GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סיון יחיאל: לא יכול להיות שאתה תגיד לי ש-1,200 מיטות יהיו ב-5 שנים ו-56 מתוכם יהיו בנהריה.
<סיון יחיאל: לא יכול להיות, כי זה לא ניסיון אפילו להתחיל לגעת בבעיה.
<סיון יחיאל: באמת, עם כל הכבוד.
<סיון יחיאל: אתה יודע למה אני מסתכל?
<סיון יחיאל: כי יש כתבות בעיתונים על זמן שלוקח להזמין תור, MRI, או CT או כל מיני דברים כאלה ואתה רואה שאצלנו זה לוקח הרבה יותר זמן.
<סיון יחיאל: וחברת הכנסת מועלם אמרה דברים נכונים, אנשים מתים בגלל זה, כי אם הסרטן מאובחן בשלב מאוד מוקדם, ההבדל יכול להיות ימים, לא הרבה זמן לוקח לפרוץ, בסוף יש רגע מסוים שבו אתה הופך להיות עם גרורות, עד אותו רגע אתה בלי גרורות, ועם כימותרפיה או בלי כימותרפיה.
<סיון יחיאל: והכול בנוי כאן על אזור שהוא נטול תחבורה ציבורית אפקטיבית.
<סיון יחיאל: אין פה תחבורה ציבורית אפקטיבית - - -
<קריאה: פקקי תנועה.
<סיון יחיאל: פקקי תנועה מפה ועד הודעה חדשה, וכל הדברים האלה מייצרים מצב - - - עכשיו אני אומר לך משהו, אתה יודע מה?
<סיון יחיאל: יירשם בפרוטוקול, אני לא אוהב את זה, אבל אני רוצה להגיד לך את האמת, אתם צודקים, יש פה שאלה סוציואקונומית.
<סיון יחיאל: הנה, אני מכפר ורדים, אני אומר לך, אני מניח שרוב תושבי כפר ורדים, ישראל קטנה עליהם, הם יכולים להגיע לאן שהם צריכים, הם יגיעו, אבל בגליל לא חיים תושבי כפר ורדים, הם המיעוט הקטן, החריג באוכלוסייה.
<סיון יחיאל: רוב האוכלוסייה של הגליל היא אוכלוסייה באמת ענייה, דלה, והרבה פעמים חסרת השכלה במידה שמאפשרת לה בחירה מושכלת של שירותי בריאות איכותיים.
<סיון יחיאל: זה המקום שלכם, פה המדינה צריכה להיות מעורבת.
<סיון יחיאל: המקום שלכם הוא לתבוע מהאוצר את האוטונומיה שמגיעה לכם והמקום שלכם הוא לתת לשטח את האוטונומיה שמגיעה לשטח, ואז אתה תראה שהדברים יתאזנו, כי גם בשטח יש ידע, לא רק בירושלים.
אלי אלאלוף: גבי נעמן, ראש מועצת שלומי.
<גבי נעמן: כבוד היושב ראש, אנחנו בהחלט מכירים את תרומתך הכול כך גדולה לצפון, עוד כשהיית אחראי על קרן רש"י.
<גבי נעמן: אנחנו מנצלים את ההזדמנות הזאת לומר לך תודה על כל מה שעשית, גם בנושא בריאות, גם בנושא חינוך, במיוחד בנושא חינוך.
<גבי נעמן: אני יושב כאן ומקשיב בקשב רב לכל מה שקורה כאן בדיון ואני אומר לך, אדוני היושב ראש, אם לא תקבע מסמרות של מה החוסרים בגליל המערבי ומה החוסרים בתקציב ומה היא התכנית להשלמת החוסרים והיעד שלהם למספר שנים כאלה, לא יקרה שום דבר.
<גבי נעמן: כלומר כנראה נגזר עלינו למות מוקדם יותר.
<גבי נעמן: זה שאתה אומר שזה לא נכון, אתה מטעה את כולנו, למה אתה מטעה את כולנו?
<גבי נעמן: כי הייתי מאושפז פעם אחת בחיים בבית חולים לפני כחודשיים וראיתי מה שקורה שם.
<גבי נעמן: ראיתי יותר מ-70% מהאוכלוסייה הערבית מאושפזים בבית החולים, כלומר משהו לא תקין בהסברה, או בחינוך, או בכל דבר אחר.
<גבי נעמן: בית החולים מוצף מיטות מלאות, ומה שקורה בבית חולים גליל מערבי, זה דבר שאסור שיימשך.
<גבי נעמן: זה שאנחנו נתעסק בכיתות א' ונתעסק בעוד פרויקט ובעוד 50 מיטות, זה בסדר, כי זה מגיע לנו, בלי המשבר הזה זה היה מגיע לנו, מה שקורה זה בדיוק כמו, להבדיל אלף הבדלות, מה שקורה במערכת הכבישים בצפון.
<גבי נעמן: אומרים, אכן צריך לטפל במערכת הכבישים בצפון, אבל עושים עוקף בית חולים נהריה.
<גבי נעמן: פותרים את הבעיה הפוך על הפוך, באיזה שהוא מקום לקחת את הפקק מפה ולהזיז אותו לשם.
<גבי נעמן: אם לא יביאו את כביש 6 לצפון לא יפתרו את הבעיות של התנועה בצפון.
