבת: זאת אומרת, מאפשר לממונה שיקול דעת גם לקבוע תנאים וסייגים ולא רק אפס או אחד, שיש היתר או שאין היתר.
<נעה בן שבת: אחרי סעיף קטן (א1) יבוא: "(א2) בלי לגרוע מכלליות האמור בסעיף קטן (א) ובסעיף 1יד(1), רשאי הממונה, לאחר שנתן למבקש ההיתר או למעסיק לפי העניין (בסעיף קטן זה – מעסיק) – בשני המצבים, גם הבקשה הראשונה להיתר וגם מעסיק שקיים כבר – הזדמנות לטעון את טענותיו שלא ליתן היתר להעסקת עובד זר למעסיק, לבטל היתר שנתן או לסרב לחדשו אם נודע לממונה כי התקיים אחד מאלה: המעסיק הורשע בעבירה חמורה או שהוגש נגדו כתב אישום בעבירה כאמור.
<נעה בן שבת: בסעיף זה, עבירה חמורה, עבירה לפי סעיפים 375(א), 376 או 377(א) לחוק העונשין התשל"ז-1977 או עבירה אחרת שנעברה כלפי עובד זר לפי חוק זה או לפי כל דין אחר שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין המעסיק ראוי לקבל היתר להעסקת עובד זר.
<אמיר שניידר: תרשה לי לוודא משהו.
<אמיר שניידר: התאחדות האיכרים בישראל.
<אמיר שניידר: בזמנו עת דיברנו על זה, הייתה הבנה שנטל ההוכחה כי קיימת זיקה בין בעל העניין במעסיק היא על הממונה.
<אמיר שניידר: רק רציתי להבהיר.
<נעה בן שבת: אם תוכל לראות, אנחנו מיד נקרא את פסקה (2) ותראה בשל מידת הזיקה שבינו ובין המעסיק.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, בנוסף להיותו בעל עניין.
<נעה בן שבת: בעצם צריך להגיד שיש זיקה במובן הזה שיש גם זיקה וגם שאלת מידת הזיקה.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, יכול להיות שיש זיקה אבל היא רחוקה מדי.
<אמיר שניידר: הוא לא יכול סתם לקחת חקלאי ולהגיד אלא הוא צריך באמת להוכיח את הנושא הזה שקיימת הזיקה הרלוונטית.
<נעה בן שבת: הוא צריך להוכיח גם היותו של אותו אדם בעל ענין מבחינת ההגדרות שמובאות כאן.
<נעה בן שבת: עכשיו הבאתי את הנוסח מתוך סעיף 62.
מיכל רוזין: אם הוא בן שחי בבית ועובד ומנהל ביחד את המשק החקלאי, זה שונה מבן – למרות שהוא בעל אותה זיקה – שחי בקנדה ומגיע פעמיים בשנה לביקור.
<אמיר שניידר: ברור.
<אמיר שניידר: רק רציתי שיהיה.
אלי אלאלוף: זה ברור לניו
<שי גלברג סומך: אולי במקום "נודע" לומר "מצא".
<שי גלברג סומך: ברישא.
<שי גלברג סומך: לא אם נודע.
<נעה בן שבת: מצא הממונה.
<נעה בן שבת: בסעיף (א)(2), ברישה.
<נעה בן שבת: היום כתב אם נודע לממונה כי התקיים אחד מאלה והוא אומר שנכתוב מצא הממונה.
<נעה בן שבת: בעמוד 2 ברישה, לפני שאנחנו מתחילים לדבר על הורשע בעבירה ובעל עניין הורשע בעבירה.
מיכל רוזין: במקום אם נודע לומר אם מצא?
מיכל רוזין: מה ההבדל משפטית?
<שי גלברג סומך: זה המונח.
<שי גלברג סומך: כאשר מפעילים סמכות מינהלית, הממונה צריך למצוא שזה המצב.
<שי גלברג סומך: זה לא צריך להיוודע לו.
<שושנה שטראוס: היה חשוב לנו להדגיש שאנחנו לא מתכוונים עכשיו לבקש רישום פלילי מכל חקלאי שמבקש היתר או מכל מעסיק סיעודי.
<שושנה שטראוס: אנחנו כן נוכל, כשיש חשש, לבקש את המידע הזה וגם המשטרה תוכל להעביר לנו.
אלי אלאלוף: זה היה מובן.
<נעה בן שבת: נתקן את הנוסח ונאמר מצא.
<נעה בן שבת: בעל עניין במעסיק או בעל תפקיד בכיר בו הורשע בעבירה חמורה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה או בשל מידת הזיקה שבינו לבין המעסיק אין המעסיק ראוי לקבל היתר להעסקת עובד זר או שהוגש נגד בעל העניין או בעל התפקיד הבכיר כתב אישום בעבירה כאמור.
