GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ערן זיני: למי שמתקשה אנחנו יודעים למצוא את הפתרון.
<ערן זיני: זה גם בהחלט עובדי סגל, עובדים של מנהלי בטיחות, נאמני אבטחת איכות.
<ערן זיני: אנחנו מסתכלים על זה כמשימה שהיא בעיניים שלי משימה לאומית.
<ערן זיני: קצת על מספרים ברשותכם.
<ערן זיני: העמודה האדומה מראה את ההשתתפות של מדינת ישראל, בעיקר משרד הרווחה והחשב הכללי, בתקציב של המשקם.
<ערן זיני: כפי שאתם תראו, ההשתתפות של המדינה כמעט ולא השתנתה באופן מהותי במהלך ה-6,7 שנים האחרונות.
<ערן זיני: עדיין, ההוצאות של החברה הלכו וגדלו.
<ערן זיני: אחד הדברים שאנחנו מאוד מתגאים בו זה שההוצאות של החברה גדלו, בעיקר כיוון שהשכר של העובדים עלה באופן משמעותי, השכר של העובדים עם המוגבלויות.
<ערן זיני: מ-day one יש לנו מודל שבו אנחנו צמודים למודל של שכר המינימום.
<ערן זיני: ב-5 שנים האחרונות שכר המינימום במדינת ישראל עלה ב-29%, לכן גם השכר של העובדים שלנו עלה.
<ערן זיני: אנחנו מאוד מאוד גאים בזה.
<ערן זיני: מצד שני, זה מחייב אותנו, בגלל שהתקציב של המדינה כמעט ולא השתנה, לצעדי התייעלות, להגדלת הכנסות כל הזמן, הכל במטרה לאפשר את הפעילות של החברה המדהימה הזאת.
יואל חסון: אתם משלמים פנסיות, את כל הדברים האלה?
<ערן זיני: בשקף הבא.
<ערן זיני: המשקם היא המסגרת המוגנת היחידה היום במדינת ישראל שמעבר ליחסי עובדי-מעביד גם דואגת לתנאים סוציאליים מלאים.
<ערן זיני: אנחנו בהחלט חרתנו את זה על דגלנו.
<ערן זיני: משלבים דמי הבראה, חופשות, ביגוד, ימי מחלה, גם ביטוח ימי מחלה מוגדרים.
<ערן זיני: כמו שאמרתי, יש לנו אופק קידום לעובדים שלנו.
<ערן זיני: מעבר לזה אנחנו דואגים לכלים לעובדים שלנו במטרה לשפר את היכולות שלהם ואת המיומנות שלהם.
<קריאה: - את כל המהלך לקרנות פנסיה כברירות מחדל, כדי לשפר את תנאי הפנסיה של המוגבלים.
<ערן זיני: נכון.
יואל חסון: אגב, העסקה ישירה דרך המשקם היא העסקה לאורך זמן, זאת אומרת, אתם לא עושים איזה הליך של פיטורים, חזרה ודברים?
יואל חסון: אתה צובר ותק בתוך - -
<ערן זיני: חס וחלילה.
<ערן זיני: אנחנו מבחינתנו לא מתייחסים לעצמנו כאיזו שהיא חברה שיודעת לארגן קבוצות עבודה לתקופה מסוימת, לאיזה שהוא פיק, ואחרי זה מפטרים.
<ערן זיני: מי שנכנס לחברת המשקם, זה אומר - - כל בן אדם שנכנס, החרב, לצורך העניין, שתהיה לו עבודה כל היום היא עלי, האחריות היא שלי.
<ערן זיני: אנחנו לא מפטרים.
<ערן זיני: כשאנחנו לא מפטרים, זה אומר שאני חייב לדאוג ל-3,000 משכורות כל חודש.
<ערן זיני: אנחנו באמת משתדלים לעשות את זה בצורה - - אני חושב שהיא בצורה טובה.
יואל חסון: אתם מאוזנים, גירעוניים?
<ערן זיני: אנחנו לשמחתנו מאוזנים.
<ערן זיני: גם - ככל שניתן - אנחנו משקיעים הרבה מאוד בתשתיות, בציוד.
<ערן זיני: אתה תוכל לראות פה שבעמודה הימנית אנחנו כל הזמן - - להחזיק 21 מפעלים במדינת ישראל ועוד 7 מתפרות ויחידות בכל הארץ זה דבר שעולה לנו הרבה הרבה כסף, מחייב כל הזמן לשדרוג של תשתיות.
<ערן זיני: גם הלקוחות שלנו דורשים מאיתנו לשדרג את הציוד.
<ערן זיני: בסופו של יום, יש 3,000 עובדים שעושים בעיקר עבודת ידיים.
<ערן זיני: והיום המגמה היא ללכת לאוטומציה, למיכון.
<ערן זיני: עם הדבר הזה גם אנחנו - - אנחנו חלילה לא מתנגדים למגמה הזאת, אנחנו פשוט מכניסים את האוטומציה לתוך הבית ובכך משדרגים את היכולות שלנו.
<ערן זיני: אז כפי שציינתי, כמה דוגמאות קטנות.
<ערן זיני: התאמת המרכז לסריקה דיגיטלית נמצא בחולון.
<ערן זיני: באמת מרכז מדהים.
<ערן זיני: היום כבר מעסיק קרוב ל-30 עובדים עם מוגבלויות ברמות שונות, בתפקידים שונים.