<גבי נעמן: זה בדיוק מה שקורה במערכת הבריאות, אם לא יידעו להסביר ולומר מה חסר בגליל המערבי בהיבט הבריאותי לא יידעו לתקצב את זה והמאבק שלנו לא יהיה מאבק.
<גבי נעמן: לכן כל הדיבורים שאנחנו מדברים פה, בסופו של יום נחזור לירושלים, שלמה, לא יקרה שום דבר.
<גבי נעמן: צריך למצות, לא רק שאנחנו מראים את החוסרים ולא שד"ר ברהום מראה את החוסרים, אלא המדינה תקבע מה חסר לגליל המערבי.
<גבי נעמן: כשהמדינה תקבע מה חסר ותגדיר בתוך כמה שנים, לא איך מצמצמים פערים, איך סוגרים את הפערים.
<גבי נעמן: מאחר שאני לא שומע את הדיון הזה מהיסוד שלו אני מרגיש שנגזר עלינו כאן
<גבי נעמן: בצפון למות מוקדם יותר ולקבל תרופות בזמן לא נכון או שאולי לקבל את הטיפול הלא נכון.
<גבי נעמן: מצד שני כל המדינה, במיוחד במרכז הארץ, מתפתחים ו - - - והפערים הולכים וגדלים.
<גבי נעמן: אדוני היושב ראש, לא תהיה תכנית מה חסר?
<גבי נעמן: לא נדע כמה חסר.
<גבי נעמן: אם לא נדע כמה חסר לא נדע איך לתקצב את זה נכון.
<גבי נעמן: לכן אני מציע שלא תסכים לכל הנתונים שאנחנו שומעים פה, כי אלה נתונים שהם זורמים איתנו ונחיה איתם עוד כמה שנים.
<גבי נעמן: לקבוע, שהמדינה תקבע מה חסר, לא אנחנו נקבע.
אלי אלאלוף: היא קבעה, אני חייב לציין.
<גבי נעמן: שהיא תדע לתקצב ותגיד מתי היא משלימה וסוגרת את הפערים, לא מצמצמת.
<גבי נעמן: שייקח גם עוד 10 שנים, שייקח גם עוד 15 שנה, אנחנו נסבול ובעוד 15 שנים נהיה כמו כולם.
<גבי נעמן: תודה רבה.
אלי אלאלוף: מרגנית אופיר.
<מרגנית אופיר גוטלר: אני מרגנית אופיר גוטלר, מאגודת הגליל, האגודה הארצית - - - שירותי בריאות - - - שירותי בריאות בגליל.
<מרגנית אופיר גוטלר: אני מאוד מברכת, אני תושבת הגליל המערבי כל חיי ואני מברכת את זה שבאתם לראות את הדברים במו עיניכם וגם מברכת על ההתעקשות, הלא ברורה מאליה, לבדוק את מידת היישום של המלצות ועדת גרוטו שלצערנו אנחנו לא רואים בשטח איך הוא בא לידי ביטוי.
<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו הגשנו לפני הוועדה המכובדת הזאת בנובמבר 2016 את הדוח שלנו, דוח המעקב, שבגדול על אי ביצוע ההמלצות.
<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו הופענו בפני הוועדה בנובמבר 2016 והראינו שלמעשה מרבית ההמלצות בדוח גרוטו לא באות לידי ביטוי בתכנית העבודה של משרד הבריאות, הן אינן מתוקצבות, למעט באמת מה שהרופאה המחוזית הציגה בנושא מניעה, שזה יישום מבורך ואנחנו מאוד מאוד בעד מניעה למען הקהילה, זה מצוין, אבל - - - בסדר, היא דיברה על זה מאוד באריכות ויש בהחלט במה להתגאות, אבל לצערנו, זה והשיקום, שאפילו מתוך ה-150 מיליון שקל הצליחו לגייס 110 ברגע האחרון ומצפים מבית החולים שיגייס עוד 40, שרק השד יודע מאיפה, וזה כמובן לא מספיק לכל הצרכים מבחינת השיקום בפוריה.
<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו לא רואים את היישום וזה מאוד מדאיג אותנו.
<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו כן רוצים להתייחס למשהו שהוא אולי טיפונת בשולי הדוח, אבל בינינו מאוד משמעותי דווקא לחבורה המכובדת שיושבת כאן, של ראשי הרשויות.
<מרגנית אופיר גוטלר: דוח גרוטו ממליץ על תקן של ממונה רשותי בנושא של בריאות ואנחנו חושבים שאחד הדברים היפים בדוח גרוטו, שהוא מכיר בקושי של רשויות חלשות לממן את התקן הזה ולכן ממליץ שרשויות באשכול 4 ומטה יקבלו מימון מלא מהמדינה.
<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו מאוד מברכים על ההמלצה הזאת ולצערנו אין לה כל ביטוי בתכנית העבודה השנתית של משרד הבריאות או בתקציב ואנחנו כאן מעודדים את הוועדה המכובדת לנהל אולי מעקב אחרי ההמלצה הספציפית הזאת.
<מרגנית אופיר גוטלר: אני כן רוצה להגיד עוד שתי אמירות קצת יותר כלליות מבחינת מנגנונים.
<מרגנית אופיר גוטלר: הדיון שאתם דיברתם עליו בנושא הקפיטציה והוועדה שמוכנה להתכנס באופן ייחודי לעסוק בהגדלת כספי הקפיטציה בפריפריה, מבורך ביותר.