<נעה בן שבת: בסעיף זה בעל עניין ובעל תפקיד בכיר, כהגדרתם בסעיף 62 לחוק שירות התעסוקה.
<נעה בן שבת: (א3) לעניין היתר בענף הסיעוד, לא ייתן הממונה החלטה בשל בעל עניין או בעל תפקיד בכיר כאמור בסעיף קטן (א2)(2) אלא לאחר ששקל קביעת תנאים בהיתר למניעת הפגיעה בעובד הזר.
<נעה בן שבת: הוא צריך לבחון.
<נעה בן שבת: אם יש לו אפשרות לקבוע תנאים שמונעים את הפגיעה בעובד הזר, הוא יעדיף את הדרך הזאת.
<נעה בן שבת: אם הוא מצא שאין דרך אחרת וקביעת תנאים אינה מספיקה למניעת הפגיעה, הוא יוכל כמובן לשלול את ההיתר.
<נעה בן שבת: (א4) נפתחה חקירה נגד מעסיק בעבירה כאמור בסעיף קטן (א2) או נפתחה חקירה נגד בעל עניין במעסיק או בעל תפקיד בכיר בו בעבירה כאמור בפסקה (2) של אותו סעיף קטן, רשאי הממונה, בלי לגרוע מכל סמכות אחרת הנתונה לו, לדחות את החלטתו לעניין מתן היתר, חידושו או מימושו לפי העניין, לתקופה שלא תעלה על 18 חודשים או עד לקבלת החלטה בדבר הגשת כתב אישום בקשר לאותה עבירה לפי המוקדם, אם ראה כי הדבר מוצדק בנסיבות העניין בשל חשש לפגיעה בעובד הזר ולנוכח חומרת העבירה וכדי למנוע פגיעה בהליכי החקירה.
<נעה בן שבת: ולעניין בעל עניין במעסיק או בעל תפקיד בכיר בו, גם בשים לב למידת הזיקה שבינו לבין המעסיק ובכפוף להוראות סעיף קטן (א3)".
<נעה בן שבת: אותה הוראה שדורשת שקילת תנאים אחרים.
<נעה בן שבת: שקילת אפשרות קביעת תנאים בהיתר שימנעו את הפגיעה.
<נעה בן שבת: אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) לא קיים מעסיק תנאי, הוראה או חובה כאמור בסעיף קטן (א) או עיכב שלא כדין מסמך זיהוי או דרכון כאמור באותו סעיף קטן, רשאי הממונה, נוסף על כל סמכות אחרת הנתונה לו לפי חוק זה, לאחר שנתן למעסיק הזדמנות לטעון את טענותיו, לחלט ערובה שהמעסיק חויב להפקיד לפי סעיף 1ח או כתנאי לתוקפו של היתר לפי סעיף 1יג(א) או לפי סעיף קטן (א) – כי אמרנו שיש לו אפשרות גם לקבוע תנאים להיתר, שזאת יכולה להיות גם הפקדת ערובה – כולה או חלקה".
<נעה בן שבת: תחולה הוראות סעיף 1יד1(ב) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 2 לחוק זה יחולו לגבי עיצומים כספיים שהוטלו מיום תחילתו של חוק זה ואילך.
<נעה בן שבת: רק אז אפשר להתחשב באי תשלום.
<נעה בן שבת: תקנות ראשונות תתווסף כאן הוראה האומרת:
<נעה בן שבת: תקנות ראשונות לפי סעיף 1ג(ה) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, יותקנו בתוך שנה מיום תחילתו של חוק זה.
<נעה בן שבת: יום תחילתו של חוק זה הוא יום פרסומו.
<נעה בן שבת: לא קבעו מועד אחר ולכן זה יהיה יום פרסומו.
אלי אלאלוף: לפני שנעבור להצבעה, אני רוצה לומר כמה מלים.
אלי אלאלוף: חברים, החוק הזה הוא בחברה תקינה חוק מיותר אבל לא הייתי רוצה שהחקלאים או אנשי הסיעוד ירגישו שזה מכוון נגדם.
<דניאל אברהם: אנחנו מרגישים.
אלי אלאלוף: כשאחרים מדברים, אני לא מפריע.
אלי אלאלוף: זה חוק שאומר שגם הזר, גם הגר הנמצא בתוכנו, הוא חייב את הכבוד שלנו, לכבד אותו ולשמור עליו.
אלי אלאלוף: אין לנו ברירה לפעמים מפני שחלק מאתנו לצערי פוגעים בזרים.
אלי אלאלוף: זה תיקון שרק מוכיח שאנחנו מחפשים חברה צודקת, חברה מאוזנת, חברה ששומרת על כל אחד, כולל השונה מאתנו, וכל מי שלא כמונו אזרח המדינה הזאת.
אלי אלאלוף: אני רואה בזה כבוד ותודה, מיכל, על כך.
אלי אלאלוף: תודה לכולכם על שיתוף הפעולה.
