GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמוס אליעזר רוזנצויג: או שבמקרה של ההסכם, אנחנו לא צריכים להוכיח נזק ואז אנחנו דורשים את סכום הגמלה כמו שהוא, בהתדיינות מול חברות הביטוח נצטרך להוכיח את נסיבות האירוע, נצטרך להוכיח את הנזק האמתי שנגרם.
עמוס אליעזר רוזנצויג: יכול להיות שהוא קיבל גמלה שהיא גבוהה יותר מסכום הנזק שלו.
עמוס אליעזר רוזנצויג: לדוגמה, מישה שנפגע בעבודה, הוא יכול לקבל קצבת נפגעי עבודה ולהמשיך לעבוד.
עמוס אליעזר רוזנצויג: לכאורה, יכול להיות מצב שאולי לא נגרם לו נזק.
עמוס אליעזר רוזנצויג: אולי הוא מרוויח אותו דבר, או שהוא מרוויח חלק, או שהוא מרוויח יותר.
עמוס אליעזר רוזנצויג: הקצבה מגיעה לו, עדיין, נזק אמתי כתוצאה מהאירוע לא נגרם לו.
עמוס אליעזר רוזנצויג: על השאלה הזאת אנחנו נצטרך להתדיין.
עמוס אליעזר רוזנצויג: אם המוסד לביטוח לאומי קבע שיעור גמלה או אחוזי נכות יותר גבוהים, מה שחברת הביטוח תטען לה, אז אחוזי הנכות האמתיים שחברת הביטוח תוכיח בבית המשפט, זה יהיה סכום הנזק.
עמוס אליעזר רוזנצויג: זו דיסציפלינה אחרת.
אלי אלאלוף: מצד אחד, זו נראית אחריות ממלכתית מדהימה, מצד שני, אני רואה שהמערכת המופעלת מעשירה רק את הגופים הפרטיים.
אלי אלאלוף: זה מה שאני מגיע אליו.
אלי אלאלוף: זו המסקנה הכי קשה שיכול להיות.
אלי אלאלוף: כסף ציבורי הולך לכיס הפרטי מבלי שהמערכת הציבורית לא יודעת לתבוע בזמן את כספה, ועושה הסכם שהוא כל כך מסובך, שבסוף עזרתם להם לא להחזיר כסף שמגיע למדינה.
אלי אלאלוף: זו הבעיה המרכזית.
אלי אלאלוף: אני לא מבין, אתם נראים לי – סליחה – קבוצת נבכים, בעברית פשוטה של הרחוב שלי.
אלי אלאלוף: אני ממש לא מצליח להבין.
אלי אלאלוף: במקום לעשות הסכם שמטיב עם המדינה, אתם עושים הסכם שמיטיב עם החברות.
אלי אלאלוף: התוצאה היא שלחברות יש תרגילים – חברות הביטוח הן לא שיא היושר בעולם הזה – ואנחנו רואים שכל הזמן הם גוררים אתכם למצבים שאתם מפסידים.
אלי אלאלוף: הזמן פועל לרעתנו כמדינה, ומחזק את מי שלא מטפל בזמן בתביעות שלנו.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה בעיה קשה מאוד.
אלי אלאלוף: אני חושבת שכל הסיפור הזה חייב בדיקה מחודשת, בדיקה חיצונית.
אלי אלאלוף: אני הייתי ממליץ, אני חושב שגם אתם ציינתם.
אלי אלאלוף: אני חוזר, השיבוב הזה נראה לי הסכם לא מסודר.
אלי אלאלוף: לא בהסכם הישן בטוח, לא בהסכם החדש.
אלי אלאלוף: המערכת לא מתמודדת עם ההיקף של התביעות שיש לה מבחינה ארגונית.
אלי אלאלוף: ובסוף מה קורה?
אלי אלאלוף: מי שמפסיד מראש, הובטח לו, זו המדינה.
אלי אלאלוף: זה ההפסד.
אלי אלאלוף: הגוף המפסיד זו המדינה.
אלי אלאלוף: היא מפסידה.