<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו הסתכלנו על דיון שנעשה ב-2011 של ועדת הבריאות, שבו בעצם מדובר על כספי הקפיטציה כמנגנון לתמרץ את קופות החולים כדי להשקיע בפריפריה, לצערנו משרד הבריאות בדיונים גם בוועדת גרוטו התעקש שזה לא תמרוץ, אלא פיצוי.
<מרגנית אופיר גוטלר: אני ממש מבקשת להתעקש פה על הסמנטיקה כי יש הבדל גדול בין תמרוץ לפיצוי.
<מרגנית אופיר גוטלר: אני חושבת שאם מדובר על תמרוץ אז גם צריך סוף סוף לייצר מנגנונים שמוודאים שאכן הכסף מגיע לפריפריה ולא נכנס לתוך הקופה כפיצוי על זה שהיא מגיעה ופועלת בתוך הקהילה.
<מרגנית אופיר גוטלר: אז אנחנו ממש מבקשים שלצד הגדלת כספי הקפיטציה תהיה דרישה של הוכחת העברת הכספים עבור הפריפריה ואיזה שהוא מנגנון של תמרוץ.
<מרגנית אופיר גוטלר: ומילה אחרונה, חברת הכנסת מועלם התייחסה בצורה שאני חושבת שהיא מאוד נכונה, אנחנו מחפשים את הפתרונות שהם ייעודיים לצפון ולאוכלוסייה שהיא באמת חיה כאן, הטרוגנית, מפוזרת, הכנסה פנויה לנפש הכי נמוכה בארץ ולכן כשאנחנו מדברים על שירותי הבריאות, הם צריכים להיות מותאמים לאוכלוסייה.
<מרגנית אופיר גוטלר: זה משהו שאנחנו בהחלט לא רואים אותו.
<מרגנית אופיר גוטלר: אנחנו מאמינים מאוד בסטנדרטיזציה של חוק בריאות ממלכתי, של זמן, מרחק ואיכות, אנחנו חושבים שראוי שסוף סוף יהיו תקנות בנושא הזה ושהן יהיו מותאמות לאוכלוסייה שלנו, שהיא באמת דורשת מעל ומעבר, כמו שראש המועצה של כפר ורדים אמר.
אלי אלאלוף: תודה, מרגנית.
אלי אלאלוף: רואים שהתכוננת מאוד יפה, בראבו לך.
אלי אלאלוף: בבקשה, טל.
<טל פריימן: טל פריימן, מנהל הפעילות הפילנתרופית של רעיה שטראוס.
<טל פריימן: כמעט כל הדברים נאמרו, גם בבוקר וגם עכשיו, אני לא אחזור עליהם.
<טל פריימן: אני חבר במטה המאבק למחיקת הפערים והכנו הצעה לתכנית, למחוק את הפערים האלה בצורה הדרגתית ב-7 השנים הקרובות.
<טל פריימן: התכנית הזאת היא תכנית בהיקף של 2 מיליארד שקל להשקעה בבית החולים.
<טל פריימן: רק שתבינו, הפער במיטות הוא לא 200 מיטות, כמו שד"ר ברהום אמר, זה הצורך המיידי שלו, הפער הוא 372 מיטות, מתוכן קיבלנו 56 ב-5 השנים הקרובות.
<טל פריימן: על כל הטכנולוגיות גם כן דיברנו בבוקר, אבל מה שחשוב לנו להראות כאן, ואני שנייה ברשותכם אקום רגע, זה את ההדרגתיות בחלוקת התקציב.
<טל פריימן: אנחנו מדברים על תכנית ל-7 שנים כאשר אחרי 5 שנים, הנחנו, יהיה את מגדל האשפוז של ה-200 מיטות.
<טל פריימן: זו החלטה שצריכה להתקבל השנה כדי שנספיק לעמוד ביעד הזה, אבל זה לא מספיק, צריך עוד 116 מיטות כדי לסגור לגמרי את הפער והתקציבים הם מאוד מאוד משמעותיים.
<טל פריימן: כל פער המיטות עולה לאורך 7 שנים 1.1 מיליארד שקל ועוד כמעט חצי מיליארד שקל בינוי.
<טל פריימן: על כל הטכנולוגיה דיברנו, גם על נשים שלב ב'.
<טל פריימן: השורה התחתונה, אנחנו חושבים שאם יהיה אפשר לאמץ את התכנית הזאת תוך 7 שנים אנחנו כמעט נסגור את כל הפער לעומת הממוצע הארצי.
<טל פריימן: העלות היא עלות מאוד מאוד משמעותית, זה לא יכול לבוא מתקציב שוטף של משרד הבריאות, זו צריכה להיות תכנית ייעודית בשיתוף משרד הבריאות, משרד האוצר, כמובן אשכול, הצוות של בית החולים, אבל רק ככה אנחנו נוכל לסגור את הפערים.
<טל פריימן: אנחנו גם רואים שדווקא בשנים הראשונות ההשקעה יחסית היא לא גבוהה.
<טל פריימן: זאת אומרת אנחנו מדברים על 130 מיליון שקל ב-18', 200 ב-19', עוד 160 ב-20' ועוד 130 ב-20'-21', ואז אנחנו נתחיל לראות צמצום של פערים.
אלי אלאלוף: אני לא רואה מפה, אבל אתה מדבר פה רק על בית החולים.
<טל פריימן: אני מדבר על בית החולים.
