GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה בר-אשר: באותה תקופה קמו 17 אגודות בתוניסיה.
<משה בר-אשר: 5 מהן קמו בעיר תוניס, אבל אפילו בג'רבה, שהייתה להם די הסתייגות מהציונות כי ראו בה גילויים של חילון ומודרנה שלא לרוחם, בכל זאת קמה אגודה חשובה שמנתה עשרות אנשים, שנפגשה בקביעות ודיברה על הצורך בעלייה.
<משה בר-אשר: עודדו לימוד עברית מודרנית.
<משה בר-אשר: יצרו מסגרת ללימוד עברית מודרנית.
<משה בר-אשר: דווקא באלג'יריה לא קמו אגודות בעלות אותם מימדים של מרוקו ותוניסיה, אם כי הייתה התלהבות מההסתדרות הציונית, בגלל שהיא טעמה את המודרניות ואת החילון שפקדו את יהודי אירופה.
<משה בר-אשר: בעיראק הציונות מתחילה להתגלות באופן ברור רק בשנות ה-20 של המאה ה-20.
<משה בר-אשר: למה?
<משה בר-אשר: בגלל העובדה שהיהודים עד שנות ה-20 היו משולבים מאוד בחברה הערבית, העניקו מעוצמתם האינטלקטואלית לחברה הערבית.
<משה בר-אשר: לא התעורר עניין גדול בציונות, אלא בשנות ה-20.
<משה בר-אשר: בשנות ה-20 קמו אגודות גם בבגדד, גם במוסול וגם בבצרה ובערים אחרות.
<משה בר-אשר: בתוך 10,15 שנים קמו כמה וכמה אגודות.
<משה בר-אשר: גם נוצר העיתון "אחיעבר", שמילא תפקיד חשוב.
<משה בר-אשר: אדון ששון, שהיה המנהיג הציוני הבולט, גם פתח בית ספר - הוא קרא לו פרדס ילדים - שלימדו בו עברית.
<משה בר-אשר: כלומר, הוא הצליח להביא לבית הספר הזה לא מעט ילדים.
<משה בר-אשר: אותו דבר מה שקרה בצפון אפריקה קרה גם בעיראק - נתרמו תרומות, הורמו תרומות לשקל, לקרן הקיימת.
<משה בר-אשר: אפילו נכנסו לפעולה שתי תנועות נוער, השומר הצעיר מכאן, ובית"ר מכאן.
<משה בר-אשר: הגולה התחילה ללמוד שתנועות הנוער אינן רק משמחות את הנוער, אלא גם יודעות לריב.
<משה בר-אשר: כמובן אפשר גם להבין מה הוא הרקע.
<משה בר-אשר: אני זוכר שכאשר הגעתי בעליית הנוער למחנה גורדוניה ב-1951, ראיתי את בן עירי שהיה בשומר הצעיר.
<משה בר-אשר: הוא ביקש ממני שאסור איתו במחנה קמבוש לעץ מסויים, לחפור ולהוציא את התפילין שאמרו לו לקבור שם.
<משה בר-אשר: אז יש תופעות כאלו.
<משה בר-אשר: אתם מבינים שהחילון הקיצוני גרם למתחים בין שתי התנועות.
<משה בר-אשר: אני רוצה בכל זאת לציין שחרף הפעולות האלו של הקמת האגודות היו מגבלות לפעילות הציונית.
<משה בר-אשר: למשל, אחרי הכיבוש של מרוקו ב-1912, אחרי התבססותו של השלטון, הגנרל יותיי החליט לאסור את הפעילות הציונית.
<משה בר-אשר: והוא, אף על פי שהוא מתואר כאדם לא אנטישמי, הנימוק שלו היה שפעילות ציונית של יהודים תביא לפעילות לאומנית ולאומית של ערבים, על כן נאסרה הפעילות של ההסתדרות הציונית.
<משה בר-אשר: ואז נאסרה, אבל לא פסקה.
<משה בר-אשר: כלומר, החליפו את שמות האגודות, אמרו שהן בעצם עוסקות בתפילה.
<משה בר-אשר: למשל, יצא ספר "ארץ חמד", שמביא את דיני התפילה, את המנהגים, אבל הנספח העיקרי שלו עוסק בתנועה הציונית, בצורך לעלות לארץ, בצורך ללמוד עברית חדשה, בצורך לתרום תרומות.
<משה בר-אשר: כלומר, אף על פי שהפעילות נאסרה, בכל זאת היא לא נפסקה.
<משה בר-אשר: כמובן שהתחילו לנהוג בזהירות.
<משה בר-אשר: זה היה המצב במרוקו הצרפתית.
<משה בר-אשר: לעומת זאת, במרוקו הספרדית לא הייתה הגבלה.
<משה בר-אשר: מייחסים את זה לעובדה שטנג'יר הייתה עיר בינלאומית והייתה פתוחה לכל העולם.
<משה בר-אשר: שלטונות ספרד לא הגבילו את הפעילות.
<משה בר-אשר: למשל, בתטואן, שהיא עיר שידועה בעוצמתה המוסלמית - - גם היום אלה שנוסעים למרוקו אינם יודעים שבתטואן צריך מאוד מאוד להיזהר, כי זאת עיר קיצונית.
<משה בר-אשר: יש בה היום תופעות של מה שנקרא האיסלאם הקיצוני.
<משה בר-אשר: הם מונים למעלה מ-15% מהאוכלוסייה.