אלי אלאלוף: היא משלמת, היא דואגת לאזרח, זה מצוין, אני בעד לדאוג לאזרח.
אלי אלאלוף: אבל בסוף, הכסף שאמור לחזור מחברות הביטוח – למה זה הולך בחברות הביטוח?
אלי אלאלוף: זה רק לרווחים שלהם.
אלי אלאלוף: הם לא מחזירים כסף למישהו שאצלו עשו ביטוח גבוה יותר.
אלי אלאלוף: הם מרוויחים לעצמם.
אלי אלאלוף: אני מבין עכשיו למה כדאי להיות חברת ביטוח.
אלי אלאלוף: אני לא יודע אם יש לכם את היכולת, אתם, אנשי הביטוח הלאומי, להתמודד עם האתגר הכלכלי האדיר הזה.
אלי אלאלוף: אדיר ומשפטי.
אלי אלאלוף: אדיר.
אלי אלאלוף: לצערי, כל ההערות של מבקר המדינה הן נכונות.
אלי אלאלוף: לצערי כאזרח.
ליאורה שמעוני: הן קשות.
אלי אלאלוף: לאזרח הן קשות מאוד.
אלי אלאלוף: לכן אני חושב שכדאי שהביטוח הלאומי יעשה חושבים יסודי מאוד – א', לתקן לפי הצורך את החקיקה.
אלי אלאלוף: נירתם כוועדת העבודה והרווחה – שחלק מתפקידנו הוא זה – לעשות את זה בתדירות שתרצו, כמה שתרצו, אבל תעשו תכנית כוללת להתמודד עם בעיית השיבוב.
אלי אלאלוף: זה לא נראה מטופל.
אלי אלאלוף: זה לא נראה מטופל בראייה כוללת, ממלכתית לטובת – ואני אומר את זה בלי בושה:
אלי אלאלוף: אני מעדיף לעבוד בשביל המדינה ולא בשביל גופים פרטיים.
אלי אלאלוף: אם הייתי רוצה לעשות כסף פרטי, אני יודע לעשות את זה.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש לנו פה בעיה שאנחנו לא מבינים את המערכת הארגונית שלכם.
אלי אלאלוף: אני לא מעז לבקש ממלא המקום, מנכ"ל שלושה חודשים בקושי, אבל אתם חייבים להגיש לנו תכנית עבודה של הביטוח הלאומי מסודרת בנושא הזה.
קארין אלהרר: אני חושבת שמה שעלה כאן זה הבלבול.
קארין אלהרר: אני איבדתי לקראת הסוף – פה זה ישן, פה זה חדש, כמה תיקים נבדקו, איזה אחוז.
קארין אלהרר: חשוב מאוד שנקבל את החיתוך המלא של כמה תיקים נבדקו, באיזה תחומים הם נבדקו, סוגי התיקים שנבדקו.
קארין אלהרר: אני אגיד עוד דבר – ואולי משרד המשפטים יוכל לתרום ומשרד האוצר גם, נשמח לשמוע את עמדתו בעניין – אני מבינה את בעיית המידע העודף וכולי.
קארין אלהרר: אבל יש פה בעיה משמעותית מאוד של משאבים.
קארין אלהרר: יושבת כאן נציגת האוצר, היא בוודאי תדע לספר לנו – אני כבר הצלחתי לשנן את העוגה הזאת וחלקיה בעל-פה.
קארין אלהרר: בסוף יש עוגה וצריך לחלק, יש סדר עדיפויות וכולי.
קארין אלהרר: בסוף, הכסף מוגבל.
קארין אלהרר: אני מבינה את בעיית המידע העודף, אבל למשל אני לא מצליחה להבין למה הנהלת בתי המשפט טרם ענו לביטוח הלאומי כשהוא מבקש לדעת לגבי כל התיקים שהגיעו.
קארין אלהרר: אני רוצה להניח, בלי שדיברתי עם מנהל בתי המשפט, שיש את סוגית המידע העודף והוא לא יכול להעביר כל מיני נתונים.