<טל פריימן: אין פה רפואת קהילה ואין שום דבר.
<קריאה: אבל יש פה נציגים של קופות החולים שאולי יוכלו להגיד מה - - -
אלי אלאלוף: והמסמך הזה הוא מקובל על כולם?
<טל פריימן: המסמך הזה זה מסמך שהכנו אנחנו, בתוך האשכול, אנחנו רוצים עכשיו לשתף את - - -
אלי אלאלוף: אבל בית החולים מקבל - - -
<קריאה: כן, הוא משקף את בית החולים.
<קריאה: 2 מיליארד, אני לוקח.
אלי אלאלוף: הקופות רוצות - - -
<חן שפירא: אני אשמח להגיב.
<חן שפירא: פרופ' חן שפירא, מנהלת מרחב חיפה, גליל מערבי של הכללית.
<חן שפירא: אנחנו באמת מבטחים פה ב-70% מהאוכלוסייה באזור גליל מערבי מזה שנים רבות ואכן יש קושי לא מבוטל, כי האוכלוסייה שלנו כאן, חברת הכנסת מועלם, היא שונה, היא שונה מהמרכז בצורה משמעותית ביותר.
<חן שפירא: יש לנו אוכלוסייה הטרוגנית שכוללת אוכלוסייה ערבית, מוסלמית, נוצרית, דרוזית, אוכלוסייה יהודית חילונית, אוכלוסייה חרדית, אוכלוסייה דתית לאומית ולכל אחת מהאוכלוסיות האלה יש צרכים משלה.
<חן שפירא: יש לנו כאן קושי משמעותי ביותר בהתניידות של האנשים למקומות שונים.
<חן שפירא: גם התשתיות מצד אחד, שזו בעיה, של התחבורה הציבורית, אבל גם התרבות.
<חן שפירא: בקהלים רבים מהמגזר הערבי לא מקובל שאישה תיסע לבדה לבדיקה ובהתחשב בזה שהמצב הסוציואקונומי הוא לא מדהים, אז כשצריך ללוות אותה בן משפחה, זה אומר שיש אובדן של יום עבודה ולכן מטבע הדברים בדיקות נדחות כי העבודה חשובה ואף אחד לא רוצה לאבד את מקום העבודה שלו.
<חן שפירא: יש קושי לא מבוטל להגיע למקומות שונים ולכן האתגר שלנו כקופה זה להביא כמה שניתן את השירות קרוב לתושבים וזה מאוד לא פשוט.
<חן שפירא: לא קל לשכנע רופא, שיכול לשבת, לדוגמה, ניקח סתם דוגמה את מרפאת נהריה עצמה, להגיע לפה לנהריה הרבה יותר קשה מאשר לנפות בחיפה, למרות שאנחנו חייבים לציין שהתשתית שעשו, חלקה באמת שיפרה את המצב, אבל עדיין הוא יכול לשבת במרפאה ולראות 20 נשים ביום ולהשתכר יפה, בעוד שאם הוא צריך לעשות את הנסיעה שלו מזרחה, לכל היישובים, להיכנס לכל אחד לשעתיים שלוש, ההשתכרות שלו נפגעת.
<חן שפירא: זה גם אתגר לא פשוט, כי לא כל אחד מבין את כל השפות, חלק מהקהל, למשל נשים, מעדיפות סוג מסוים של נותן שירות.
<חן שפירא: את אותו דבר יש לנו גם מבחינת התפתחות הילד, אתה לא יכול לטלטל נשים עם הילדים הקטנים לכל מיני מקומות.
<חן שפירא: אנחנו מנסים להסדיר את זה קרוב ליישובים.
<חן שפירא: בואו לא נתעלם גם מזה שגם כשאתה מצליח להסדיר משהו, יש עכשיו למשל את חוק הנגישות 2018, יש לא מעט מתקנים שיש בהם מדרגות, או דברים כאלה שלא עומדים בחוק הנגישות.
<חן שפירא: אני מנסה בשבועיים האחרונים להבין איך בתקציב קטן אפשר להביא נגישות לאזור כל כך גדול והדברים מצטברים ביחד.
<חן שפירא: האתגר שלנו פה הוא אתגר משמעותי.
<חן שפירא: אנחנו משקיעים הרבה מאוד בתשתיות כי אתה צריך לפרוש תשתיות במקומות רבים.
אלי אלאלוף: את יכולה גם להגיד לנו מה קורה עם היישום של ההחלטה של בריאות הנפש?
<חן שפירא: בבריאות הנפש אנחנו עשינו קפיצת מדרגה גדולה, אבל זה מאוד לא פשוט כי כל יום יש הפתעה חדשה.
<חן שפירא: דוגמה, לפני שבועיים הודיעו לנו מכרמיאל, שזה גם גליל מערבי, שבית חולים מזרע מפסיק לתת את השירות שם.
<חן שפירא: נשארנו עם 894 אנשים קשישים, קשי יום, הנקודה הקרובה ביותר - - -
אלי אלאלוף: זה בבעלות המדינה?
<חן שפירא: בוודאי.
<חן שפירא: סגרו את המרפאה, בראשון באוגוסט הם נשארים בלי שירות, השירות הכי קרוב שלנו הוא - - -
אלי אלאלוף: מוזר, אף אחד לא התלונן אצלנו.
<חן שפירא: זו אוכלוסייה שלא מתלוננת.