<משה בר-אשר: אז בעיר הזאת פעלו שתי אגודות ציוניות, בהיקפים גדולים מאוד.
<משה בר-אשר: לאחרונה נתגלה בספריית "ייל" כתב יד של מי שהיה לימים ראש הקהילה וגם רב הקהילה, אריה יהודה ליאון, עם התכתבות עם הארץ ועם מקומות אחרים, שבעצם משקפים פעילות ציונית ענפה, כולל חתימה על עיתונות מקצועיים – "הדים", שיצא על ידי עדות המזרח, ו"לשוננו", שיצא על ידי ועד הלשון.
<משה בר-אשר: היה חשוב להם שהדברים האלה יגיעו.
<משה בר-אשר: אני רוצה לציין מי היה הציבור שהלך אחרי הציונות בעיראק ובארצות צפון אפריקה.
<משה בר-אשר: המעמד הבינוני הנמוך.
<משה בר-אשר: העשירים עיינו את התנועה הציונית.
<משה בר-אשר: רובם הגדול נהגו בעוינות.
<משה בר-אשר: גם המתבוללים.
<משה בר-אשר: יש תמיד שכבה קטנה של מתבוללים, אפילו במרוקו של שנות העשרה והעשרים, שלא ראו בעין יפה את הפעילות הציונית.
<משה בר-אשר: מצד שני, מי תמך בפעילות הציונית?
<משה בר-אשר: הרבנים של העיר שלך.
<משה בר-אשר: גם רבי שלמה בן גנן, גם בניו, רבי משה ורבי שאול תמכו תמיכה נלהבת.
<משה בר-אשר: אני מציין את הדבר הזה, מכיוון שזאת אחת הנקודות כאשר הופיע המזרחי בוועידות הראשונות שלו – 1906,1908.
<משה בר-אשר: הרב ריינס נחשב לרב גדול מאוד.
<משה בר-אשר: ברגע שהוא הצטרף לתנועה הציונית, החליטו שהוא עם הארץ.
<משה בר-אשר: סיפר את זה הרב מימון שהיה נוכח, סיפר את זה הרב ברמן שהיה נוכח, איך גימדו את הרב ריינס שהיה גדול בתורה.
<משה בר-אשר: כלומר, התופעות האלו היה זרות לצפון אפריקה.
<משה בר-אשר: הרב חלפון משה הכהן בתוניסיה תמך תמיכה גלויה, כתב מנשר.
<משה בר-אשר: המנשר הזה התפרסם בספר תוניסיה, כתוב בעברית נפלאה: "הוא בעל תכנים אדירים של תמיכה בתנועה הציונית ובמפעל הציוני, ולא לחשוש מכל מה שהיא מסמלת כדבר חדש, מודרנה וחילון, מכיוון שהכל הולך לארץ ישראל".
<משה בר-אשר: לעומת זאת, בעיראק - -
אלי אלאלוף: שכחת לציין מה השם של העיר שלי.
<משה בר-אשר: פס.
<משה בר-אשר: לעומת זאת, המנהיג הגדול של יהודי עיראק, שידוע היום - - אם תלכו לבתי הכנסת הספרדיים בארץ - - אני כתבתי מחקר גדול לקרן אביחי על היהדות הספרדית בארץ, שיש הבטחה שיתפרסם רק ב-2035, בגלל הביקורת שנוטפת ממנו.
<משה בר-אשר: ביקרתי 250 בתי כנסת.
<משה בר-אשר: בכולם הרבנים, כמעט כולם, לא ציוניים.
<משה בר-אשר: הקהל הוא ברובו - - בניו משרתים בצבא.
<משה בר-אשר: איזה ספר נלמד הכי הרבה?
<משה בר-אשר: ספרו של הרב יוסף חיים בן ישי.
<משה בר-אשר: בן ישי, שהוא התלמיד החכם החשוב ביותר בראשית המאה ה-20 בעיראק, התנגד בחריפות לציונות.
<משה בר-אשר: ממש פעל.
<משה בר-אשר: הרבנים שתמכו בציונות היו אנשי ליגה ד'.
<משה בר-אשר: כלומר, השפעתם מבחינה רוחנית הייתה מאוד שולית.
<משה בר-אשר: צריך לציין את העובדה הזאת שבצפון אפריקה התמיכה של הרבנים הייתה בשביל אלה שפעלו פעילות ציונית בהחלט רוח גבית חזקה מאוד.
<משה בר-אשר: כפי שאמרתי לכם, הנושאים הם כל כך רבים.
<משה בר-אשר: אני רוצה לציין כמה דמויות שפעלו בקהילות.
<משה בר-אשר: אני הזכרתי במרוקו את הרב דוד אלקיים, שהיה דלפון גמור אבל אינטלקטואל ממדרגה ראשונה - חיבר שירים, חיבר פיוטים.
<משה בר-אשר: היה הרוח האינטלקטואלית החשובה שעמדה מאחורי הפעילות הציונית.
<משה בר-אשר: בתוניסיה מוכרים האדונים ולנסי ויוסף ברמי, שהם גם הקימו את האגודה הראשונה ב-1911 – אגודת ציון, וגם הוציאו עיתונים בעברית והקימו מסגרת ללימוד עברית.
<משה בר-אשר: האנשים הללו הרבה פעמים סיכנו את מעמדם.
<משה בר-אשר: מי שעבד אצל הממשל הצרפתי, כשהממשל הצרפתי לא ראה את הדבר הזה - - אנחנו משתמשים היום בפועל הכי חזק בעברית - "לסבן".