<ערן זיני: חשבתי בהתחלה שסריקה, יחסית זה דבר פשוט - לקחת דפים ולהכניס לאיזו שהיא מכונה.
<ערן זיני: זה הרבה יותר מורכב.
<ערן זיני: זה דורש גם תהליך של מפתוח, של הגדרה של איזה מסמכים אנחנו מכניסים.
<ערן זיני: אבל עדיין זה דבר שהוא מאוד מאוד מעניין אותנו.
<ערן זיני: גם אנחנו רואים שאנשים רוצים - - אדם, שלצערי היום לא נמצא בשוק העבודה, מאוד רוצה להתקבל ולעבוד במקומות כאלה שיש מחשבים, שיש עבודה מול לקוחות גדולים ומרכזיים.
<ערן זיני: על כך, כמובן, אנחנו מברכים.
<ערן זיני: אני מקווה מאוד שנוכל גם להגדיל את הפעילות בהיבט של הכנסה של עוד לקוחות, בהיבט של הגדלת כוח אדם, ואולי אפילו גם בעתיד לפתוח עוד מרכזי סריקה.
<ערן זיני: מעבר לזה אנחנו מבינים שהיום יש בעיה להרבה מאוד יצרנים קטנים ובינוניים.
<ערן זיני: לצורך העניין גם הרגולציה מכבידה.
<ערן זיני: מעבר לכך, ההשמה של אדם עם מוגבלות - - אני יכול ככה- - היום, שנה, שנה וחצי אחרי הפתיחה של חטיבת ההשמה, אנחנו מבינים שלהשים אדם עם מוגבלות במקומות כמו הכנסת או משרדי הממשלה זה דבר הרבה יותר "קל" ו"פשוט", לעומת לשכנע את מנהל התפעול ברצפת הייצור של שטראוס בשדרות לבוא ולהכניס אנשים עם מוגבלות לאותה רצפה.
<ערן זיני: שם מאפייני הדרישה - -
אלי אלאלוף: אתם שולחים את העובדים של הכנסת?
<ערן זיני: לא.
<ערן זיני: בכנסת זו העסקה ישירה, אני מברך על כך.
<ערן זיני: בסופו של יום, המשרות בכנסת או בכלל במשרדי ממשלה או בחברות ביטוח או בבנקים הן יותר קלות לאיוש מאשר עבודות כפיים.
<ערן זיני: אגב, זה לא שונה משוק העבודה הטבעי.
<ערן זיני: העדפות הן בדיוק אותן העדפות, ולכן יש מקומות שבהם הכנסנו יצרנים קטנים ובינונים לתוך המפעלים שלנו במטרה שבמקום לעשות את ההשמה בשוק הטבעי, להכניס את השוק הטבעי לתוך המסגרת המוגנת.
<ערן זיני: למשקם עד לפני שנה לא הייתה פעילות במגזר הלא יהודי.
<ערן זיני: בשנה האחרונה פתחנו מתפרה בכפר הדרוזי יאנוח-ג'ת.
<ערן זיני: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זו הצלחה בלתי רגילה.
<ערן זיני: לנו יש כמעט כל שנה קרוב ל-100 אלף זוגות מדים לתפירה מצה"ל וכוחות הביטחון.
<ערן זיני: היה לנו קשה מאוד לאתר תופרות מקצועיות למתפרות שלנו, ולכן כשבאנו לכפרים וביקשנו לגייס עובדים, בעצם אמרו לנו: "תשמעו, מהכפר הנשים לא יוצאות במהלך שבוע העבודה".
<ערן זיני: במקום להביא את התופרות המקצועיות לערים שהיום יש את המתפרות, אמרנו, בוא נכניס את שוק העבודה, את המתפרה לאמצע הכפר.
<ערן זיני: אני אומר לך, זו הצלחה מאוד מאוד גדולה.
<ערן זיני: היא נותנת מענה להרבה מאוד חסמים, גם מגדריים, גם תרבותיים, גם פריפריאליים, גם גילאיים.
<ערן זיני: זה win win situation מבחינתנו.
<ערן זיני: במתפרות שלנו לא תופרים רק מדים.
<ערן זיני: לשמחתנו יש לנו גם מודל יחד עם בנק הפועלים, כבר עובד שנה שישית.
<ערן זיני: תופרים קרוב 60 אלף שרשראות דגלים כל שנה.
<ערן זיני: מחלקים את זה ביום העצמאות.
<ערן זיני: זה מאפשר פרנסה לעוד כ-30 עובדים, בעיקר במתפרת ירושלים שלנו.
<ערן זיני: באמת על כך הברכה.
<ערן זיני: הגינון שלנו, כפי שאמרתי, הוא ברמת גינון מאוד גבוהה.
<ערן זיני: אפרופו הדיון שהיה היום על הדיור הציבורי, היום יש הקצאת משאבים מאוד גדולה להיבט של פרויקטים של שיקום שכונות, של תמ"א 38.
<ערן זיני: יש הרבה גופים שלוקחים את המשקם, בעיקר לתחזוקת הגינות, לתחזוקת שטחים רחבים, אבל גם יש פרויקטים מאוד גדולים ויפים בכל הארץ.
<ערן זיני: ודאי.
<ערן זיני: אנחנו דואגים לשלט גדול, על-מנת שידעו בדיוק מי ביצע ומה החשיבות של הפרויקט.