אלי אלאלוף: כן, אבל ה - - -
<קריאה: המשפחות.
<חן שפירא: אז אני השבוע מתעסקת בלסדר שחברת האוטובוסים אולי תעשה את התחבורה יותר קרוב.
אלי אלאלוף: מה ההסבר לזה, ד"ר כהן?
<מיכל כהן דר: ברפורמה של בריאות הנפש היה שהקופות צריכות לתת תכנית ל-3 שנים - - -
אלי אלאלוף: אבל גם הובטח על ידי השר והמנכ"ל שלא סוגרים שום מרפאה קיימת.
<מיכל כהן דר: כן, אני מסכימה איתך ואנחנו באמת דיברנו, כבר לפני שנה וחצי, כשהייתה איזה מגמה כזו וביקשתי שלא יסגרו ואני פשוט לא יודעת - - -
<חן שפירא: זה בית חולים, זו מרפאת חוץ שלו - - -
<מיכל כהן דר: אני לא ידעתי מזה.
אלי אלאלוף: וכוח אדם למגזר הערבי מצאתם?
<חן שפירא: כוח אדם למגזר הערבי, לאט לאט.
שולי מועלם-רפאלי: יש טיפול בריאות נפש ברמת הגולן?
<חן שפירא: רמת הגולן לא שייך לאזור שלי, אין לי מושג, אבל - - -
שולי מועלם-רפאלי: הוא לא שייך לאף אזור, לפי הרפורמה.
אלי אלאלוף: לא, בואו נישאר בגליל המערבי, למרות שלגולן יש מקום.
<חן שפירא: לא פשוט גם למצוא מתמחים לפסיכיאטריה במגזר הערבי, זה משהו שצריך לקחת זמן, לעבור את - - -
<קריאה: המרפאות קורסות.
<חן שפירא: דיברתם על נושא של רופאים, הדבר הכי קשה זה מחסור במקומות התמחות.
<חן שפירא: כלומר סגרנו את הפערים מבחינת בוגרי בית הספר לרפואה בארץ ובחו"ל, אבל אין מקומות התמחות.
מרדכי יוגב: במי זה תלוי, מיכל?
<מסעד ברהום: אין תקנים, זה לא אין מקומות.
<חן שפירא: תקנים להתמחות.
<מסעד ברהום: כן.
<חן שפירא: אז בהנחה שיעשו - - -
אלי אלאלוף: כן, של התמחות, נחייב את הקופה להשקיע ואז הקופות - - -
<חן שפירא: בפעם הקודמת נעשה תעדוף של הפריפריה וראינו שבאו רופאים וזה הצליח, באו רופאים לפריפריה, אבל זה נגמר.
<חן שפירא: עכשיו צריך עוד פעם לחשוב על איך מביאים שוב צוותים שכדאי להם להיות בפריפריה כי שאר המנעמים של מרכז הארץ לא קיימים פה.
<חן שפירא: כאן בן אדם צריך להתפרנס מהמערכת הציבורית, אין לו את החלופה הזמינה של מערכת פרטית כי לאוכלוסייה אין כסף לשלם.
<חן שפירא: לכן אנחנו צריכים לחשוב איך כן מאפשרים בתוך המערכת הציבורית למשוך את הצוותים הרפואיים וזה לא רק רופאים, זה רופאים, זה אחיות עם מיומנויות מיוחדות.
אלי אלאלוף: יש איזה עדיפות כלשהי בקופה שלכם לאזור של גליל מערבי?
<חן שפירא: חד משמעית, ההשקעות שאנחנו עשינו ב-3 השנים האחרונות בגליל מערבי היו ענקיות, כולל בבריאות הנפש עם פתיחה של שלוש מרפאות חדשות, ואנחנו עוד מרחיבים, ובתשתיות אחרות, בצורה מאוד מאוד בולטת.
עבדאללה אבו מערוף: במיוחד במעלות.
<חן שפירא: כולל כאן.
<גבי נעמן: גם בשלומי יש מרפאה כללית מאוד מאוד מאובזרת, מרכז חירום גם.
אלי אלאלוף: מישהו רוצה עוד מהקופות?
אלי אלאלוף: נשלים את הקופות.
<זיו ויסמונסקי: לי קוראים זיו ויסמונסקי, אני מנהל מחוז צפון בלאומית.
<זיו ויסמונסקי: לאומית היא סדר גודל של 9%-10% בממוצע ארצי וכך גם בצפון.
<זיו ויסמונסקי: קודם כל אני מברך על היוזמה.
<זיו ויסמונסקי: כמנהל מחוז צפון, בשונה מפרופ' שפירא, אצלנו מחוז צפון הוא אחד כולו, אני רואה צורך וחשיבות לצמצם פערים.
<זיו ויסמונסקי: בוא נתחיל עם לצמצם, לסגור זה שתיים ולמחוק זה שלוש, אבל אני חושב שמה שהוועדה עושה הוא נכון לעשותו.
<זיו ויסמונסקי: דיברו פה הרבה על תכנית, אני חושב שבסוף זה צריך להיגזר לתכנית, התכנית באה מסדרי עדיפויות ועל סדרי העדיפויות האלה לשים משאבים ולוחות זמנים.
<זיו ויסמונסקי: נאמר פה לא מעט על ידי ראשי הרשויות וחברי הוועדה, ואני מאוד בעד.
<זיו ויסמונסקי: מילה על לאומית.