<משה בר-אשר: הם תמיד היו צריכים להמציא סיפורים במה הם עוסקים.
<משה בר-אשר: אף על פי כן לקחו את הסיכונים האלה.
<משה בר-אשר: בעיראק צריך לציין במיוחד את השליחים מהארץ.
<משה בר-אשר: אנצו סירני הידוע - יש גם קיבוץ שקרוי על שמו - ושמריהו גוטמן, איש קיבוץ נען, האיש שחפר במצדה, עשו פעילות חשובה מאוד.
<משה בר-אשר: אגב, בעיראק, כאשר נאסרה הפעילות הציונית, היה מוצא חשוב.
<משה בר-אשר: "סולל בונה" בנתה את כל הכבישים בעיראק.
<משה בר-אשר: "סולל בונה" בנתה את כל המבנים של הממשלה.
<משה בר-אשר: אנשים נסעו כעובדי "סולל בונה" ועסקו בפעילות ציונית.
<משה בר-אשר: כלומר, כאשר נאסרה הפעילות הציונית אפשר היה לראות את שמריהו גוטמן מפקח כביכול על סלילת הכביש לקופא, או על סלילת הכביש לאנה, כשהוא בעצם דאג לארגן מועדונים ללימוד עברית, או לפרסם פרסומים הקשורים בהסתדרות הציונית.
אלי אלאלוף: איזה שנים זה היה ההתערבות של "סולל בונה"?
<משה בר-אשר: "סולל בונה" התחילה לפעול באופן לא רשמי בשנות 27,28, באופן גלוי ב-31,32 עד 37.
<משה בר-אשר: אתם צריכים לדעת שהיו שתי פורענויות שגרמו לפעילות גלויה של האיסלאם נגד הציונות.
<משה בר-אשר: המאורעות של תרפ"ט הייתה להם השפעה מסוימת, אבל המאורעות של 36-39 הביאו שב-37 נסגרו כל העיתונים הציוניים בעיראק.
<משה בר-אשר: היה ברור שמי שייתפס מוציא עיתון או קורא עיתון ציוני - דינו מוות.
<משה בר-אשר: נתלו שני יהודים בעיראק בשנת 36, כי מצאו אצלם עיתון ציוני.
<משה בר-אשר: כלומר, זה לא היה רק גזירה.
<משה בר-אשר: למעשה, אפשר לומר שעד - - כשהגיעו סמוך לקום המדינה שלמה הלל, מרדכי ביבי ומרדכי בן-פורת כדי לארגן את מבצע עזרא ונחמיה, מ-37 עד 47-48 לא הייתה פעילות ציונית גלויה, אף על פי שהיו דרשות של שליחים - עובדי "סולל בונה", כמו אנצו סירני, כמו שמריהו גוטמן.
<משה בר-אשר: אותו דבר היה בתוניסיה.
<משה בר-אשר: אני לא יודע אם אתם מכירים את השם יעקב קרוז.
<משה בר-אשר: יעקב קרוז היה סגן ראש המוסד.
<משה בר-אשר: היה עיתונאי, איש נפלא.
<משה בר-אשר: זכיתי להכיר אותו.
<משה בר-אשר: אני אומר, יש אנשים שכדאי להיוולד בדור שלהם.
<משה בר-אשר: יעקב קרוז היה שליח בתוניסיה.
<משה בר-אשר: הוא הגיע כפקיד צרפתי - הוא נולד ברומניה, דיבר צרפתית נקיה - וכאיש המוסד עוד לפני קודם המדינה.
<משה בר-אשר: אחר כך הוא ארגן פעילות נמרצת מאוד, כאשר הוא היה נציג של - - אני כבר לא זוכר אם זו חברת פריג'ידרים, או איזו אספקה של מצרכי חשמל, שהצליחה להוות את הכיסוי.
<משה בר-אשר: כאשר היה חשש שנתגלה, סילקו אותו.
<משה בר-אשר: הפעילות הציונית בארצות המזרח לא הייתה צריכה דחף, כי הציבור, שלא היה בעל נכסים אבל הייתה בו השכלה בסיסית, היה נכון לקבל את הציונות המודרנית.
<משה בר-אשר: הוא נתקל בקשיים.
<משה בר-אשר: עם הקשיים האלה התמודדו.
<משה בר-אשר: כפי שאמרתי, למשל במרוקו, גם הערבים וגם השלטון הצרפתי אסרו את הפעילות של ההסתדרות הציונית.
<משה בר-אשר: בעיראק האנגלים תמכו באיסור שבא מכיוונם של הערבים.
<משה בר-אשר: אל תשכחו שב-1942 היה פרהוד בו נרצחו - נדמה לי - למעלה מ-180 יהודים בבגדד.
<משה בר-אשר: כלומר, כל מה שנראה כמטפטף ציונות גרם לצרות.
<משה בר-אשר: אף על פי כן האנשים לא נכנעו.
<משה בר-אשר: צריך, כמובן, לציין את המימד החשוב של הציונות.
<משה בר-אשר: עם כל הכבוד ללימוד העברית שזה דבר חשוב, התרומות לשקל, הוצאת עיתונים, התרומות לקרן הקיימת, הדבר החשוב שהייתה עלייה בפועל.
<משה בר-אשר: לא רק העלייה המסורתית של יהודים שבאים למות בארץ, אלא צעירים רבים שבאים לחיות בארץ.