אלי אלאלוף: מי בעד הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 20) (הגנה על עובדים זרים), התשע"ז-2017?
מירב בן ארי: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועד העבודה, הרווחה והבריאות.
מירב בן ארי: הום ה-20 ביוני 2017, כ"ו בסיון התשע"ז.
מירב בן ארי: אני אחליף את יושב ראש הוועדה, אלי אלאלוף, בניהול הוועדה.
מירב בן ארי: הנושא בו אנחנו דנים הוא במסגרת ציון יום הוקרה למוסיקה הישראלית בכנסת והוא שילוב וטיפול באמצעות מוסיקה לילדים בעלי צרכים מיוחדים וילדים בסיכון.
מירב בן ארי: נברך כמובן את חבר הכנסת פרי שמוביל את כל היום הזה בוועדות הכנסת ובאירוע מרכזי כאן היום באודיטוריום.
מירב בן ארי: לפני הכול, יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, רוצה לומר כמה מלים.
אלי אלאלוף: תודה יושבת ראש הוועדה.
אלי אלאלוף: תודה לחברים שלי, יעקב ואילן.
אלי אלאלוף: תודה ליעקב על היוזמה הנפלאה.
אלי אלאלוף: לצערי אין לנו הרבה דיונים יפים כמו הדיון שאנחנו מקיימים עכשיו אתכם בוועדה.
אלי אלאלוף: אנחנו מתמודדים עם נושאים קצת פחות משמחים אבל שבסוף עושים טוב לחברה, אם זה בבריאות, אם זה בתעסוקה, אם זה ברווחה וכל אחד מהנושאים הוא מספיק כבד כדי לעזור לתושבים שלנו, לאזרחי המדינה, להרגיש טוב במדינה שלנו כאשר אנחנו רק רוצים לשפר את תנאיהם.
אלי אלאלוף: בעיני המוסיקה זה היום הטרנד החדש בבית שלי כי אשתי מאז שיצאה לפנסיה, היא לא יודעת להפסיק לשיר והמצב שלה הוא פשוט מדהים.
אלי אלאלוף: אתם לא יודעים מהי מוסיקה בבית שלי.
אלי אלאלוף: היה לנו פסנתר, קנינו פסנתר לבן שאף פעם לא השתמש בו, אבל מוסיקה הייתה ביום יום, אבל מאז אשתי פנסיונרית, היא מכורה לנושא הזה במיוחד בקרב ילדים בסיכון וילדים בכלל והיא אוהבת להביא להם את המוסיקה.
אלי אלאלוף: תרשו לי להגיד בנימה אישית.
אלי אלאלוף: אני יליד מרוקו, מי שלא מרגיש במבטא שלי, רק חמישים שנים בארץ.
אלי אלאלוף: הדבר הכי חשוב בעיני במוסיקה זאת היכולת ליהנות מהרבה סוגים של מוסיקה.
אלי אלאלוף: אני לא יודע להגיד על מוסיקה שהיא לא טובה.
אלי אלאלוף: אנחנו לצערנו במדינה שלנו מקטלגים את המוסיקה.
אלי אלאלוף: כשהגעתי לפני כחמישים שנים לאוניברסיטה העברית כסטודנט, רצינו לעשות ערב למוסיקה המרוקאית המסורתית, שהיא בעצם אנדלוסית.
אלי אלאלוף: אז לא היו כמו עכשיו כל התזמורות האנדלוסיות שקיימות בארץ ועושות עבודה מדהימה, ורוב הכלים, המיתרים, הם בניגון של עולים מרוסיה.
אלי אלאלוף: השילוב הזה הוא אגדה מדהימה.
אלי אלאלוף: כשאמרנו את זה לאוניברסיטה, אמרו לנו: השתגעתם?
אלי אלאלוף: מוסיקה ערבית כאן באוניברסיטה העברית?
אלי אלאלוף: לצערי לא התקבלנו מאוד יפה.
אלי אלאלוף: בסוף הלילה, בא המנהלת ואמרה: סליחה על הבושה אבל אני לא רציתי לתת לכם את האולם הזה אבל כל כך יפה וחבל שאנחנו לא מכירים.
אלי אלאלוף: אני מאחל לך יעקב, בבקשה, תמשיך בזה ותאפשר שהמוסיקה של כולנו תבוא לארץ ותתבטא רק בשמחות.
אלי אלאלוף: אני מתנצל שאני יוצא.
מירב בן ארי: תודה רבה ליושב ראש הוועדה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת יעקב פרי.
יעקב פרי: תודה לאלי שלצערנו עזב אותנו אבל כמובן התברכנו ביושבת ראש ועדה מהיותר נחמדות שיש בכנסת.
יעקב פרי: גבירותי ורבותיי, אנחנו מציינים היום את יום ההוקרה לזמר העברי ולמוסיקה הישראלית בסימן של חינוך מוסיקלי משמעותי.