<זיו ויסמונסקי: לאומית היא קטנה הרבה יותר מכללית, אבל בתפיסת השירות והפריסה היא דומה, מכיוון שאנחנו פרוסים לכל אורך ורוחב המחוז, חוצה את כל המגזרים, העיירות, הערים, ולכן אנחנו חווים את כל סוגי האוכלוסייה, אם בחברות השונות ואם בגדלים השונים של היישובים וזה נותן לנו, לדעתי, פרספקטיבה טובה להבין את הפערים והצרכים.
<זיו ויסמונסקי: יושב לידי יפתח, שהוא מנהל אזור גליל, אפרופו בית חולים נהריה, אזור גליל ואזור גליל מערבי אצלנו הם לקוחות מאוד גדולים של בית חולים נהריה, בעוד שאזור כנרת ואזור חיפה עמקים נשענים על בתי חולים אחרים.
<גבי נעמן: אנחנו מעדיפים שתקרא לבית החולים גליל מערבי, מאחר שנהריה - - -
<זיו ויסמונסקי: בית חולים לגליל.
<גבי נעמן: אז לגליל, לא נהריה.
<זיו ויסמונסקי: בסדר גמור.
<זיו ויסמונסקי: אני רוצה לדבר על שירות בקהילה, אני 4 שנים בתפקידי ואחת המשימות המרכזיות היא איך אנחנו בוחנים כל הזמן את ההיצע, זמינות ופריסה.
<זיו ויסמונסקי: כשאני מדבר על שירות לקהילה אני מדבר על רפואה ראשונית, משפחה, ילדים, רפואה יועצת, שגם בה יש קטגוריות שונות, וספקים.
<זיו ויסמונסקי: אנחנו עושים מאמץ מתמשך כל הזמן לשאול איפה הפערים ואיך מאזנים אותם, אבל כל הזמן זה בא ממקום של כלכלת חוסר מאוד מאוד משמעותית.
<זיו ויסמונסקי: הקופה, בסוף שנה שעברה, הקצתה לכל מחוז סך כספי מסוים בדיוק לנושא הזה, הוא מאוד מסוים, אני לא אנקוב במספר, אבל הוא מאוד מסוים, הוא בטח לא עונה על מה שאני רציתי, אבל הוא מושקע בשיפור השירות ואנחנו כל הזמן מסתכלים, ברמת המחוז, בין האזורים.
<זיו ויסמונסקי: אם אני מסתכל רגע על האזור של יפתח והאזור של צחי, שהוא גליל מערבי, אז אנחנו מסתכלים מה יש ואיך אפשר לעשות יותר.
<זיו ויסמונסקי: צריך להגיד עוד משהו, בכנות, יכולים להגיד לי 'בוא תסיט', נגיד בחיפה יש יותר ובשלומי יש פחות.
<זיו ויסמונסקי: קל להגיד, קשה לעשות.
<זיו ויסמונסקי: להוסיף תמיד קל, להסיט לא פשוט.
<זיו ויסמונסקי: אתה בא ללקוח מסוים במקום מסוים, אומר לו 'אדוני, עד היום היה לך, מחר אין לך', או 'עד היום היה לך ככה, מחר יש לך פחות', כי אני רוצה לקחת.
<זיו ויסמונסקי: לכן ניהול העניין הוא בעיקר - - - שאין תוספות וכשאין תוספות את ההסטות אתה עושה בזהירות רבה.
<זיו ויסמונסקי: אני רוצה להגיד משהו בהזדמנות חגיגית זו, ואני רק 4 שנים בעולם הזה, פרופ' שפירא פי חמישה או פי שישה, אני מניח, אבל אני אומר את זה ממקום - - - אני רוצה להשמיע לכם תפיסת עולם, קצר מאוד.
<זיו ויסמונסקי: מוטי יוגב בא מהצבא, אולי יהיה לו יותר קל ל הבין, אני מדבר על קו ראשון, קו שני.
<זיו ויסמונסקי: קו ראשון הוא קהילה.
<זיו ויסמונסקי: לא נשמע הגיוני שהקהילה צריכה להיות הרבה יותר חזקה כשהמענה הרפואי הראשון יהיה חזק יותר, מקצועי יותר, זמין יותר.
<זיו ויסמונסקי: שים את בתי החולים, מקומם מכובד וחשוב, הוא יהיה מענה משלים ושני.
<זיו ויסמונסקי: מדינת ישראל, לעניות דעתי, לא חושבת ככה, אז חומר למחשבה.
<זיו ויסמונסקי: טמנתי זרע.
<מסעד ברהום: אני אומר שזה לא נכון, אני חושב שההשקעה - - -
<זיו ויסמונסקי: אני לא מופתע שאתה מגיב ככה.
<מסעד ברהום: לא, ההשקעה הגדולה בהסכם הרופאים הייתה בקהילה ועם עלייה חדה במשכורות של רופאים ורופאי משפחה ורופאי ילדים, אבל אין ספק שבתי חולים, העלויות של טיפול בחולה בבתי חולים הרבה יותר גבוהות מהעלויות בקהילה.
<מסעד ברהום: אני כרופא משפחה מאמין מאוד בטיפול בקהילה, אבל ברגע שמגיע חולה לבית החולים, חולה, שצריך לחפש אם יש לו סרטן או אין לו, העלויות הן גבוהות, גם של הטיפול, אין מה לעשות.
<זיו ויסמונסקי: לא על זה בכלל דיברתי.