<משה בר-אשר: אני בדקתי בעצמי ובדקתי עם חוקרים מה מספר העולים במסגרת ההסתדרות הציונית לפני קום המדינה מארצות ערב.
<משה בר-אשר: המצמצמים אומרים 30 אלף, המגדילים אומרים 50 אלף.
<משה בר-אשר: לא זה ולא זה נכונים, כי אין ידיעות מוסמכות.
<משה בר-אשר: אף על פי שהגברת מאיר וגם חיים סעדון בדקו, החומר הזה ידוע רק בחלקו.
<קריאה: אתה יכול להמשיך גם קצת על יהודי בשם ברוך דובדבני, זכרונו לברכה, שהעלה את יהדות טריפולי לארץ.
<אברהם דובדני: דיברו על זה.
<משה בר-אשר: תראה, אני רציתי לומר - - דבר אחד כדאי לדעת, הסלקציה ש"הארץ" כעיתון הוביל אותה - היו גם כמה דמויות שיש להצטער על כך, כמו ד"ר שיבא, למשל, שתמך בסלקציה - לא התחילה אחרי קום המדינה.
<משה בר-אשר: כלומר, בפירוש דיברו השליחים על עלייה של צעירים בריאים.
<משה בר-אשר: זה, למעשה, בא לידי ביטוי - - לפעמים זה מופיע במכתבים ברמזי רמזים.
<משה בר-אשר: תסלחו לי שאני מזכיר את עצמי, אבל כאשר קיבלתי את פרס רוטשילד ציינתי את העובדה שרבי שלום עמאר, איש מקנס, כותב ב-1891 לג'ירוקוב, השליח של רוטשילד שבא למרוקו: "יש פה אלפי צעירים שרוצים לעלות לארץ".
<משה בר-אשר: המכתב הזה, שנודע רק באיחור גדול, קיבל הרבה המלצות.
<משה בר-אשר: שימו לב, לא מדובר בזקנים, לא מדובר בחולים, מדובר בצעירים.
<משה בר-אשר: כלומר, הזרעים של הסלקציה, שקיבלה ביטוי גלוי רק אחרי קום המדינה, בעצם נזרעו הרבה לפני כן.
<משה בר-אשר: צריך לציין 3 יהודים שנלחמו בזה בגלוי, מנוחת שלושתם כבוד - שרגאי, יצחק רפאל וברוך דובדבני.
<משה בר-אשר: הם נלחמו בגלוי, בצורה נמרצת.
<משה בר-אשר: אפילו ידוע לי מפי שליח שסיפר לי, ששלחו לבדיקה במקום זקן, חולה צעיר, אבל מי שנסע היה הזקן.
<משה בר-אשר: כלומר, נעשו דרכים כדי לאכוף את הסלקציה.
<משה בר-אשר: הנקודה שרציתי לציין היא שבתוך ההתלהבות והפעילות הציונית היו כבר הזרעים או הנבטים של הסלקציה שבאה אחר כך.
<משה בר-אשר: אני רוצה לציין דבר נוסף.
<משה בר-אשר: הזכרתי ברמז.
<משה בר-אשר: היה ויכוח שהגיע לפעמים גם בכתב, אבל התנהל בעיקר בעל פה.
<משה בר-אשר: רוב האנשים שהצטרפו לאגודות הציוניות היו יהודים מסורתיים.
<משה בר-אשר: הייתה התמודדות עם השאלה: האם ההסתדרות הציונית, כפי שהם מכירים אותה באמצעות השליחים, היא הסתדרות חילונית.
<משה בר-אשר: ראו שהשליחים לא מגיעים לבית כנסת, ראו שהשליחים יכולים לאכול במסעדות לא של יהודים.
<משה בר-אשר: אני רוצה לציין לשבח את האמירה של רבי דוד אלקיים בעניין הזה: "אנחנו לא בודקים בציציותיו של שום יהודי.
<משה בר-אשר: גם היהודים חובשי התרבושים בצפון אפריקה, לא כולם אוכלים תמיד כשר".
<משה בר-אשר: הרבה אנשים גם שתו יין נסך.
<משה בר-אשר: כלומר, השאלה הזאת הטרידה.
<משה בר-אשר: התשובות היו תשובות של סובלנות.
<משה בר-אשר: אני מדבר על כל מי שהצטרף ולא חשב שיש בעיה עם הדבר הזה.
<משה בר-אשר: הנקודה הנוספת שצריך לציין זה תנועות הנוער.
<משה בר-אשר: אחת ההצלחות לא רק באירופה אלא גם ב-4 ארצות המזרח ובארצות אחרות, גם במצרים וסוריה - אני מדבר על 4 ארצות שהמחקר שלהן סוכם - זו ההצלחה של תנועות הנוער.
<משה בר-אשר: לא הייתה הצלחה גדולה עם המבוגרים באלג'יריה, אבל גורדוניה הייתה תנועה שהקיפה מאות רבות, אולי אלפים בכל ערי אלג'ירה.
<משה בר-אשר: לא רק באלג'יר, קונסטנטין ואוראן, אלא גם במוסטראנן בגבול מרוקו, גם בקלמסן, גם במדיאה.
<משה בר-אשר: כלומר, גורדוניה, התנועה - - אני הייתי חניך גורדוניה 5 חודשים כנער אנוס שהבטיחו להוריו ללכת לבני עקיבא.