יעקב פרי: מי יותר טוב להציג את נושא החינוך המוסיקלי המשמעותי מאשר הנושא הזה של שילוב וטיפול באמצעות מוסיקה בילדים בעלי צרכים מיוחדים, ילדים בסיכון, ואני מאוד מאוד שמח להביא את זה פעם נוספת לקדמת הבמה בכנסת.
יעקב פרי: עצם הבאת הנושא, יש לו חשיבות למודעות, להבנה ולקידום הנושא.
יעקב פרי: כפי שוודאי ידוע לכולכם, נושא המוסיקה קרוב ללבי.
יעקב פרי: אני חושב שהמוסיקה תרמה לקריירה או לקריירות שלי, אם זה בתחום הביטחוני ואם זה בתחום העסקי, יותר מהרבה הרבה דברים אחרים.
יעקב פרי: אבל את ההרצאה הזאת אני אחסוך מכם עכשיו.
יעקב פרי: אני כבר אחתוך ואומר ששלל מחקרים, כמעט אין סוף מחקרים, מוכיחים שלמוסיקה יש השפעה חיובית, יש כאלה שיגידו אפילו ממגנטת, על תלמידים, על שיפור ההישגים, על שיפור ההתנהגות, על הכישורים החברתיים, על תרומה כללית להתפתחות.
יעקב פרי: לסם המוסיקלי, לחומר המוסיקלי, יש השפעה שלטעמי אין לה אח ורע ואנחנו עוד מעט נשמע כאן את הנציגות והנציגים שיוכיחו את מה שאני אומר.
יעקב פרי: אני מאמין שמדינת ישראל לא לוקחת על כתפיה מספיק, ואני אומר את זה בהרבה מאוד עדינות ומשתדל לא להיות בוטה, את היוזמות החברתיות האלה, את היוזמות של הטיפול בנוער, בנערות ובנערים האלה.
יעקב פרי: המדינה הייתה הרבה יותר צריכה לאמץ את העניינים האלה אל חיקה ובסוף מדובר גם בכסף.
יעקב פרי: לטעמי, כספים קטנים.
יעקב פרי: כשאתה מסתכל על העוגה הכללית – וחס וחלילה אני לא רוצה להצביע ביום שהוא מבחינתי יום חשוב וחגיגי ולומר בזבוזים או לא בזבוזים – מדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה להעביר לסולמות ולאימג'ן ולהרבה מאוד ארגונים שגם מיוצגים כאן היום, הרבה יותר כסף, הרבה יותר סיוע ועל ידי כך גם להגביר את המספרים.
יעקב פרי: אני הסתכלתי על המצגות – ואת אימג'ן אני מכיר יותר טוב – ואתמול בערב עברתי על המצגת של סולמות, זה דבר פשוט מדהים.
יעקב פרי: הוא מדהים גם בהיקף שלו וגם בגיוון שלו.
יעקב פרי: אני מאוד מצטער שמדינת ישראל לא משכילה.
יעקב פרי: ארך לי שנה וחצי לנסות ולהעביר חוק בנושא של קונסרבטוריונים, כמובן בגלל שאני חבר האופוזיציה לא אישרו אותו אבל זה פשוט חשוב כי זאת הדמוקרטיה ואין לי טענות על כך, אבל הצלחנו להעלות או כמעט להכפיל את התמיכה של משרד החינוך בקונסרבטוריונים שזה דבר מבורך.
יעקב פרי: לא יכול להיות מצב במדינה כמו מדינת ישראל שכל ילד וילדה רגילים, לא רגילים, עם צרכים, בלי צרכים, לא חשוב מי, ירצה ללמוד מוסיקה ואנחנו לא נאפשר לו או בגלל שלהורים אין אפשרות לשלם את שכר הלימוד או בגלל שהוא צריך איזשהו חוג מיוחד.
יעקב פרי: אני חושב שאפשר להגיע לזה וצריך להגיע לזה.
יעקב פרי: אני חושב שדווקא מדינה כמו מדינת ישראל צריכה לאמץ את זה.
יעקב פרי: אני רוצה להודות לגברתי יושבת הראש, לכם הנציגים והנציגים שהגיעו להציג את הדברים, לחברי שהוא ידיד וגם יושב לידי במליאה.
אילן גילאון: ומעריץ.
אילן גילאון: לא רק ידיד.
אילן גילאון: אני עושה לו את הקולות בהופעה.
יעקב פרי: חבר כנסת מופלא, חבר הכנסת גילאון.
יעקב פרי: אני מאוד מקווה שהיום הזה יתרום את מה שאני מקווה שהוא יתרום גם להעלאת המודעות, גם להגברת החקיקה ובסוף גם לתוצאות.
יעקב פרי: אני אאלץ בעוד כרבע שעה או עשרים דקות לצאת לדיון בוועדה אחרת, כך שאני אשמע מה שאני אספיק לשמוע ואני מתנצל מראש.