<ערן זיני: כל הפעילות הזאת, בסופו של יום, מתכנסת להון האנושי, ואנחנו משקיעים בהון האנושי.
<ערן זיני: יש לחברה, כפי שאמרתי, הרבה מאוד עובדים בכל הארץ.
<ערן זיני: אני חושב שזה דבר שהוא מבורך.
<ערן זיני: אנחנו משתדלים לעשות אירוע רווחה לפחות פעם בשבוע-שבועיים לכל יחידה מסוימת בכל הארץ, על-מנת שניגע בכולם ונאפשר לכולם פרנסה ומקום להרגיש בו כמשפחה.
<ערן זיני: אני חושב שבסופו של יום המודל של המשקם הוא מודל מצליח מאוד, כיוון שזה שילוב אידיאלי בין רווחה לתעסוקה, ואנחנו מאפשרים פה מסגרת תעסוקתית להרבה מאוד אנשים בל הארץ.
<ערן זיני: על כך תודתי הרבה להסתדרות הציונית העולמית, למשרד הרווחה, על התמיכה, על המעטפת.
<ערן זיני: יש לי דלת פתוחה לכולם מתי שאני רוצה.
<ערן זיני: זו חברה מאוד מאוד חשובה בחברה הישראלית.
<ערן זיני: ברשותך, אדוני היושב-ראש, ביקשתי מבת-אל שעובדת אצלנו במשקם שתבוא ותאמר כמה מילים על ההשתלבות שלה בחברה.
אלי אלאלוף: כבוד לנו שאת פה.
<בת אל ביבי: שלום לכולם, שלום לחברי הוועדה, שלום למשתתפים.
<בת אל ביבי: שמי בת-אל, כמו שאמר ערן, אני בת 28, אני מתגוררת ברמת-גן.
<בת אל ביבי: לפני כ-10 שנים, בעיצומו של תהליך לגיוס צבא הגנה לישראל, עליתי לנקות את המרפסת בבית הוריי בקומה השנייה בבני ברק ומעדתי ממנה החוצה לחצר הבניין.
<בת אל ביבי: כתוצאה מהנפילה שברתי חוליות בגבי התחתון וקרעתי את חוט השדרה.
<בת אל ביבי: הפציעה שלי נחשבת לבלתי הפיכה, הותירה אותי מרותקת לכיסא גלגלים.
<בת אל ביבי: בשנים שלאחר פציעה עסקתי בספורט תחרותי, אף ייצגתי את מדינתנו הקטנה בתחרויות בארץ ובעולם בנבחרת ישראל בכדורסל לנשים בכיסאות גלגלים.
<בת אל ביבי: בשנים האחרונות, בחיפוש אחר עבודה, חברת המשקם גייסה אותי, קלטה אותי למעגל העבודה וגייסה אותי לתפקיד מרכזי כקניינית רכש.
<בת אל ביבי: החברה פתחה לי דלת לעולם שלא הכרתי.
<בת אל ביבי: אני מתמקצעת בו היום, אני רוכשת בו המון ניסיון וידע רב.
<בת אל ביבי: במסגרת תפקידי אני מנהלת מו"מ עם ספקים, אני משווה בין הוצאות מחיר ומגישה אותן לוועדות רכש.
<בת אל ביבי: אני אחראית על צי רכבים שמשמשים, בין היתר, לענף הגינון והתעשייה.
<בת אל ביבי: אני נותנת מענה ישיר לעובדים שמשתמשים בטלפונים סלולאריים ומערכות מידע.
<בת אל ביבי: כעובדת החברה אני חייבת לומר שאני זוכה לתנאים סוציאליים טובים ולרווחה מכבדת.
<בת אל ביבי: בין היתר זכיתי לצאת יחד עם כל עובדי החברה, יחד עם 2,800 עובדי החברה לנופש במקום הכי נמוך בעולם, אבל שם הרגשתי חוויה גבוהה מעל כולם.
<בת אל ביבי: זה היה מיוחד לראות את כל האופרציה שהתנהלה סביב עניין השיקום.
<בת אל ביבי: ההנגשה וההתאמה לכל העובדים עם כל סוגי המגבלות נתנה אפשרות לכל העובדים להשתתף בטיול.
<בת אל ביבי: על זה אני רוצה להגיד בהזדמנות זו תודה רבה לכל האנשים העוסקים במלאכה הקדושה הזאת, לכל האנשים הטובים, למנכ"ל החברה, שעושים הכל ודוחפים להצלחה.
<בת אל ביבי: תודה רבה לכם על ההקשבה.
אלי אלאלוף: הייתה דוגמה קטנה אמנם בזמן האחרון, אבל היא כל כך מרגשת.
אלי אלאלוף: סליחה שזה מתקיים במרוקו, אבל אתם יודעים שההסתדרות הציונית עוזרת - - זה מהלך של שתי "משוגעות", האחת יושבת פה, השנייה בירוחם, מרים לסר וטל אוחנה, ממלאת ראש המועצה ירוחם, לפתח איזו תכנית.
אלי אלאלוף: אז בקשה, מרים, כמה דקות, בקיצור רב.
<מרים אלמליח-לסר: אני גם יוצאת מרוקו, 30 שנה בארץ.