<משה בר-אשר: זאת תנועה שיש בה מן הדברים היפים.
<משה בר-אשר: למשל, היא חינכה שעבודה, מלאכת כפיים זה דבר חשוב.
<משה בר-אשר: התנועה הזאת הצליחה.
<משה בר-אשר: כלומר, לא הצליחו עם המבוגרים באלג'יריה, אבל התנועה הזאת פעלה עשרות שנים באלג'יריה.
<משה בר-אשר: מאז שהוקמה בשנת 28, 29 היא פעלה כל השנים.
<משה בר-אשר: עד 62 הייתה אחת התנועות המוצלחות בארץ מארצות ערב.
<משה בר-אשר: בתוניסיה שתי תנועות עבדו מאוד מאוד - אני כבר הזכרתי - והקיפו מאות רבות של חניכים בכל מקום.
<משה בר-אשר: השומר הצעיר מכאן, ובית"ר מכאן.
<משה בר-אשר: אחת העובדות החדשות, המעניינות זה שהיו חניכים שהחליטו להית חברים בשתי התנועות, כמו הרב פאפא.
יואל חסון: הלוואי עלינו היום.
יואל חסון: הייתה אחדות לאומית.
<קריאה: הייתי חברה ב - -
<משה בר-אשר: בתקופה מאוד מאוחרת.
<משה בר-אשר: בדבדו ובלעיון היו קינים של תנועות הנוער.
<משה בר-אשר: פעלה שם גם בני עקיבא.
<משה בר-אשר: שם הייתה שנאת ישראל מאוד גלויה, מי שזוכר את המאורעות לפני 48 שנרצחו 44 יהודים בג'ראדה.
<משה בר-אשר: כלומר, גילוי השנאה והפוגרומים הקטנים התחילו כבר בשנות ה-30 - ברגע שהיו המאורעות בארץ – במזרח, אף על פי שזאת יהדות מאוד שורשית.
<משה בר-אשר: יש פה יודעי ערבית.
<משה בר-אשר: אמר לי יהודי מדבדו: "אצלנו יראת השם נוזלת משמיים".
<משה בר-אשר: בכל זאת, למרות החיבור ומהמסורתיות, היה מתח עם האוכלוסייה הלא יהודית.
<משה בר-אשר: לא הברברית, לא אנשי הריף.
<משה בר-אשר: בכלל, הברברים, ולא בכדי, ממליצים לקיים היום כינוסים במרקש, לא בפס ולא בתטואן, כי במרקש עיקר האוכלוסייה היא ברברית.
<משה בר-אשר: הם מוכנים בשביל כל דבר למכור גם את אימא שלהם.
<משה בר-אשר: יש פה איזה עניין שתנועות מצליחות - - יש גם עוד דבר.
<משה בר-אשר: בערים במזרח אין מלאח, אין רובע יהודי.
<משה בר-אשר: העובדה שהיה מלאח בפס, מלאח בקזבלנקה, כלומר רובע יהודי, מלאח במקנס - - העובדה שהייתה מסגרת גיאוגרפית סגורה אפשרה הרבה פעולות כיסוי במלאח של מקנס, במלאח של פס.
<משה בר-אשר: אבי סיפר לי על הביקור שלו בשנת 34.
<משה בר-אשר: במלאח של פס היו למעלה מ-30 בתי כנסת.
<משה בר-אשר: בתי הכנסת שימשו הרבה פעמים מועדונים לתנועות הנוער.
<משה בר-אשר: אנשים מגיעים לתפילה.
<משה בר-אשר: היו בתי כנסת שהייתה בהם תפילה כל היום.
<משה בר-אשר: בפס יש לי את משפחת אבן דנן, הם התפללו כל היום.
<משה בר-אשר: משפחת סלטסבר, שאתה בוודאי מכיר יותר טוב ממני - -
אלי אלאלוף: ברחוב שלי היו 17 בתי כנסת.
<משה בר-אשר: טוב, אז עם כן - - זאת אומרת, אתם צריכים להבין - -
יואל חסון: בסדר, כמו בראש העין היום.
<משה בר-אשר: הדבר החשוב ביותר - אני אומר באמת - היא ההצלחה של הפעלת תנועות הנוער בתוך אווירה לא קלה.
<משה בר-אשר: כאשר היה הפוגרום בזראדה, כולנו הסתגרנו בבתים, עד שלבקשת ראש הקהל פיזרו כ-200,300 חיילים בקרב העיירה כדי למנוע פוגרום.
<משה בר-אשר: כלומר, בתוך תאפילאלת לא הייתה פעילות ציונית, אלא אחרי קום המדינה.
<משה בר-אשר: היו לזה סיבות.
<משה בר-אשר: קודם כל, הקהילה של תאפילאלת חושבים שזאת קהילה של רבבות.
<משה בר-אשר: כל תאפילאלת, כלומר כל מה שקשור בבבא סאלי, רבי ישראל אבו-חצירה - - בכל תאפילאלת לא היו יותר מ-25 אלף יהודים ב-17 קהילות, כשבמלאח פס היו 18 אלף יהודים.
<משה בר-אשר: במלאח מרקש היו 17 אלף 500.
<משה בר-אשר: בקזבלנקה היו למעלה מ-120 אלף יהודים.
<משה בר-אשר: כלומר, הפעילות התמקדה בקהילות הגדולות.
<משה בר-אשר: במקום שהיה רובע יהודי, בלי שום ספק הייתה הצלחה גדולה מאוד.