קארין אלהרר: הפרטיות היא חשובה מאוד, ונדרשנו לסוגיה הזאת גם בנושא של מיצוי זכויות בביטוח הלאומי.
קארין אלהרר: השאלה היא מה המחיר.
ליאורה שמעוני: וזה נפתר שם.
קארין אלהרר: זה נפתר שם, לשמחתנו.
קארין אלהרר: היו הרבה מאוד ישיבות בנושא הזה.
קארין אלהרר: אני חושבת שזה פתיר.
קארין אלהרר: אם אנחנו מדברים על כספים שצריכים להגיע למדינה לטובת הציבור, אז גם פה צריך לפתור את הסוגיות הללו.
קארין אלהרר: ולביטוח הלאומי – שאני מסכימה מאוד עם דברי חברי היושב-ראש – יהיה קשה מאוד במתכונת המצומצמת של כוח האדם במחלקה המשפטית לעמוד כנגד סוללות עורכי הדין של חברות הביטוח הפרטיות.
קארין אלהרר: ולכן אנחנו כמדינה צריכים לשלב כוחות – כל המשרדים וכל האנשים שיכולים לתרום לעניין הזה, כדי לתת לביטוח לאומי את מלוא ארגז הכלים כדי שהוא יעשה את המלאכה בצורה הטובה ביותר.
קארין אלהרר: קודם כל, אני רוצה לברך על התהליך שנעשה בביטוח הלאומי.
קארין אלהרר: חשוב להודות למבקר המדינה, שתמיד הצוות מאיר את עינינו בסוגיות שמי היה חושב עליהן קודם – שיבוב נשמע מסובך מאוד.
ליאורה שמעוני: וזה באמת מסובך, זה לא רק נשמע.
קארין אלהרר: זה באמת מסובך.
קארין אלהרר: דוח תיקון ליקויים יש באמתחתכם?
רמי גראור: אני רוצה, ברשותכם, להגיב בכמה משפטים.
רמי גראור: אנחנו מקבלים את כל הערות דוח מבקר.
רמי גראור: אנחנו קיבלנו את דוח מבקר המדינה, ואנחנו עושים עבודה כדי ליישם אותו ככתבו וכלשונו.
רמי גראור: עוד לא סיימנו.
אלי אלאלוף: הדוח של המבקר הוא דוח המבקר.
אלי אלאלוף: הוא לא החליף אתכם במחשבה של מערכת כוללת של הביטוח הלאומי.
רמי גראור: אני מקבל את זה, ורציתי להמשיך.
רמי גראור: עם זאת, אנחנו עושים מה שזיהיתי בשלושת החודשים שאני משמש כממלא מקום.
רמי גראור: הנושא הוא נושא גדול שאנחנו באמת לא יודעים את ההיקף הכספי שלו.
רמי גראור: אני לקחתי את זה לתשומת לב, מיקוד ניהולי.
רמי גראור: לדעתי הוא זקוק למיקוד ניהולי של מנכ"ל.
רמי גראור: אנחנו מקיימים דיונים ובדיקות.
רמי גראור: בשנת 2010 – נכון שב-31 בדצמבר מסתיימת השנה.
רמי גראור: אני ביקשתי להשתדל לסיים את העבודה של 2010, בדיקת אותם 130,000.
רמי גראור: אני אשתדל לא לגעת בנתונים, כי יש הרבה נתונים.
רמי גראור: את אותם תיקים של 2010 לבדיקה, לסיים את זה לקראת ספטמבר-אוקטובר.
רמי גראור: יהיו לנו הרבה הערכות שנוכל להוציא מהמידע הזה.
רמי גראור: אנחנו עוקבים אחרי התקדמות הביצוע.
רמי גראור: זה דבר אחד.
רמי גראור: דבר שני, אנחנו נעשה גם חשיבה – יש את הוועדה בראשות האוצר יחד אתנו שעושים את העבודה לגבי ההסכמים, ואנחנו נעשה חשיבה איך אפשר לשפר את ההסכמים.