<מרים אלמליח-לסר: היוזמה הזאת, אלי, היא קודם כל בזכותך, כי כשעבדנו בקרן רש"י והצגנו לכם את הרעיון, אמרתם: "לכו על זה, זה רעיון משוגע, אבל אתם תצליחו בו".
<מרים אלמליח-לסר: יצא שפנינו להסתדרות הציונית.
<מרים אלמליח-לסר: הפרופסור דיבר על הפעילות של ההסתדרות בארצות המזרח בעבר, אז רציתי להגיד, לא, יש גם פעולה היום שנעשית במרוקו, אולם לא ישירות משם.
<מרים אלמליח-לסר: מפה אנחנו מנסים לעזור ולמשוך את בני הנוער שעדיין נשארו שם.
<מרים אלמליח-לסר: הייתה לי זכות להיות בתנועות הנוער, בצופים היהודים במרוקו, אבל התנועה נסגרה ב-2007.
<מרים אלמליח-לסר: היום יש מספיק בני נוער כדי לקיים תנועה, אבל אין.
<מרים אלמליח-לסר: אנחנו עוד נחשוב על פתרון.
<מרים אלמליח-לסר: בינתיים אני וטל אוחנה מירוחם פועלות כדי למשוך את הצעירים שכאשר הם עוזבים את מרוקו בגיל 18 אחרי הבגרות, הם יבחרו בישראל כאופציה הראשונה.
<מרים אלמליח-לסר: אנחנו מקיימים מסע קיץ בארץ של שלושה שבועות במימון של ההסתדרות הציונית.
<מרים אלמליח-לסר: תודה, דובדב, על כל התמיכה.
<מרים אלמליח-לסר: רציתי להגיד גם תודה לאלי כהן, אבל הוא כבר עזב.
<אברהם דובדני: הוא רק חזר ממרוקו ביום שלישי.
<מרים לסר: נכון, והוא התקשר אלינו ואמר לנו שהעבודה שם נותנת פירות.
<אברהם דובדני: הוא גם אמר לי.
<מרים לסר: יופי, אני שמחה.
<מרים לסר: כיום בני הנוער נמצאים פה בארץ.
<מרים לסר: יש לנו כבר 45 חבר'ה שמסתובבים בארץ.
<מרים לסר: אנחנו חושפים אותם לאקדמיה, לצבא.
<מרים לסר: הם בדיוק היום בגדנ"ע.
<מרים לסר: כל פעם שמסיימים את המסע החוויה הכי גדולה שיש להם זה מהגדנ"ע.
<מרים לסר: אני מקווה שזה יהיה מוצלח גם להם.
<מרים לסר: ביום ראשון אנחנו מקיימים טקס סיום בהר הרצל בנוכחות הנציגים של ההסתדרות.
<מרים לסר: אני מודה לך, דובדב, על התמיכה.
<מרים לסר: זאת פעילות שאנחנו לא מדברים עליה הרבה.
אלי אלאלוף: את הדברים הגדולים שלא תשכחי להגיד, שכל שנה מעל ל-50% נשארים בארץ.
<מרים לסר: אז הפעילות נעשית כדי שיישארו פה.
<מרים לסר: יש לנו היום, אחרי 6 שנים של פעילות, כ-100 סטודנטים וחיילים בודדים שנמצאים בארץ.
<מרים לסר: אנחנו עוזרים להם להיקלט בכל ההיבטים של חיי היום יום בארץ.
<מרים לסר: תודה לך.
אלי אלאלוף: אתה רוצה עוד משהו להגיד, דובדב?
<אברהם דובדני: אני חושב שעברנו פה שעה וחצי מרגשות, פשוט מרגשות, בכל הנושאים שעסקנו, בין אם זה בנושא הרווחה ששמענו פה על המשקם.
<אברהם דובדני: כשאני נכנסתי לתפקיד כיו"ר לפני 7 שנים המצב של המשקם לא היה המצב ששמענו היום.
<אברהם דובדני: הוא היה מצב מאוד קשה, עם גירעונות עצומים.
<אברהם דובדני: המשקם עשו מהפך אדיר.
<אברהם דובדני: הכוחות המקומיים, הניהוליים הביאו את זה למצב מאוזן.
<אברהם דובדני: זה היה אחרי הרבה שנים שהיה קושי אדיר.
<אברהם דובדני: צריך לבקר כדי להבין עד כמה המפעל הזה משמעותי.
<אברהם דובדני: אנחנו גאים שיש לנו חלק בעניין הזה.
<אברהם דובדני: גם בנושאים האחרים שדיברנו.
<אברהם דובדני: ודאי ובוודאי.
<אברהם דובדני: אז שוב, תודה תודה ליושב-ראש הוועדה על האירוח, על הנושאים שדנו בהם, ולכל המשתתפים שבאו.
<אברהם דובדני: חן חן.
אלי אלאלוף: כמה זמן אתה בחברה?
<ערן זיני: 4.5 שנים.
<ערן זיני: שנתיים וחצי מנכ"ל.
אלי אלאלוף: אני גם חייב להגיד שאני מופתע.
אלי אלאלוף: אני אסכם בזה.
אלי אלאלוף: קודם כל, אני חייב להגיד שאני מופתע.
אלי אלאלוף: חשבתי שאני קצת מכיר את הנושא החברתי ואת האוכלוסיות המיוחדות.
אלי אלאלוף: אני נשארתי ב-7 השנים האחרונות של המשקם.