<מסעד ברהום: 2 מיליארד שקל - - -
אלי אלאלוף: ברשותך, אנחנו קצת מוגבלים בזמן.
<זיו ויסמונסקי: משפט אחרון.
<זיו ויסמונסקי: לא על זה דיברתי, ד"ר ברהום, בכלל לא.
<זיו ויסמונסקי: דיברתי על הקהילה כקו ראשון חזק שיכול למנוע חלק מהגעת המטופלים לבתי החולים.
<זיו ויסמונסקי: על זה דיברתי.
<זיו ויסמונסקי: אחרון חביב, אני רוצה להגיד מילה, אני חושב שמי שמכיר מכיר, על התחרות שיש היום בין הקופות בקהילה.
<זיו ויסמונסקי: אני חושב שהתחרות הזו צריכה להיות הרבה יותר על איכות השירות ואיכות הרפואה והרבה פחות על העברת רופאים מקופה לקופה, ואני חושב, לעניות דעתי, שאנחנו משקיעים פה משאבים שהם משאבי ציבור במקומות הלא נכונים.
<זיו ויסמונסקי: ובתחרות כמו בתחרות, אני חייב להתחרות, ואני פונה פה לרגולטור בעיקר, לו אני הרגולטור הייתי מכניס מהר רגל בדלת ואומר 'חבר'ה, אני רוצה לקבוע פה את כללי התחרות ואיפה נכון לשים כסף'.
<זיו ויסמונסקי: אני חושב שהכסף צריך להיות באיכות השירות ובזמינות השירות.
שולי מועלם-רפאלי: הלוואי שהיו מצליחים להעביר את הרעיון שבו במקומות קטנים ומרוחקים אותו רופא ישרת את שלוש הקופות.
<חן שפירא: זה ביום שיהיה רשומה אחת אחודה, כי רצף המידע של החולה הוא קריטי ויכול לעשות - - -
<חן שפירא: זו העדיפות הראשונה, שתהיה למדינת ישראל רשימה אחודה שתשרת אותנו בשלום ולא עלינו בחירום.
אלי אלאלוף: יש עוד נציג קופת חולים שרוצה?
אלי אלאלוף: אז, ברשותכם, אנחנו נבקש לסכם, כמה חברי כנסת ונסגור את הדיון.
אלי אלאלוף: בבקשה, מוטקה, ואחר כך עבדאללה.
מרדכי יוגב: אני מודה שנושא הצפון בכלל, הפערים שבו ופערי הבריאות בפרט, על לבי כבר הרבה זמן והם מחייבים התמודדות ומענה ואפילו לראשי הרשויות אמרתי, בנושא אחר של כבישים, שהגיע הזמן, אם אין פתרון, לעמוד על הרגליים ולעשות מעשה.
מרדכי יוגב: לא נפרט כרגע.
מרדכי יוגב: אני אומר כאן למערכת הבריאות, שעל זה התכנסנו, וכן, לפני שאנחנו מתכנסים חזרה לגליל מערבי, משפט אחד אני אומר לך, מיכל, אני אומר גם לכל מי שנמצא פה, לא בלהותיר עוד זמן, אבל זה כן צריך לבוא מתוך ראייה כוללת של כל הצפון, על כל הצרכים שלו, כי את אותם תורים ארוכים, לצורך העניין מקרית שמונה או מטובה זנגרייה, לרופאת נשים, של שלושה שבועות, או אם לרופא עור של אינני יודע כמה, או לפרא רפואי או לשיקום של ילד שצריך פיזיותרפיה שצריך לנסוע נסיעות ארוכות, ועל הנסיעות כבר דובר - - - אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אני שמח בישיבה הזאת פה היום, אני רואה בה, עם כל הפערים שראינו, פתח לא לעצור ולהמשיך.
מרדכי יוגב: ייתכן שאנחנו זקוקים לעוד סיור קטן או גדול, ככה בשביל לצפות לנגד עינינו ולראות את המכלול, גם בעזרת האשכולות, זיו, צפת, אשכול מזרחי, פוריה, עפולה, אבל לא בלעכב, כן בלראות את ישיבת המעקב הבאה ששואלת את כל השאלות ומבקשת את התשובות.
מרדכי יוגב: אני אומר פה וגם מפנה את פניי לניר, בהיבט הארצי של הפערים הגדולים כפי שפה הם באו לביטוי במכשיר כל כך קטן, של PET CT שאני לא יודע לבטא אותו מספיק טוב, זה לא המקצוע שלי, המקצוע שלי זה יותר בארגון או יותר לקחת את הדברים ולבצע אותם.
אלי אלאלוף: עוד לא נכנסת לבירוקרטיה של ה- PET CT.
מרדכי יוגב: אנחנו בסדר, אבל לא יעלה על הדעת בדוגמת המיקרו הזאת, שהולכים כרגע להשלים מכשיר אחד למיליון פלוס אנשים שיש פה, כשדובר פה על מפתח של 82,000 תושבים למכשיר אחד.
מרדכי יוגב: זה פשוט לא הגרעינים של קצה הסעודה.
מרדכי יוגב: על הדבר הזה, מיכל, אתם פשוט צריכים לתפוס את עצמכם ולעשות עבודה הרבה יותר מקצועית.
מרדכי יוגב: קטונתי כרגע מלבקר, כי אני לא מכיר מספיק טוב את העבודה, ודאי את מה שקורה - - -
<מיכל כהן דר: העבודה היא מאוד מקצועית.