רמי גראור: בעיקר זו עבודה תהליכית שצריך לשים בפוקוס הניהולי.
רמי גראור: כשזה נמצא בפוקוס הניהולי, לדעתי, המוסד לביטוח לאומי יכול ומסוגל להוביל את התהליך הזה.
רמי גראור: נגעתם לעניין המשאבים.
רמי גראור: זה קריטי.
רמי גראור: אני לא רוצה לספר לכם את הצרות שלי כממלא מקום המנכ"ל, זה גם לא המקום.
רמי גראור: משאבים זה קריטי.
רמי גראור: משאבים יחסית פשוטים, לא עורכי דין.
רמי גראור: שמעתם פה שפנו ל-30 משרדי עורכי דין שיעזרו לנו בביצוע של הליבה המקצועית, אבל יש הרבה עבודה פקידותית גם, ושם המשאבים הם קריטיים.
רמי גראור: אם יש לנו שישה עובדים או 30 עובדים, זה יכול לקצר תהליכים בצורה משמעותית מאוד, ואני לא רוצה להביא למוסד לביטוח לאומי כוח אדם שאין לי צורך בו, רק אם יש לי צורך.
רמי גראור: קצת גלשתי מעבר למה שהייתי צריך לגבי הצרות, במירכאות.
קארין אלהרר: גם לנו יש צרות, אפשר להחליף רשמים.
רמי גראור: אז אני לא רוצה להביא את הצרות שלי לכאן.
רמי גראור: מה שאני כן רוצה לומר, ולא הספקנו, כי זה נקבע צפוף, הדיון בוועדות – התכוונו להכין נתונים בשקפים, שזה יעזור לקלוט, כי יש המון נתונים, הרבה מידע.
רמי גראור: אנחנו נעשה את זה בימים הקרובים, בשבוע-עשרה ימים, ככל שתיתנו לנו את הזמן, ואנחנו נעביר גם למבקר המדינה וגם לכם.
רמי גראור: זה יהיה הרבה יותר ברור לעיניים כשרואים את הנתונים.
רמי גראור: אין לי ניסיון בעניין הזה, ככל שביקורת המדינה יעשה ביקורת נוספת אחרי התארגנות של שנה-שנתיים, אין לי ספק שיראו שינוי, ושינוי משמעותי לטובה לגבי תביעות השיבוב.
רמי גראור: אין לי בכלל ספק.
רמי גראור: הדוח שלכם רק יצביע על שינוי משמעותי.
רמי גראור: אני אומר את זה במלוא האחריות.
ליאורה שמעוני: נקווה שגם הציבור יוכל לראות את זה בצורה ברורה.
ליאורה שמעוני: גם באופן אישי, אבל גם באופן כללי, שהציבור להיכנס מתישהו ולראות את כל תיקון הליקויים שנעשה בביטוח לאומי, כמו בגופים אחרים.
רמי גראור: חד-משמעית.
אלי אלאלוף: היות ודיברת על ההתמודדות הארגונית, אני מבקש שתבדקו את האפשרות שהיחידה הזאת, יחידת השיבוב, תהיה יחידה עצמאית שלא נשענת על הייעוץ המשפטי.
אלי אלאלוף: אין שום הצדקה, לדעתי, זה רק מכביד.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שללשכה המשפטית יש מספר נושאים אין-סופי, וזו נקודה מרכזית מאוד.
אלי אלאלוף: לדעתי, חייבת להיות יחידה עצמאית.
אלי אלאלוף: שתיים, אני רוצה להעיר – אני בטוח שתדעו להגיד את זה גם לאוצר, ונמצאת פה נציגת האוצר שוודאי מבינה את זה – הטיפול בנושא הזה הוא דאגה להכנסות המדינה, זה הכי חשוב.
אלי אלאלוף: תבינו, זו הוצאה שמאפשרת הכנסות.
אלי אלאלוף: ואני לא חושב שבאוצר לא יבינו את זה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזו נקודה חשובה.
רמי גראור: ברשותך, עוד מילה אחת, אתה פשוט עזרת לי, אדוני היושב-ראש.