אלי אלאלוף: גם כשאמרו לי החבר'ה "בחרו בשבילנו המשקם", אני אמרתי שיחפשו מישהו אחר.
אלי אלאלוף: אני כל כך שמח לשמוע את הדיווח שלך, זה באמת מרשים, כי לצערנו אנחנו עושים הרבה חקיקה שקשורה לנכים.
אלי אלאלוף: להגיד לך שאנחנו מצליחים לשלב אותם כפי שהם צריכים להיות כמו כל אחד מאיתנו, אני לא בטוח.
אלי אלאלוף: תיקנו את החוק כך שכל מערכת צריכה להעסיק 5% מאוכלוסיית העובדים שלה אנשים עם מוגבלויות.
אלי אלאלוף: זה רחוק רחוק מזה.
אלי אלאלוף: אני שמח על הדוגמה הזאת.
אלי אלאלוף: אני אנצל אתכם לדיונים נוספים בוועדה, כדי שתבואו להסביר את זה.
<ערן זיני: בשמחה.
אלי אלאלוף: יש לי רק בקשה אחת - תבדקו, כי אחת מהבעיות של האוכלוסיות החלשות בארץ זה הנושא של מיצוי הזכויות שלהן.
אלי אלאלוף: אתם כל כך טובים.
אלי אלאלוף: אתם כמו הקיר הנמוך בערבית.
אלי אלאלוף: אני מטפס עליכם.
אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה שתבדקו את הזכויות של העובדים שלכם, לא רק שקשורים לעבודתם, אלא שהמערכת אמורה לתת להם, כמו רשויות מקומיות, כמו ביטוח לאומי.
אלי אלאלוף: תשלימו את המהלך האדיר שאתם יודעים לטפל בו, כדי שהאנשים האלה יזכו למה שמגיע להם.
אלי אלאלוף: לא כטובה, אלא כחובת המדינה.
אלי אלאלוף: חלק גדול מהעוני שבדקנו אותו, חברים, זה אי מיצוי זכויות.
אלי אלאלוף: לאנשים יש זכויות, אבל הם לא יודעים להשיג אותן, ולכן תוסיפו טיפה למהלך האדיר שלכם.
אלי אלאלוף: תדאגו שה-3,000 עובדים שלכם גם ימצו את כל הזכויות שלהם.
אלי אלאלוף: יש הערה חברית.
אלי אלאלוף: אתה חבר שלי 100 שנה, אז מותר לי.
אלי אלאלוף: אין קהילה שחוסלה.
אלי אלאלוף: המושג הזה - - אני חייב להגיד שלמדתי את זה לפני 4 חודשים בביקור באתיופיה.
אלי אלאלוף: אין קהילה יהודית שחוסלה.
אלי אלאלוף: אמנם רובה עברה לארץ או למקומות אחרים, אבל קהילות יהודיות נשארות גם ללא הקשר הפיזי שלהן.
אלי אלאלוף: לא מחסלים קהילה יהודית, לצערי ראיתי את זה באתיופיה.
אלי אלאלוף: חזרתי מאתיופיה מזועזע מחוסר הטיפול בקהילה היהודית באתיופיה.
אלי אלאלוף: יש שם מרוכזים בצורה וולונטרית, אישית, 12 אלף יהודים.
אלי אלאלוף: לא משתמשים במושג "יהודים".
אלי אלאלוף: אומרים "חיסלנו יותר מפעם אחת".
אלי אלאלוף: מי מעז לחסל קהילה יהודית?
אלי אלאלוף: את המושג "חיסול קהילות" תמחק.
אלי אלאלוף: בצדק, כי זה היופי של המדינה, שאנחנו יכולים להיות ישראלים לכל דבר ולהרגיש שייכים לקהילה זו או אחרת.
אלי אלאלוף: אף אחד מאיתנו לא רוצה להתנתק מהעבר שלו, מה גם שזו הזכות שלנו לחיות.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, לצטט.
אלי אלאלוף: במרוקו הקימו משרד "דיאספורה מרוקה".
אלי אלאלוף: אני אמרתי, "הדיאספורה מתייחסת אלינו".
אלי אלאלוף: כששאלתי כמה אתם מחפשים אותנו, הוא אמר לי, "תשמע, יש לנו 5 מיליון מרוקאים בדיאספורה שלנו.
אלי אלאלוף: 4 מוסלמים, אחד אתם".
אלי אלאלוף: אמרתי, "רגע, רגע, אף פעם לא היינו מיליון יהודים במרוקו".
אלי אלאלוף: אז הוא אמר לי: "מה, הבן שלך לא מרוקאי".
אלי אלאלוף: זאת אומרת, הקהילות היהודיות המרוקאיות ואחרות, כולל האתיופיות - - לאתיופיות, אני העזתי ולצערי גם - - הערכה אדירה למשרד המשפטים שהגדיר שכלפי יהדות אתיופיה אנחנו גזעניים.
אלי אלאלוף: הכותרת של הדוח של מנכ"לית משרד המשפטים על היחס ליהדות אתיופיה.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, בואו לא נדבר על חיסול הקהילות, כי יש להן חיים גם כאשר פיזית לא נמצאים במקום.
אלי אלאלוף: אני רוצה גם לבקש מההסתדרות הציונית, ושמענו את זה גם היום - - יש לכם עוד הרבה עבודה.