<משה בר-אשר: נדמה לי שהארכתי.
אלי אלאלוף: אני רק מושך קצת זמן לכמה התייחסויות, בסדר?
<משה בר-אשר: אני מוכן לומר כמה דברי סיכום.
<משה בר-אשר: קודם כל, לקדם בברכה את חבר הכנסת הנשמע הרבה.
אלי אלאלוף: יואל חסון.
<משה בר-אשר: אני צופה בערוץ הכנסת לפני שאני הולך לישון.
<משה בר-אשר: שומעים אותך הרבה.
יואל חסון: אני מרדים אותך טוב, או שאני מעיר אותך?
<משה בר-אשר: להיפך.
יואל חסון: היית גם מאוד מעניין.
אלי אלאלוף: אבל שמת לב שהוא שקט.
אלי אלאלוף: זה לא קורה לו לעיתים קרובות.
יואל חסון: כן, זה נדיר אצלי.
יואל חסון: פשוט היית מרתק.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, הלוואי שהדיונים בכנסת היו כל כך מרתקים כמו ההרצאה שלך.
אלי אלאלוף: בדרך כלל זה קצת יותר חם.
אלי אלאלוף: המאבקים על המצבים הקשים לא יכולים להיות קלים ושקטים.
יואל חסון: אבל עובדה, אתה רואה, אנשים רוצים ללכת לישון, פותחים את ערוץ הכנסת.
יואל חסון: אנחנו מרדימים אותם היטב.
אלי אלאלוף: יואל, אתה רוצה להגיד משהו?
יואל חסון: לא, להקשיב.
אלי אלאלוף: כם רוצה לקפוץ ישר למקום - -
יואל חסון: אתה יודע מה, אני בכל זאת אגיד משהו, כי הוא דיבר על אבא שלו.
יואל חסון: אני אספר משהו על סבא שלי.
יואל חסון: כשסבא שלי עלה מתוניס, והוא עלה עם כל המשפחה - - הוא הגיע לגבורות, באמת שיבה טובה - - ביום ההולדת שלו - הוא היה בן 89,90, משהו כזה - הוא ראה את כל המשפחה שכבר התייצבה, שכבר הייתה בארץ.
יואל חסון: הוא אמר משפט - אז הייתי ילד - שאני לא אשכח אותו אף פעם.
יואל חסון: הוא אמר: "כשאני רואה היום את כל המשפחה ואני רואה איך כולם התקדמו, למדו, הצליחו ובנו בית בארץ ישראל, אני אומר שהיה שווה.
יואל חסון: היה שווה לשלם את המחיר ולעלות לכאן".
יואל חסון: כשהוא עלה - סך הכל הוא עזב עסק של טקסטיל - הוא עבר לעבוד בקק"ל.
יואל חסון: הוא היה איש אדמה בקק"ל.
יואל חסון: הוא גר בדירה קטנה בראשון לציון.
יואל חסון: כשהוא עלה לארץ, הוא כבר הבין שלא יצא ממנו יותר בארץ הזאת, אבל הוא רצה שהילדים שלו יגיעו למשהו, הנכדים שלו, הנינים שלו.
יואל חסון: כשהוא ראה שזה קרה, אז הוא אמר: "היה שווה לעלות בשביל לראות את כולכם בארץ ישראל חיים, משגשגים, לראות את המדינה לאן שהיא הגיעה".
יואל חסון: זה משהו שהיה כשהייתי בן 14,15 ונכנס לי לראש.
יואל חסון: צריך לזכור - כל אחד במקרה שלו – שהאבות, הסבא וסבתא שילמו מחיר בזה שהם עלו לכאן.
יואל חסון: בנו ב-10 אצבעות שלהם את המדינה הזאת.
יואל חסון: אנחנו הדור שקצת ראה יותר נחת.
יואל חסון: הדור הבא יראה עוד יותר נחת, בעזרת השם.
יואל חסון: זאת הגדולה של אותם אנשים שבנו את הארץ הזאת, עלו לארץ הזאת, יצרו את מה שיש היום, את מה שיש לכולנו פה.
<משה בר-אשר: תרשו לי רק הערה אחת, שכחתי להגיד אותה.
<משה בר-אשר: אני שאלתי פעיל ציוני שנאסר במרוקו וכמעט הוצא להורג.
<משה בר-אשר: שאלתי אותו, "למה עשית את זה, למה נכנסת הרבה פעמים לסיכונים".
<משה בר-אשר: מה הייתה תשובה?
<משה בר-אשר: זאת הייתה התשובה שוויצמן ענה לצ'רצ'יל על השאלה למה אתם רוצים מדינה.
<משה בר-אשר: אתם יודעים מה התשובה של ויצמן?
<משה בר-אשר: "ככה".
<משה בר-אשר: אין נימוקים.
<משה בר-אשר: זה מעל כל הנימוקים.
<משה בר-אשר: כך ענה לי היהודי, בלי לדעת את התשובה.
<משה בר-אשר: אני סיפרתי לו שוויצמן ענה את זה לצ'רצ'יל.
<משה בר-אשר: הוא אמר לי: "ככה, כי הבנתי שזה מה שאני צריך לעשות".
אלי אלאלוף: ערן זיני, המנכ"ל של המשקם.
אלי אלאלוף: זה אחד הביטויים, אבל יש הרבה ביטויים להסתדרות הציונית.