רמי גראור: הזכרת לי דבר אחד שלא התייחסתי אליו.
רמי גראור: אני מתכוון לבצע שינוי ארגוני בדיוק בנושא שאתה אמרת.
רמי גראור: היום האחריות היא מפוצלת.
רמי גראור: אני טוען שאחריות מפוצלת היא בעייתית.
רמי גראור: זה בדיוק הכיוון, לרכז את זה לאחריות אחת בהובלה אחת, כשאנחנו יודעים שיש אחראי אחד לעניין הזה.
יעל אגמון: יעל אגמון, אגף תקציבים באוצר.
יעל אגמון: אני רוצה להגיד שהנושא של שיבוב כן נמצא בקשב של אגף התקציבים מזה כמה שנים.
יעל אגמון: בשני חוקי ההסדרים האחרונים הבאנו בשיתוף עם הביטוח הלאומי תיקונים לסעיף 328, שהוא סעיף השיבוב.
יעל אגמון: בהמשך למה שנאמר על-ידי המוסד, אנחנו כן רואים שתיקוני החקיקה האלה, בנוסף לתהליכי הייעול שהמוסד עושה, מביאים לשיפור בגבייה.
יעל אגמון: הוא לא שיפור מספיק גדול לטעמנו, אנחנו חושבים שאפשר יותר.
יעל אגמון: בהמשך למה שאמרה החשבת, אני חושבת שהצוות הנוכחי עושה עבודת תשתית חשובה מאוד לנו ולמוסד ולחשב הכללי על מנת להביא למצב שבו נוכל לדעת איפה אנחנו עומדים באמת מבחינה כלכלית, ונוכל להבין טוב יותר לאן אנחנו צריכים ללכת – אם זה בצורה של הסכם, אם זה בצורה של תיקון חקיקה, אם זה בצורה של יותר תביעות.
יעל אגמון: אני מקווה שבחודשים הקרובים אנחנו כבר נהיה עם מסקנות ראשוניות וכיווני עבודה.
יעל אגמון: זה בהחלט נמצא בקשב שלנו.
יעל אגמון: בנוסף, אני חייבת לציין שבשנים האחרונות ניתנו תוספות של משאבים וכוח אדם למוסד לאומי בדיוק לנושא הזה.
יעל אגמון: כמו שאמר ממלא מקום המנכ"ל, הנושא נמצא כרגע בבחינה שלו על המבנה הארגוני, וככל שיידרש – המנכ"ל ואנחנו יכולים לדבר על כוח אדם.
יעל אגמון: זה בהחלט נושא שאנחנו שמים בראש סדר העדיפויות שלנו.
אלי אלאלוף: לסיכום, המלצה אחת אני ממליץ, שכל עוד שחלק מהבדיקות נעשות עבור עובדים מסוימים, עדיף שכמה שיותר בדיקות ייעשו על-ידי גורמים חיצוניים והאנשים שמצוינים בדוח לא יהיו מעורבים.
אלי אלאלוף: שתיים, אנחנו נקיים דיון בפגרה, בעוד שלושה חודשים.
אלי אלאלוף: נעשה מעקב אחרי כל העבודה שאתם עוסקים בה.
אלי אלאלוף: אני בטוח שתקדמו כמה שיותר שינויים לטובת כל המהלך.
אלי אלאלוף: אנחנו גם פתוחים, כפי שאמרתי, לכל חקיקה שתידרש ונטפל בה בזריזות הנדרשת.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה לעכב אותה.
אלי אלאלוף: אני מודה לכם בכל מקרה על ההשתתפות.
אלי אלאלוף: תודה למנכ"ל שאני יודע שהיסס.
אלי אלאלוף: תודה לאחרים שבאו, למרות שהנקודות הקשורות אליהם הן לא קלות.
אלי אלאלוף: אני מאחל רק טוב לכולם.
אילן גילאון: אני מבין שהשולחן העגול ישב.
אילן גילאון: הנושאים שלא היו בהסכמה, לא יהיו בדיון היום.