<אברהם דובדני: ברור.
אלי אלאלוף: זה דורש מאיתנו, לצערי - - אני עובד סוכנות וההסתדרות הציונית.
אלי אלאלוף: אני אף לא ידעתי להבדיל בין זה לזה, בשבילי זה גוף אחד, למרות שיגידו שלי שזה לא ככה.
אלי אלאלוף: בסדר, אני יודע את ההגדרות הפורמאליות, המשפטיות, אבל אין להן שום עניין כשמדברים על החיים של הקהילות היהודיות ושל היהודים בכלל.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש מקום להפיץ גם את הנושא של ההסתדרות, את הנושאים של ההסתדרות הציונית, להביא את זה לידיעת הציבור, בוודאי של המשקם.
אלי אלאלוף: באמת, שינית לנו את הידע ובוודאי את התדמית שלכם.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על כך שהייתי בור ועם הארץ כיושב-ראש ועדת הרווחה.
אלי אלאלוף: תודה רבה לך על ההזדמנות הזאת, כל טוב לכם.
מירב בן ארי: אני מתנצלת, אני רצתי מוועדה אחרת.
מירב בן ארי: היום 18.7.2018, כ"ד בתמוז התשע"ז.
מירב בן ארי: אני אחליף את חבר הכנסת אלי אללוף.
מירב בן ארי: הנושא הוא מחסור בעובדים מקצועיים בתעשייה הישראלית, דיון דחוף שהגישו חבר הכנסת עופר שלח, אני, חברת הכנסת איילת נחמיאס-ורבין וחבר הכנסת דב חנין.
מירב בן ארי: אני אפתח בדקה וחצי שלי, ואז אני אתן לחברי הכנסת.
מירב בן ארי: אני עם החברים שלי, עופר ואיילת, בנושא של כחול-לבן.
מירב בן ארי: אנחנו מובילים את השדולה הזאת כבר שנתיים וחצי, עוסקים ללא הרף - מסיורים במפעלים שאנחנו נמצאים בהם, עד לפגישות מקצועיות גם פה, גם בהתאחדות.
מירב בן ארי: באמת, פועלים ללא הרף עבור התעשייה הישראלית.
מירב בן ארי: אנחנו בכל השנתיים וחצי האלה קצת בתסכול מתמיד בנושא הזה של העובדים המקצועיים.
מירב בן ארי: אנחנו מתעסקים בזה גם בחינוך הטכנולוגי, שאנחנו רואים שאמנם יש שינוי, עכשיו הוקצו עוד 100 מיליון שקל להתאחדות התעשייה לטובת אותם בתי ספר טכנולוגיים.
מירב בן ארי: יש שינוי, אבל אנחנו הרבה פעמים מגלים גם שהשינוי קצת לפעמים מאוחר מידי, או too little too late.
מירב בן ארי: מה שנקרא אנחנו במחסור, לכן יזמנו את הדיון הדחוף הזה.
מירב בן ארי: לאור זה שהזמן שלנו קצר אני ממש אודה לחברי הכנסת אם ידברו בקצרה.
מירב בן ארי: אם מבחינת
מירב בן ארי: כם זה בסדר, חברת הכנסת ברקו חייבת לעזוב - אתם המציעים – ולכן היא פשוט באה לדבר וללכת.
מירב בן ארי: מה שתחליטו, עופר, איילת.
מירב בן ארי: אז הנה, אני דיברתי בדקה.
מירב בן ארי: בקשה, חברת הכנסת ברקו.
ענת ברקו: תודה לחבריי שנתנו לי לדבר שלא על פי סדר הדיון.
ענת ברקו: אני לא חברה בוועדה, אבל מה שחשוב לי לומר לכם זה שיש מהפכה בצה"ל, והמהפכה היא שיש הכרה, בעקבות החוק שלי, במקצועות צבאיים, ההקבלה האזרחית למקצועות צבאיים.
ענת ברקו: זאת אומרת, יש לנו הרבה מאוד חיילים משוחררים שיוצאים עם תעודות מקצועיות אזרחיות לשוק, צריך להעסיק אותם.
ענת ברקו: יש הרבה מאוד מקצועות שאתם יכולים - - ברגע שהתפישה תהיה שצה"ל הוא חברת כוח האדם הגדולה במדינה, אני חושבת שזה יכול לשנות הרבה, כולל כשאנחנו מדברים על מקצועות בנייה, על מקצועות נהיגה.
ענת ברקו: אני רואה שבנייה זה אכן עבודה מועדפת, אבל כל המקצועות הנלווים לבנייה שנהיו יותר טכנולוגיים, או תפקידי נהיגה, או תפקידים שהם גם במקצועות של אלקטרונאים, או אנשים שעושים י"ג, י"ד והצבא מוציא אותם כטכנאים, כהנדסאים - המשק משווע לזה.
ענת ברקו: זה טוב למשק, זה טוב לחיילים שאנחנו שמים אותם על פסים של התחלת חיים וקריירה.
ענת ברקו: אני חושבת שכדאי לקחת את זה בחשבון.
ענת ברקו: מה שאני רק רוצה להעיר זה שכדאי מאוד לשים יד על החיילים המשוחררים שבוע, שבועיים, חודש חודשיים לפני שהם סיימו את השירות, יחד עם חטיבת כוח אדם, חטיבת תכנון כוח אדם והכוונת חיילים משוחררים, כדי שיהיה רצף תעסוקתי, והרצף הזה יהיה מהשירות וקדימה הלאה לשוק.