מירב בן ארי: תודה רבה חבר הכנסת פרי על היום החשוב הזה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת גילאון, אתה רוצה להתייחס עכשיו?
אילן גילאון: רק כמה מילים כי אני הולך לוועדת חינוך באותו עניין כי יש לי שם איזושהי הצעה.
אילן גילאון: אני אטען טענה מאוד קצרה.
אילן גילאון: אנשים שעוסקים בצלילים הם תמיד אנשים יותר טובים מאנשים שלא עוסקים בצלילים.
אילן גילאון: שזה יהיה ברור לגמרי.
אילן גילאון: גם יענקל'ה – את קצת צעירה לזה ואני לא יודע אם את זוכרת – וגם אני, אנחנו חניכים של שיעור לזמרה בבית הספר.
אילן גילאון: אני זוכר שבבית ספר לימדו אותנו את השיר שיר מולדת שאלי מוהר אומר שאז בבית הספר על הקיר תמונה, האיכר חורש בה את האדמה, וזה משפט אלמותי שאף פעם אני לא אשכח אותו.
אילן גילאון: האיכר יצמיח לנו לחם כדי שנהיה גדולים.
אילן גילאון: זה דבר מדהים משום שהיום אין חשיבה כזאת במדינה שלנו שהיא כל כך צינית, שהיא כל כך מפקששת את האוצר הבלום הגדול ביותר שיכול להיות למדינה, של תרבויות שונות.
אילן גילאון: הרב תרבותיות היא האוצר הגדול ביותר שלו לקחנו את כל הצלילים ואת כל הריחות ואת כל הטעמים ואת כל הצבעים והיינו עושים רמיקס של תרבות ישראלית מקורית אחת, זאת הייתה התרבות המופלאה ביותר בעולם.
אילן גילאון: אנחנו משתמשים כקרדום כדי לנגח קבוצה אחת את הקבוצה השנייה וזאת טעות וזה חבל.
אילן גילאון: זה עולם ציני אינסטרומנטלי.
אילן גילאון: אל מול עולם אינסטרומנטלי, אין דבר יותר טוב מזמר עברי.
אילן גילאון: לכן אני מציע לכם קודם כל להיכנס לפייסבוק ולראות את יענקל'ה שר ואנחנו מלווים אותו.
אילן גילאון: כדאי לכם.
מירב בן ארי: אנחנו נתחיל עם עמותת סולמות שהבנתי שיש לכם מצגת.
<שרה אלבז: מנהלת סולמות – מוסיקה לשינוי חברתי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
<שרה אלבז: אני מקווה שהמצגת מיד תעלה.
<שרה אלבז: לכל ילד יש זכות ללמוד נגינה ושירה.
<שרה אלבז: יעדה של סולמות הוא לבסס את המוסיקה והנגינה בכלי כזכות בסיסית לילדים הנמצאים במצבי סיכון וליצור עבורם חלון הזדמנויות ליצירתיות, התפתחות והשתלבות בחברה בעתיד.
<שרה אלבז: למוסיקה יש כוח מופלא להוציא ממעגל המצוקה.
<שרה אלבז: אני שמחה שהמצגת שלנו עלתה.
<שרה אלבז: כאשר נותנים לילד עני כלי נגינה, איננו עני עוד.
<שרה אלבז: אלה דבריו של חוסה אנטוניו אבראו, מייסד אל סיסטמה ונצואלה.
<שרה אלבז: אל סיסטמה ונצואלה, זאת תכנית הוראת מוסיקה להמונים שהוקמה בשנות ה-70 בוונצואלה ולמדו בה מאות אלפי ילדים.
<שרה אלבז: יש שם מערכת שלמה שקשורה במערכת הרווחה בוונצואלה.
<שרה אלבז: ילד שנכנס למעגל הנגינה, הוריו קיבלו עבודה מהמדינה.
<שרה אלבז: הם לקחו ילדים מהרחוב, הכניסו אותם לבתי הספר, השאירו אותם בשעות אחר הצהרים לנגן חמש שעות נוספות כל יום והילדים היו כרטיס הכניסה לחברה ולמעגל העבודה של ההורים.
<שרה אלבז: סולמות הוקמה בהשראת אל סיסטמה אולם היא הותאמה לחברה הישראלית והיא עברה שינויים רבים.
<שרה אלבז: סולמות זאת תכנית משותפת לתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
<שרה אלבז: היא הוקמה יחד עם אוניברסיטת תל אביב, בית הספר למוסיקה ובית הספר למדעי החברה, עבודה סוציאלית, ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה עמוק וצמוד עם ענף תרבות בצה"ל, יחידת המוסיקאים המצטיינים.
<שרה אלבז: אני ארחיב על שיתוף הפעולה עם הצבא בהמשך.