אילן גילאון: הנושאים שהגעתם בהם להסכמה, כל מיני הערות שונות, הן היום על הפרק, ונתחיל בהקראה.
אילן גילאון: תסלחו לי שהדיונים האלה לא תמיד מעניינים ומשעממים, אבל אנחנו צריכים להספיק ולהעביר הלאה, כי הזמן הוא המוצר היחיד שמתכלה.
אילן גילאון: כל השאר אפשר לעשות – לדבר הרבה, לפרגן הרבה, לכעוס הרבה, אבל זמן אין לנו יותר מדי.
אילן גילאון: לכן מה שהסכמנו בו, בואו נסכים ונלך עליו, והדברים שבמחלוקת, נמשיך בפעם הבאה.
<אייל לב ארי: אז אנחנו לא דנים היום בתקנה 1.
אילן גילאון: רציתי לומר משהו על קצבת הנכות, אבל אמנע.
קריאה: רציתי לתקן אותך – לא רק זמן הוא דבר שמתכלה; גם קצבאות.
אילן גילאון: קצבאות גורמות להתכלות הזמן.
אילן גילאון: כסף אפשר להשיג, אבל זמן לא חוזר.
<אייל לב ארי: אז לא נדון היום – לא בתקנה 1, לא ב-2 ולא ב-3ד.
<אייל לב ארי: נתחיל ב-3(א).
<אייל לב ארי: הודעת רשות מקומית על זכאות להתאמות נגישות פרטניות לתלמיד או להורה שהוא אדם עם מוגבלות.
<אייל לב ארי: (א) המנהל יפעל על מנת ליידע הורים של תלמידים עם מוגבלות על זכותם לבצע רישום מוקדם, ובכלל זה אתר אינטרנט של רשות מקומית ככל שישנו יכלול פרסום קבוע על הזכות לביצוע רישום מוקדם.
<אייל לב ארי: וכן תכלול הרשות המקומית בכל פרסום על רישום הודעה על הזכות לביצוע רישום מוקדם.
<אייל לב ארי: עובדי הרשות המקומית יעברו הדרכה בהתאם לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), תשע"ג-2013; (ב) רשות מקומית תפרסם באתר האינטרנט שלה חוברת מידע שתוכן על ידי משרד החינוך אשר תכלול הסבר על הזכאות להנגשה של מוסדות חינוך לפי סוגי התאמות הנגישות המפורטות בתוספות השלישית עד השישית, ותאור של סוגי התאמות הנגישות האפשריות לגבי מוגבלויות שונות של הורים ותלמידים; החוברת באתר האינטרנט תונגש לאנשים עם מוגבלות לפי תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשע"ג - 2013; החוברת תהיה זמינה גם בפורמט מודפס ומונגש במשרדי הרשות המקומית.
<אייל לב ארי: (ג) המנהל יודיע לרושם על זכותו שיבוצעו התאמות נגישות לתלמיד או להורה שהוא אדם עם מוגבלות; הודעה כאמור תימסר יחד עם ההודעה על מועדי הרישום ברשות המקומית, הנשלחת למענו של הרושם, בהגיע התלמיד לגיל לימוד חובה או בהירשמו לראשונה למוסד חינוך; נודע לבעל המוסד החינוכי על תלמיד הזקוק להנגשה, יודיע להורי התלמיד על זכותם להגיש בקשה; רשות המבצעת רישום באינטרנט לפי הפרק השמיני 1 של תקנות הרישום תמסור הודעה כאמור גם באמצעות אתר האינטרנט שבו נערך הרישום.
<אייל לב ארי: טופס בקשה להתאמות נגישות פרטנית לתלמיד או להורה שהוא אדם עם מוגבלות.
<אייל לב ארי: (א) תלמיד, הורה או רושם ימלא את טופס הבקשה ערוך לפי הנוסח שבתוספת הראשונה (להלן- טופס הבקשה) ויצרף אליו מסמכים רפואיים ואחרים המעידים על המוגבלות ועל הצרכים הנובעים מהמוגבלות של מי שמתבקשת עבורו התאמת הנגישות, הנוגעות לתפקודו במוסד החינוך, והתומכים בבקשה.