מירב בן ארי: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה אדוני.
עפר שלח: תודה, מרב.
עפר שלח: קודם כל, אני רוצה להגיד, ענת, לפני שאת הולכת, החוק שלך הוא חוק מאוד ראוי ורצוי, הוא רק לא יפתור את הבעיה הזאת בכלום, כי אנחנו לא מדברים על בנייה או על נהיגה.
עפר שלח: אנחנו מדברים על משהו שלצורך העניין אני משווה אותו לסוגיית תאונות הדרכים.
עפר שלח: כולם מדברים על זה, רק מה שצריך לעשות לא נעשה.
עפר שלח: המצוקה היא בכמה וכמה רמות.
עפר שלח: קודם כל, היא נובעת – כאמור אנחנו מתכנסים פה האנשים הקבועים שמנסים לעשות משהו בעניין - ממותו של החינוך הטכנולוגי במדינת ישראל, החל מבתי הספר וכלה ביחס למכללות הטכנולוגיות.
עפר שלח: בכנסת הקודמת, כשהייתי בוועדת הכספים, הצלחתי לסייע להם באופן נקודתי, אבל אין שום פתרון אמיתי לסוגיית המכללות הטכנולוגיות.
עפר שלח: משם לעולם ההכשרה המקצועית גם לאנשים שאיבדו את עבודתם וגם מה שנקרא on the job training.
עפר שלח: אנחנו מקבלים פה, למשל בנייר שאני מחזיק ביד שגם אתם קיבלתם אותו: בישראל רק 4% מהתלמידים בהכשרה מקצועית מקבלים הכשרה אצל מעסיקים במקום עבודתם, וכן הלאה.
עפר שלח: המחסור הזה הוא קריטי משני טעמים בעיני.
עפר שלח: אחד, השתלמותו של עולם העבודה.
עפר שלח: כשאתה משלב את זה במה אנחנו הישראלים טובים ותחרותיים, אם לא תהיה הכשרה טכנולוגיה, גם התעשייה הישראלית הקיימת תגווע בסופו של דבר.
עפר שלח: יש לנו את הנתונים על הגיל הממוצע של האנשים שעובדים בזה.
עפר שלח: אם אנחנו לא ניקח את המיומנויות שדרושות לתעשייה המסורתית ונחבר אותם עם ההייטק, אם אנחנו לא ניצור מצב שהתעשייה המסורתית בישראל הולכת ומתקדמת טכנולוגית, וזה רק חינוך טכנולוגי ורק הכשרה לפני ובמקום העבודה, גם התעשייה שקיימת היום, 12% מהתמ"ג, תלך ותגווע לאט לאט, כי אל"ף, היא מוצאת את עצמה בשולי תחרות שהם כמעט בלתי אפשריים, ובי"ת, היא מוצאת את עצמה בלי עובדים.
עפר שלח: הדבר הזה אם מחברים אותו לצרכים של מדינת ישראל, אם מחברים אותו לעולם העבודה שבו מכונות יחליפו אנשים יותר ויותר, אנחנו ניצור מצב שאחד המעסיקים, אחד הסקטורים המעסיקים במשק - - אנחנו כל הזמן מדברים על צמיחה, אנחנו גם מדברים על יוקר המחייה.
עפר שלח: אם אנשים לא יעבדו - אפילו אם יוקר המחייה ירד - לא יהיה להם ממה לממן את המחייה שלהם וכן הלאה.
עפר שלח: אם לא יהיה לזה פתרון מקיף שמתחיל מההכשרה הטכנולוגית גם בבתי הספר, גם במכללות וגם במקום העבודה, מדינת ישראל בתוך לא יותר מעשור - לדעתי הרבה פחות - תעמוד בסיטואציה משברית.
עפר שלח: ואז אנחנו נבוא לפה ובהרבה מיליארדים ננסה לתקן את מה שאפשר היום לתקן - אני לא בטוח שנצליח – בהרבה פחות כסף והרבה יותר מחשבה.
מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת שלח.
מירב בן ארי: חברת הכנסת איילת נחמיאס-ורבין, בבקשה.
איילת נחמיאס ורבין: אז ככה, אני אתחיל מהסוף של מה שאמר חבר הכנסת שלח.
איילת נחמיאס ורבין: לצערי, אנחנו כבר בפיגור, כלומר אנחנו כבר בנקודה שבה אנחנו שואלים את עצמנו באמת האם עדיין אפשר להציל את המצב.
איילת נחמיאס ורבין: אז אל"ף, אני אדם אופטימי, כי פוליטיקאי לא יכול להרשות לעצמו לא להיות אופטימי, אבל פה צריך להבין שהמערכת היא פשוט בקריסה טוטאלית.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שבשנתיים וחצי האחרונות היינו שותפים, אם אני לא טועה, ל-10 דיונים כאלה – בוועדת כספים, בוועדת כלכלה ובוועדת העבודה.
איילת נחמיאס ורבין: כל פעם בוועדה אחרת.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו פה מדברים על בעיה אקוטית, על מחסור של 8,000 עובדים בתעשייה, מדברים על מחסור של עשרת אלפים מהנדסים.
איילת נחמיאס ורבין: אתמול אנחנו שוב עסקנו באחד הדברים הפופולאריים בממשלה הזאת.