<שרה אלבז: סולמות הוקמה לפני שבע שנים.
<שרה אלבז: יצאנו לדרך עם 150 ילדים.
<שרה אלבז: יצאנו לדרך לפני שבע שנים בשלושה ישובים עם 150 ילדים.
<שרה אלבז: בעקבות ההצלחה של התכנית, אנחנו היום עובדים בכל רחבי הארץ, אנחנו פרוסים מכרמיאל עד מצפה רמון.
<שרה אלבז: יש לנו בתכנית מעל אלפיים ילדים.
<שרה אלבז: יש לנו עשרים תכניות שונות, מתוכן 18 תזמורות שפועלות ב-14 ערים.
<שרה אלבז: 18 תזמורות .
<שרה אלבז: יחד עם זאת, תכנית לילדים עיוורים ועם לקות ראייה בה לומדים שמונים ילדים ותכנית מיוחדת לגיל הרך, לילדי גן חובה וכיתה א' שנקראת תזמורת הלבבות.
<שרה אלבז: גם אותה אני אראה בהמשך.
<שרה אלבז: באוכלוסייה של סולמות ילדים מכל מגזרי האוכלוסייה כאשר ההגדרה היא ילדים במצבי סיכון בלבד.
<שרה אלבז: זאת האוכלוסייה היחידה שאנחנו מגיעים אליה.
<שרה אלבז: יש לנו יהודים וערבים, חילונים ודתיים, עולים חדשים, ילדים בדואים, כפרי ילדים, ילדים עם צרכים מיוחדים, בעיות התנהגויות, לקויות למידה ולקויות ראייה.
<שרה אלבז: התכנית המוסיקלית שלנו כוללת תזמורות כלי קשת, תזמורות כלי נשיפה, תזמורות ערביות קלאסיות ובדואיות, תזמורת אנדלוסית, מקהלת ציוץ יהודי, מקהלה בדואית ויש את התזמורת הקטנה, תזמורת הלבבות.
<שרה אלבז: הילד שמחזיק כאן כינור, זה כינור מנייר שהוא בנה בעצמו.
<שרה אלבז: זה ילד בן חמש.
<שרה אלבז: תזמורת הלבבות, תזמורת שלומדת את יסודות המוסיקה בשירה.
<שרה אלבז: אחד הדברים החשובים שמאפיינים את סולמות הוא הגמישות של התכנית, הגמישות המוסיקלית.
<שרה אלבז: בכל מקום בו אנחנו נמצאים, אנחנו תופרים את התכנית המוסיקלית לקהילה המקומית.
<שרה אלבז: לפני כן דיבר חבר הכנסת אלאלוף על הגיוון המוסיקלי.
<שרה אלבז: אנחנו מלמדים את ה-א'-ב' המוסיקלי.
<שרה אלבז: אם תחשבו לרגע, שני אנשים יושבים על ספסל ואיש אחד קורא ספר שירה והשני קורא חוברת קומיקס.
<שרה אלבז: שניהם היו צריכים ללמוד את ה-א'-ב'.
<שרה אלבז: כמו כן, אנחנו מלמדים את ה-א-ב' המוסיקלי אתו אפשר לנגן מוסיקה קלאסית, מוסיקה ישראלית, מוסיקת פופ, מוסיקה ערבית וכל סגנון.
<שרה אלבז: אנחנו נותנים לילד את הכלים לנגן את כל מה שהוא רוצה.
מירב בן ארי: כשאת אומרת אנחנו נותנים, מה זה?
מירב בן ארי: בתוך בית ספר?
<שרה אלבז: נכון.
<שרה אלבז: אנחנו נכנסים לבתי הספר, כמובן באישור משרד החינוך, אנחנו נכנסים לתוך מערכת הלימודים וכל ילד מקבל הזדמנות לנגן שלוש שנים.
<שרה אלבז: אני ארחיב על זה בהמשך.
מירב בן ארי: אני רק רוצה לומר לך שנרצה לשמוע את כולם ולכן תתמקדי בדברים המרכזיים.
<שרה אלבז: זה מבנה של תזמורת.
<שרה אלבז: אני אדלג על זה.
<שרה אלבז: שיתוף הפעולה עם הצבא.
<שרה אלבז: החייל הזה מחזיק כינור ביד והכינור שלו הוא כלי נשק רב עוצמה.
<שרה אלבז: חיילים מוזיקאים מצטיינים בצה"ל, 15 חיילים משרתים בסולמות והם מפעילים את מערך האימונים שלנו.
<שרה אלבז: בין השיעורים הילד צריך להתאמן והחיילים מתאמנים עם הילדים.
<שרה אלבז: הם לא מלמדים אלא עוזרים להם להתאמן וזה נותן עומק לתכנית שלנו באופן כזה וככל שהילד במצב יותר קשה, הוא מקבל יותר יחידות אימון.