<אייל לב ארי: טופס כאמור יונגש בהתאם לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשע"ג-2013.
<אייל לב ארי: (ב) טופס הבקשה יוגש לבעלות בעת רישום התלמיד למוסד החינוך לפי תקנות הרישום; תלמיד שכבר לומד במערכת החינוך רשאי להגיש בקשה בכל עת.
<אייל לב ארי: (ג) הבעלות תעביר עותק של טופס הבקשה למנהל מוסד החינוך.
<אייל לב ארי: (ד) ראה מנהל שחסרים מסמכים לצורך קבלת החלטה, יודיע לרושם בתוך 7 ימים על הצורך בהשלמת מידע תוך פירוט המסמכים הנדרשים והגורמים מהם יש לקבל מסמכים אלה; כן רשאי המנהל להציע לרושם שהרושם יסכים לכך שהמנהל יאסוף את המסמכים האמורים מהגורמים שיפרט בהודעתו.
<נתי ביאליסטוק כהן: בתקנות קראת: ההורה או הרושם, כלומר הרושם יכול גם להיות גורם אחר?
<אייל לב ארי: יכול להיות גם אפוטרופוס – זו ההגדרה.
אילן גילאון: הרושם – זה שרושם את הילד לבית הספר.
<אייל לב ארי: הורה או אפוטרופוס לילד.
<אייל לב ארי: טיפול בבקשת נגישות על ידי המנהל.
<אייל לב ארי: 5(א) הבעלות תגבש את המלצותיה לעניין הבקשה תוך 60 ימים לעניין התאמות נגישות הדורשות היתר בניה ותוך 30 ימים לעניין התאמות אחרות, החלטת המנהל תהיה מנומקת.
<אייל לב ארי: (ב) בעל מוסד חינוך יספק את התאמת הנגישות עם תחילת שנת הלימודים או בעת הצורך את התאמות הנגישות שניתן לבצע באמצעים הקיימים במוסד החינוך.
<אייל לב ארי: (ג) ביקש בעל מוסד החינוך שמשרד החינוך ישתתף בעלויות ההנגשה, תעביר הבעלות את הבקשה לאישור הממונה, ויצרף את המסמכים המפורטים בתקנת משנה (ד) תוך 60 ימים מן המועד שבו הגיש הרושם את הבקשה לעניין התאמות נגישות הדורשות היתר בניה ותוך 30 ימים לעניין התאמות אחרות.
<אייל לב ארי: (ג1) המנהל יפנה לבעלי מקצוע המפורטים בתקנה זו לקבלת המלצות, תכניות או מסמכים אחרים הדרושים לבקשה.
<אייל לב ארי: (ד) המנהל יצרף לטופס הבקשה שהוא מעביר לממונה מסמכים אלה: (1) מסמכים רפואיים או אחרים, המעידים על מצבו הרפואי של המבקש ועל סוגי התאמות הנגישות הנדרשות; (2) אם המבקש הוא אדם עם מוגבלות בשמיעה, תצורף לבקשה חוות דעת של מורשה נגישות השרות ושל קלינאי תקשורת; אם קלינאי התקשורת אינו עובד של משרד החינוך או של המרכז הטיפולי, תצורף לבקשה גם עמדה של המרכז הטיפולי ובמידת הצורך והאפשר גם חוות דעת של מי שהוא בעל ניסיון בשפת הסימנים; (3) אם המבקש הוא אדם עם מוגבלות בראייה, תצורף לבקשה חוות דעת של מורשה לנגישות השירות, מורשה לנגישות מבנים תשתיות וסביבה, אם נדרשת התאמה המחייבת שינוי מבנים תשתיות וסביבה או התקנת מתקני הרמה, ושל מומחה למוגבלות ראייה במתי"א ורשאי המומחה למוגבלות ראייה במתי"א לפנות לפי שיקול דעתו ולפי צורך לגורמים מקצועיים נוספים;
אילן גילאון: אתם כללתם פה את כל המוגבלויות האפשריות?