איילת נחמיאס ורבין: הממשלה הזאת גם עושה דברים טובים, אבל אחד הדברים הפופולאריים בממשלה הזאת זה העברת סמכויות, חוץ מדבר אחד.
איילת נחמיאס ורבין: כל המערכת של החינוך הטכנולוגי עברה ממשרד הרווחה למשרד הכלכלה.
מירב בן ארי: לא כל המערכת, חלק נמצא במשרד החינוך.
איילת נחמיאס ורבין: היה צריך להעביר את כולם למשרד החינוך.
איילת נחמיאס ורבין: הדברים האלה חייבים להיות ביחד, גם בגלל המעמד הציבורי, גם בגלל שמערכת החינוך היא זאת שאמורה לטפל בחינוך מטבע הדברים.
איילת נחמיאס ורבין: חינוך טכנולוגי היום הופך להיות יותר ויותר מתוחכם.
איילת נחמיאס ורבין: עכשיו צריך להגיד משהו.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שכולנו מכירים גם את המספרים וגם את העובדה, למשל, שמכללות טכנולוגיות לעומת אוניברסיטאות מתוקצבות הרבה הרבה יותר נמוך.
איילת נחמיאס ורבין: כשאתה בודק י"ג, י"ד, מכללות ואוניברסיטאות, הפער יכול להגיע לעשרות אלפי שקלים, כי מי שיושב במכללה טכנולוגית מתוקצב ב-8,000 שקלים.
איילת נחמיאס ורבין: י"ג, י"ד זה 14 אלף שקלים.
איילת נחמיאס ורבין: מהנדס זה כבר 33 אלף שקלים.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להצביע היום על ניתוק שאני לא בטוחה שמספיק דיברתי עליו.
איילת נחמיאס ורבין: אנשים הולכים ללמוד מקצועות טכנולוגיים.
איילת נחמיאס ורבין: לא מספיק, אבל הולכים ללמוד מקצועות טכנולוגיים.
איילת נחמיאס ורבין: אין להם מושג שבסוף הדרך הם אמורים לעבוד בדבר המדהים והמופלא הזה שנקרא התעשייה הישראלית.
איילת נחמיאס ורבין: אתה פוגש לפעמים סטודנטים בשנה ג' בהנדסת פלסטיקה, בהנדסת מכונות שלא ראו בחיים שלהם מפעל מבפנים.
איילת נחמיאס ורבין: נכון, הנרי?
איילת נחמיאס ורבין: קלעתי לדעת גדולים, לדעת תעשיינים.
איילת נחמיאס ורבין: זה ממש מדהים לפגוש את התופעה הזאת.
איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, הממשלה צריכה לראות בסך הכל - - ופה, תאמינו לי, זה אפילו לא עניין של תקציבים.
איילת נחמיאס ורבין: זה הקטע לפעמים המדהים, שלא כל דבר כרוך בכסף, שפשוט צריך פשוט להביא את האנשים האלה למפעלים בשנה ג'.
איילת נחמיאס ורבין: אתה הזכרת בצדק את on the job training, או ענת קודם הזכירה, כי באמת הצבא הוא גם גורם מאוד מאוד משמעותי לעידוד לחינוך הטכנולוגי.
איילת נחמיאס ורבין: מה מדהים בהתפתחות הטכנולוגית?
איילת נחמיאס ורבין: היא לא לגמרי מחליפה אנשים.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אם אתה בונה מכונת הרכבה מאוד מאוד מתוחכמת - היום ההרכבה היא אחד הדברים שמעודדים הכי הרבה פריון חוץ מהכשרה טכנולוגית - בסוף גם צריך מישהו שיעמוד ליד המכונה המתוחכמת הזאת.
איילת נחמיאס ורבין: ואני פניתי - והנה, מירב, אני מניחה את זה לפתחך, נדמה לי שגם דיברנו על זה כמה פעמים – כבר יותר מפעם אחת, יותר מפעמיים, יותר משלוש פעמיים למשרד האוצר, לרשות המיסים על הנושא של מכונות הרכבה.
איילת נחמיאס ורבין: מכונות הרכבה זה אחד מגורמי הפריון הממריצים פריון הכי מהר.
איילת נחמיאס ורבין: לעומת זאת, הפחת המואץ שלהן הוא לא מספיק גבוה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה אחד הכלים שאנחנו יכולים לתת בידי התעשיינים גם לעודד, כי מדובר במכונות מתוחכמות, בדרך כלל מכונות custom made.
איילת נחמיאס ורבין: גם אנחנו יכולים לשלב פה בין החינוך הטכנולוגי לבין מה שאנחנו בסוף רוצים לראות, וזה את תפארת התעשייה הישראלית.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את מורן רייכמן מהאגף להכשרה מקצועית, כי התייחסו כאן גם חברי הכנסת לנושא של הכשרה מקצועית.
מירב בן ארי: אני חייבת לומר שגם אתמול השר נשאל במליאה לגבי הכשרה מקצועית.
מירב בן ארי: אני מצפה גם שתתייחס לעניין של הנשים, כי אני ואתה כבר ישבנו ודיברנו.
מירב בן ארי: אז בוא נראה איך אנחנו מתקדמים עם הסיפור הזה.
מירב בן ארי: בקשה, מורן.
<מורן רייכמן: שלום.