<שרה אלבז: חלק מהילדים, אנחנו נפגשים אתם ארבע פעמים בשבוע.
מירב בן ארי: זאת ההתמחות של החייל?
<שרה אלבז: הוא מוסיקאי מצטיין.
<קריאה: זה השירות הצבאי שלו.
מירב בן ארי: זה כמו מעורבות חברתית של הצבא.
<שרה אלבז: כן.
<שרה אלבז: זאת תרומה לקהילה.
<שרה אלבז: אני רוצה לדבר על הקוד האתי של סולמות.
<שרה אלבז: בדרך כלל במוסיקה הקלאסית ממיינים לפי כישרון ומצוינות.
<שרה אלבז: אצלנו, כאשר אנחנו נכנסים למוסד מסוים, כל הילדים ללא יוצא מן הכלל לומדים נגינה במשך שלוש שנים.
<שרה אלבז: אין בסולמות דבר כזה ילד מוכשר וילד לא מוכשר.
<שרה אלבז: כולם מקבלים הזדמנות ואנחנו לא מוותרים על אף ילד במשך שלוש שנים.
<שרה אלבז: אנחנו מתאימים את תכניות הלימודים וילד שמתקשה יקבל תכנית לימודים משלו.
<שרה אלבז: המורים שלנו מקבלים גם הכשרה פדגוגית לעבודה עם ילדים במצבי סיכון וגם תמיכה פסיכולוגית שניתנת לנו על ידי בית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב וגם על ידי מכון חרוב.
<שרה אלבז: כלי העבודה שלנו הם אמפתיה, סבלנות, חמלה.
<שרה אלבז: כל ילד ראוי להזדמנות שווה והוא מקבל אותה.
<שרה אלבז: עמיתיי היקרים שידברו אחרי, אני אתן להם להרחיב על נושא התוצאות וההישגים של סולמות.
<שרה אלבז: אני אומר שיש לנו בערך 120 קונצרטים בשנה, שמונים אחוזים מתוכם בתוך הקהילה אבל היו לנו גם הופעות רבות משמעות.
<שרה אלבז: תזמורת של ילדים, ילד הופיע בוועידת הנשיא.
<שרה אלבז: אנחנו הוזמנו להציג את סולמות בוועדת איפא"ק בוושינגטון בשנה שעברה והתגובות היו עצומות.
<שרה אלבז: הילדים שלנו נמצאים כל הזמן על הבמה.
מירב בן ארי: ספרי לי על המימון ואיך זה עובד.
מירב בן ארי: מה המקורות התקציביים שלכם?
<שרה אלבז: יצאנו לדרך במימן פרטי בלבד.
מירב בן ארי: פילנתרופיה.
<שרה אלבז: פילנתרופיה.
<שרה אלבז: כעת יותר ויותר המדינה מצטרפת ויש שבע עיריות שתומכות בסולמות.
<שרה אלבז: כאשר אנחנו נכנסים לעיר, העירייה משתתפת.
מירב בן ארי: זה מצ'ינג?
<שרה אלבז: זה מצ'ינג חלקי.
<קריאה: רווחה חינוכית שמוענקת דרך המשרד לעירייה והעירייה בוחרת.
מירב בן ארי: אם כן, כל רשות יכולה לבחור.
<שרה אלבז: במקרה של סולמות, התקציבים הם דרך העיריות.
<שרה אלבז: במקרה שלנו בנגב, מי שמעביר את התקציב לעיריות, זה משרד נגב גליל.
<שרה אלבז: סולמות הוכרה כאחת התכניות בנגב.
<שרה אלבז: יש עיריות חזקות יותר כמו עיריית תל אביב שמתקצבת את זה ממערך התרבות שלה.
<שרה אלבז: כרגע עשרים אחוזים מהתקציב שלנו מגיע ממקורות שקשורים במדינה, מקורות ציבוריים, ואנחנו מאוד רוצים להגיע ליותר ילדים ולהרחיב את התקצוב הזה.
מירב בן ארי: עשרים אחוזים מדינה ושמונים אחוזים פילנתרופיה?
מירב בן ארי: האם הילדים משתתפים במשהו?
<שרה אלבז: שום דבר.
<שרה אלבז: ילד שיש לו יכולת לשלם לא יהיה בסולמות.
מירב בן ארי: כשאת בוחרת את הילדים לפעילות החשובה הזאת, את מקבלת המלצות מבית הספר?
מירב בן ארי: מהרווחה?
מירב בן ארי: איך נבחרים הילדים לתכנית?
<שרה אלבז: אנחנו בוחרים מוסד ובתוך המוסד כל הילדים מנגנים.
<שרה אלבז: אנחנו משתמשים בכמה מדדים.
<שרה אלבז: כמובן כפרי ילדים הם כר טבעי לפעילות שלנו.
<שרה אלבז: ילדים עם צרכים מיוחדים גם כן.