אלי אלאלוף: אם לא הרגשתם, זה חלק אינטגרלי של המחשבות, של החוויה האישית, של ההתפתחות האישית של כל אחד מאיתנו.
אלי אלאלוף: לא הביטוי הזה, לצערי, הגיע בהיסטוריה ה"מודרנית" של מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: זה לא מתבטא.
אלי אלאלוף: יהדות המזרח חיה את התנועה הציונית בצורה שונה, שהביטויים ההיסטוריים שלה, הרגילים שכותבים את ההיסטוריה של המדינה יודעים לבטא.
אלי אלאלוף: אתה עשית את זה מדהים.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לך, זאת הייתה חוויה אדירה.
אלי אלאלוף: תודה - - שהמלצת לי להתקשר ל - -.
אלי אלאלוף: אתה רואה, ההמלצות שלך מתקבלות.
אלי אלאלוף: אז בקשה, ערן זיני, מנכ"ל.
אלי אלאלוף: אני לא יכול להגיד מנכ"ל המשקם זיני מבלי להתייחס לאשתי שהיא זיני.
אלי אלאלוף: - - ההורים שלך.
אלי אלאלוף: בשבילה יש רק משפחה קטנה.
<ערן זיני: קודם כל, תודה אדוני היושב-ראש על הדיון.
<ערן זיני: חבר הכנסת חסון, מכובדיי.
<ערן זיני: אני רוצה ברשותכם להתחיל ולדבר על חברת המשקם כחברה קדושה בחברה הישראלית, לא פחות מזה.
<ערן זיני: חברת המשקם, החזון שלה – אני אפתח בו – הוא שלכל אדם עם מוגבלות יש זכות, בדיוק כמו לכולם, למצות את תעצומותיו האישיות, תוך שמירה על כבודו ופרנסתו.
<ערן זיני: חברת המשקם שמה לה כיעד להיות המובילה בתחום השיקום המקצועי-תעסוקתי של אנשים עם מוגבלויות במדינת ישראל.
<ערן זיני: אדוני, היום כולם מדברים, השיח הוא על אנשים עם מוגבלויות.
<ערן זיני: ההסתדרות הציונית העולמית ומשרד הרווחה - עוד ב-58 - הקימו את חברת המשקם במטרה לתת מענה לשיקום של אנשים עם מוגבלויות ולאוכלוסיית הגיל השלישי.
<ערן זיני: 60% מבעלות החברה היא ההסתדרות הציונית העולמית, 40% בבעלות משרד הרווחה.
<ערן זיני: המשקם היא מסגרת רב-נכותית, כלומר, היא נותנת מענה למגוון רחב מאוד של נכויות.
<ערן זיני: היא מעסיקה היום קרוב ל-3,000 עובדים עם מוגבלויות.
<ערן זיני: היושב-ראש של החברה הוא ארנון טיבר.
<ערן זיני: אני מתנצל שהוא לא פה, הוא בחו"ל.
<ערן זיני: הוא מאוד מאוד רצה להגיע.
<ערן זיני: בשנים האחרונות נוצרו יחסי עבודה איכותיים מאוד בין ההסתדרות הציונית העולמית, כשדובדוב פה בראשותו, ראובן שלום, דובי בראל, חיים בן עזרא, דוויד בן-עמי, ובין משרד הרווחה, גדעון שלום וד"ר שלי נורדן.
<ערן זיני: גם הנציג שלהם נמצא פה.
<ערן זיני: המשקם נותנת היום, או מאפשרת למדינת ישראל להתמודד עם 3 חסמים מרכזיים.
<ערן זיני: החסם הראשון הוא עובדים עם מוגבלויות.
<ערן זיני: 95% מהעובדים בחברת המשקם הם אנשים עם מוגבלות.
<ערן זיני: אי אפשר להתקבל לחברת המשקם - -
יואל חסון: פיזית, או גם - -?
<ערן זיני: גם וגם.
<ערן זיני: זה מגוון רב-נכותי.
<ערן זיני: יש גם עיוורים, יש גם חירשים.
<ערן זיני: פיזי, נפשי קצת.
<ערן זיני: זה מאוד מאוד תלוי.
<ערן זיני: למעלה מ-50% מהחברה פרוסה בפריפריה.
<ערן זיני: הדבר המעניין הוא שמעל 60% מהעובדים הם מעל גיל 50.
<ערן זיני: כלומר, מי שמתקבל היום לחברת המשקם מגיע בגיל ממוצע של בערך 45 פלוס.
<ערן זיני: הרבה מאוד הם מופני ביטוח לאומי.
<ערן זיני: כלומר, לצערי אנחנו מגלים שבאיזה שהוא גיל בין 45 ל-50 קורה אירוע בריאותי שגורם לאותו אדם, לאותו עובד בשוק הטבעי לא לחזור לשוק העבודה באופן רגיל.
<ערן זיני: ביטוח לאומי כחלק מהכלים שלו מציע לאותו אדם להשתלב בשוק העבודה דרך המשקם.
<ערן זיני: למשקם יש 3 חטיבות עסקיות מרכזיות - חטיבת התעשייה, שיש בה היום כבר למעלה מ-20 מפעלים בכל הארץ, בעיקר עבודות של קבלנות משנה, אריזה, ויש גם קצת ייצור.
<ערן זיני: לחברה יש היום גם מרכז סריקה דיגיטלי שסורק הרבה מאוד מסמכים וניירת לגופים שונים.