<מיכל כהן דר: נתחיל מזה.
מרדכי יוגב: השלמה של אחד היא איננה מענה, היא לזרות - - - היא מענה, אבל זה לא רציני.
מרדכי יוגב: לכן אני חושב שמטרת הוועדה היא להשלים בשאלות ונצטרך פה עזרה.
מרדכי יוגב: גם אותן שאלות שאסף פרופ' גרוטו, אני לא בא להמציא גלגל, אני שואל שאלה ראשונה, מה עם יישום הדוח בתכנית העבודה?
מרדכי יוגב: מה עם יישום, כמו ששאלתי גם בנהריה וגם פה, אותם כ-800 מיליון לערך שניתנו, 520 ועוד 250 ומשהו - - -
<מיכל כהן דר: התכנית האסטרטגית.
מרדכי יוגב: לפיתוח הצפון.
מרדכי יוגב: איפה היא בתכנית?
מרדכי יוגב: מדוע ניתן לשים את הפערים, מדוע לא ניתן להתחיל לשים להם מענה במהלך חצי השנה?
מרדכי יוגב: ועוד לא בחרו את מי שיוביל אותם.
מרדכי יוגב: אולי זו הרופאה המחוזית, אבל אני חושב שביחס לשוטף, שהוא עמוס פה, צריך לשים פרויקטור שהוא צריך ליישם את הדבר, שהוא צריך להתקדם יחד איתך צעד צעד.
מרדכי יוגב: זה הרבה עבודה.
מרדכי יוגב: אם את חושבת שאת לוקחת הכול על כתפייך, אני מחפש את הבן אדם במשרד הבריאות שהוא הממונה, שלו כואב הראש, שהוא האחראי לכך שהדבר הזה ייצא לפועל ושהוא יידע גם להגיד מה צריך עוד ולכמה שנים זה, זה לחומש הקרוב ולאחר מכן החומש הבא, כי התכניות הן תכניות שלוקחות יותר מ-5 שנים להקים בית חולים.
<מיכל כהן דר: לא גם בתי חולים, גם הקהילה צריכה לקבל - - -
מרדכי יוגב: עוד פעם.
<מיכל כהן דר: כסף צריך לשים גם בקהילה, כי רוב החיים, האנשים - - -
מרדכי יוגב: לא אמרתי איך מפזרים את ה-520 מיליון שנאמר עליהם צמצום תורים.
מרדכי יוגב: לא קבעתי איך, אני מחפש לראות תכנית.
מרדכי יוגב: יש כסף כזה שהושם לתכנית הצפון.
מרדכי יוגב: אני שמעתי אותו פעמיים בהצהרה ומרגע ששמעתי אותו מנציגת האוצר, משירה גרינברג, פה, במעלות, אז הייתי כבר טיפה יותר רגוע מאשר כששמעתי אותו בעכו מראש הממשלה או מסיגל שאלתיאל.
מרדכי יוגב: זה היה נראה לי מצגת ולא לביצוע.
מרדכי יוגב: אבל ברגע שראיתי גורמים של אוצר, והיו שם גם נציגי בריאות ונציגי כלל המשרדים, אז אמרתי קדימה, בואו נראה מה קורה עם זה.
מרדכי יוגב: ובינתיים עברה עוד חצי שנה ולמעלה מזה ולא קורה.
מרדכי יוגב: בשורה התחתונה, אני חושב שאנחנו באמת נקבל על עצמנו, בלי נדר, כמו שאומרים, להמשיך כוועדה גם במעקב וגם בבקשת התשובות, בקבועי זמן קצרים ככל שראש הוועדה יאשר לנו ונוכל להמשיך להטריד אתכם מרמת השר ומרמת משרד ראש הממשלה ומטה כדי להביא לתשובות, גם של הראייה הכוללת ומתוכם מה נגזר גם לעשייה דחופה של השלמת פערים, שהם כואבים ביותר, לצרכים פה בצפון.
אלי אלאלוף: עבדאללה אבו מערוף.
אלי אלאלוף: ד"ר, רופא.
אלי אלאלוף: לא סתם כמונו, סתם חברי כנסת.
עבדאללה אבו מערוף: בינתיים עוזר לכם כמה שאפשר.
עבדאללה אבו מערוף: נכון שהמצב קשה, זה - - - במשך 7 שנים, 7 שנים המדינה, עם כל הכסף שיש, ויש הרבה כסף, רק החלוקה גרועה ביותר, 2 מיליארד שקל, שזה יפתור פחות או יותר את הבעיה ויסגור פערים, שעדיין משרד הבריאות מגמגם ומהסס.
עבדאללה אבו מערוף: בסך הכול 2 מיליארד שקל, זה לא הרבה כסף, בשביל הבריאות בצפון.
עבדאללה אבו מערוף: במשך 7 שנים, כמה כל שנה?
עבדאללה אבו מערוף: אז אם עדיין לא סגור, אתה אומר ש'אני מאמץ ואני רוצה לבצע את התכנית הזאת', זה לא - - - נכון שזו בעיה של כל משרדי הממשלה.
עבדאללה אבו מערוף: משל קטן מאוד, הכביש בין צומת כברי לבית החולים, אנחנו כמה הזמן מדברים על זה?
עבדאללה אבו מערוף: באמת בושה וחרפה.