<שרה אלבז: בעיריות אנחנו נכנסים אל בתי הספר שמדד הטיפוח שלהם הוא לפחות שבע ומרבית בתי הספר שלנו הם במדדי טיפוח שמונה-תשע.
<שרה אלבז: זאת אומרת, הרוב המכריע של האוכלוסייה בבית הספר נמצא במעגל שבשום אופן לא יכול להרשות לעצמו לימודי נגינה.
מירב בן ארי: מי עוד ידבר?
מירב בן ארי: אני רוצה שחבר הכנסת פרי יספיק לשמוע את אימג'ן לפני שהוא יוצא.
יעקב פרי: אני כבר צריך לרוץ לוועדת החינוך.
יעקב פרי: אני מכיר אותם.
יעקב פרי: אתם תיהנו ממה שאני נהניתי בעבר.
מירב בן ארי: תגידי מי את רוצה שידבר מסולמות.
<שרה אלבז: יהושע פסטרנק, יושב ראש התזמורת הפילהרמונית.
<יהושע פסטרנק: אני נגן טרומבון, מוסיקאי, מנגן 45 שנים בתזמורת הפילהרמונית.
<יהושע פסטרנק: אני רוצה לספר על חוויה קצרה שפשוט תיתן לכם אולי תמונה שאני חוויתי אותה ותבינו מה המשמעות.
מירב בן ארי: מי זה לידך?
<יהושע פסטרנק: לידי יואבי.
<שרה אלבז: הוא ידבר בהמשך.
<יהושע פסטרנק: לפני 15 שנים הופעתי עם עוד שבעה נגנים מהתזמורת הפילהרמונית.
<יהושע פסטרנק: הוזמנו לנגן בכפר נוער, שם יש פנימייה של ילדים במצבי סיכון.
<יהושע פסטרנק: המנהל קיבל את פנינו, הזמין אותנו לכיתה בה היינו אמורים לנגן, הראה לנו את הכיסאות שאנחנו אמורים לשבת עליהם.
<יהושע פסטרנק: מעבר לכיסאות הייתה שורה של ספסלים והוא אמר שכאן ישבו התלמידים אבל תדעו לכם, השורה הראשונה תהיה ריקה.
<יהושע פסטרנק: אף אחד לא ישב בה.
<יהושע פסטרנק: שאלנו למה.
<יהושע פסטרנק: הוא הסביר לנו שהנערים האלה עלולים להתפרץ במהלך הקונצרט באופן לא צפוי ולהתנהג באלימות וכדי להגן עלינו ועל כלי הנגינה שלנו משאירים שורת ספסלים ריקה, מעין אזור חיץ, אזור ביטחון.
<יהושע פסטרנק: כמובן שזה נתן לנו הרגשה מאוד משונה לפני התחלת הקונצרט.
<יהושע פסטרנק: בכל אופן, הנערים נכנסו בליווי מורים ומדריכים.
<יהושע פסטרנק: ישבו ואחרי שהצגנו את עצמנו, התחלנו לנגן.
<יהושע פסטרנק: אני חושב שלאחר חמש או עשר דקות, פשוט זה היה מהמם עבורנו.
<יהושע פסטרנק: כולם נכבשו על ידי המוסיקה.
<יהושע פסטרנק: כולם ישבו מרותקים ואין צורך לומר שהקונצרט – הוא התנהל כשעה – עבר ללא תקלות.
<יהושע פסטרנק: יותר מזה.
<יהושע פסטרנק: בסוף הקונצרט ניגשה אלינו קבוצה של תלמידים והתחילה לשאול אותנו שאלות: איך זה לנגן, איך מפיקים צלילים, האם זה קשה לנגן.
<יהושע פסטרנק: כלומר, התגובה שלהם הייתה כזאת שבשבילנו זה היה ברור שלילדים זאת באמת הייתה חוויה שנחרתה בזיכרונם.
<יהושע פסטרנק: לנו היה ברור שאם הילדים האלה כמאזינים פסיביים שבאו בסך הכול לשמוע מוסיקה וליהנות ממנה יכלו כל כך להתרשם מהקונצרט, ברור שילדים שמאפשרים להם ללמוד נגינה, כלומר ליצור מוסיקה, להיות שותפים פעילים בעשיית מוסיקה, עבורם החוויה הזאת היא הרבה יותר חזקה.
<יהושע פסטרנק: זאת חוויה שמעצימה את הביטחון שלהם, זאת חוויה שמחזקת את הדימוי העצמי שלהם והופכת אותם לילדים הרבה יותר בטוחים עם הרבה יותר פוטנציאל להתקדם בעתיד.
<יהושע פסטרנק: זאת החוויה שלי.
מירב בן ארי: נשמע את יואב.
מירב בן ארי: אתה תלמיד בסולמות.
<יואב הדרי: כן.
מירב בן ארי: ספר גם על עצמך.