<ערן זיני: מעבר לכך, "המשקם עיסוקים" היא חטיבה שיש בה קרוב ל-7 מתפרות בכל הארץ שתופרות קרוב ל-100 אלף זוגות מדים לצה"ל ולכוחות הביטחון.
<ערן זיני: בנוסף לכך, אפרופו יום הדיור הציבורי, לחברה יש היום את יחידת הגינון, להערכתי הכי גדולה במדינת ישראל.
<ערן זיני: אנחנו מעסיקים באופן ישיר 450 עובדי גינון.
<ערן זיני: משרתים הרבה מאוד אתרים, עיריות, עמידר, עמיגור, בתי חולים ממשלתיים, ברמת שביעות רצון מאוד מאוד גבוהה.
<ערן זיני: יש את החטיבה שכל תפקידה להשים ולשלב עובדים עם מוגבלויות בשוק העבודה הטבעי, בין אם בבסיסי צבא, בין אם במשרדי ממשלה, בין אם לקוחות פרטיים אחרים.
<ערן זיני: פה אתם יכולים לראות מגוון קטן, קצר של הלקוחות המרכזיים שלנו.
<ערן זיני: אני חייב לומר לך, עצם זה שאנחנו יושבים ועובדים מול הלקוחות הכי גדולים במשק הישראלי זה משהו שמשדרג אותנו מאוד, בעיקר בהיבט האיכות, בעיקר בהיבט של עמידה בלוחות זמנים, בעיקר ברמה של תמחור, כיוון שבסופו של יום אנחנו מבינים שאם נמשיך לקבל או נשאף לאיזה שהן קבלת תרומות, אנחנו לא נגיע לשום מקום.
<ערן זיני: אנחנו רוצים שיתייחסו אלינו כשחקן מרכזי, מוביל במשק הישראלי.
<ערן זיני: לשם אנחנו חותרים.
<ערן זיני: במשקם, בגלל שיש מגוון רב נכויות, אנחנו מבינים שבסופו של יום מדובר באנשים.
<ערן זיני: האנשים הם הכי יקרים במדינת ישראל, לפחות ככה אנחנו מתייחסים אליהם.
<ערן זיני: אנחנו מבינים שרמות התפקוד, גם אם מדובר באדם עם מוגבלות, הן שונות, ולכן אנחנו יודעים היום לייצר מקום עבודה או תעסוקה למגוון רחב מאוד של רמות תפקוד.
<ערן זיני: יש כאלה שמגיעים למשקם, לצערי, עם רמת תפקוד מאוד מאוד נמוכה, ולכן אנחנו דואגים גם לעבודות ברמה של מורכבות יחסית בסיסית.
<ערן זיני: ככל שאנחנו מתקדמים יש לנו - גם בתוך המשקם וגם מחוצה לו - מגוון רחב מאוד של תפקידים.
<ערן זיני: אנחנו באמת קוראים גם לוועדה, ואני אשמח לבוא לעזרתכם, שאם יש עובד, אדם עם מוגבלות שרוצה להגיע ולהיכנס לשוק העבודה ומשום מה הוא מתקשה, חברת המשקם זו היא תכליתה.
<ערן זיני: אני לרשות
<ערן זיני: כם לכל עניין 24/7.
<ערן זיני: תתקשרו אלי, זה התפקיד שלי.
<ערן זיני: אין פה - - מבחינתנו אנחנו רוצים לסייע לכולם, כי אנחנו מבינים שאדם שיושב בבית זה הדבר הכי גרוע שאפשר.
<ערן זיני: המשקם הקימה בשנה וחצי האחרונות, גם לאור השינויים בחקיקה, חטיבת השמה.
<ערן זיני: כל תכליתה היא שאם אדם אינו רוצה לעבוד במסגרת המוגנת של חברת המשקם, אנחנו מסייעים לאותו אדם עם מוגבלות למצוא בשוק העבודה הטבעי.
<ערן זיני: אני חייב לומר לכם, בשל העובדה שחברת המשקם הינה מעסיק, אנחנו יודעים היום לבוא למעסיקים גדולים שמאוד חוששים כשלב ראשון לשלב אנשים עם מוגבלויות, מכיוון - - הרבה פעמים אתה שומע סיפורים על ניסיונות עבר שלא צלחו, לצערי, בגלל מגוון רחב מאוד של סיבות.
<ערן זיני: היום המשקם באה ואומרת לאותו מעסיק: "תשמע, אני יודעת להיות בפרונט, אנחנו נהיה המעסיק של אותו עובד, של אותו אדם עם מוגבלות, לפחות לתקופת זמן ראשונית".
<ערן זיני: ברגע שהשילוב הזה מצליח, אנחנו אומרים, "תקלטו אותו באופן ישיר".
<ערן זיני: כולם שבעי רצון מהפתרון הזה.
<ערן זיני: אנחנו יודעים גם שיש היום אנשים או עובדים עם מוגבלות שלא מתאימים לשוק העבודה הטבעי.
<ערן זיני: פה המשקם, גם באותה מסגרת שהיא רואה את עצמה כמעסיק וכמי שמאפשרת מגוון רחב מאוד של פתרונות, בעצם מאפשרת לעובד עם מוגבלות להתקדם בתוך החברה.
<ערן זיני: היא מציעה מגוון רחב מאוד של פתרונות.
<ערן זיני: אני אומר לכם, זה דבר מדהים.
<ערן זיני: השילוב הוא שילוב בהנהלת חשבונות, ברכש, בכספים, בעובדים סוציאליים.