<אילן שי: יש ב-3(א).
<אייל לב ארי: (3א) אם המבקש הוא תלמיד עם מוגבלות אחרת, ניתן לצרף לבקשה חוות דעת אחרות שתומכות בבקשה להתאמות נגישות לפי תקנה זו.
<אייל לב ארי: (4) אם המבקש הוא תלמיד עם מוגבלות הלומד במסגרת לחינוך מיוחד, או תלמיד עם מוגבלות המשולב במוסד חינוך רגיל כהגדרתו בפרק ד1 לחוק חינוך מיוחד – יפרט מנהל המוסד החינוכי שבו התלמיד לומד את הסיוע שהתלמיד מקבל ממוסד החינוך, סוגי הסיוע והיקפו; (5) הצעה לתכנית של התאמות נגישות במבנה בתשתיות או בסביבה, ככל שנדרש, שתכלול: (א) תכנית של התאמות נגישות הנדרשות לפי המלצת מורשה לנגישות מבנים תשתיות וסביבה, או מורשה לנגישות השירות, לפי העניין, או שניהם; (ב) תיאור טכני של הפתרונות המוצעים בצירוף מפרטים, תכניות וחתכים; (ג) תיק טכני, שיוכן בידי אדריכל רישוי או מהנדס רישוי, ובו מסמכים כמפורט להלן, תוך ציון המצב הקיים והמצב המוצע בכל עניין: (1) תשריט המגרש שעליו נמצא מוסד החינוך בקנה מידה 1:250, שסומנו בו המפלסים, נתיבי הגישה מהרחוב עד הכניסות למבנים, לרבות כיוון ההגעה של התלמיד למוסד החינוך; (2) צילומים דיגיטליים של המבנה; (3) תכניות כל קומות המבנים בקנה מידה 1:100 או 1:200, עם סימון מפלסים וחתכים הנוגעים לעניין; (6) אומדן עלויות מפורט של התאמת הנגישות הנדרשת, לרבות עלות תכנון ההתאמה, הכנת מפרטים וביצוע תכניות הנגשה.
אילן גילאון: לא יותר זול לעשות הנגשה כוללנית מאשר כל הדברים האלה?
אילן גילאון: זה סיבוך.
<אילן שי: ההערכה שלי, שלגבי הטווח שבו אושר התקציב, נראה לי שעלויות של הנגשה כוללת של כל מערכת החינוך, גבוהות יותר.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: אביבית אהרונוף מארגון בזכות.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: בתקנה 5(ד)(4), אם המבקש הוא תלמיד עם מוגבלות הלומד במסגרת לחינוך מיוחד, חשוב שיהיה ברור – גם לרבות כיתת חינוך מיוחד, כי בחוק חינוך מיוחד ההגדרה היא של מוסד לחינוך מיוחד.
<אילן שי: ההגדרה של מוסד חינוך מיוחד בחוק חינוך מיוחד כוללת גם כיתה.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: נכון, אבל פה מדובר גם על כיתה, אז אם מדברים גם על כיתה, כדאי שזה יהיה כמו בחוק חינוך מיוחד, או שייכתב במפורש מסגרת או כיתה.
<אילן שי: אביבית צודקת.
<אילן שי: אם המבקש – במוסד לחינוך מיוחד.
אילן גילאון: גם את המובן מאליו צריך לרשום.
אילן גילאון: תרשום, כך שזה יהיה ברור.
<אייל לב ארי: לא במסגרת אלא במוסד לחינוך מיוחד?
<אביבית ברקאי - אהרונוף: כהגדרתו בחוק חינוך מיוחד.
<אייל לב ארי: (6) אומדן עלויות מפורט של התאמת הנגישות הנדרשת, לרבות עלות תכנון ההתאמה, הכנת מפרטים וביצוע תכניות הנגשה; (7) לוח זמנים מוצע לביצוע שיבטיח את השלמת ביצוע ההתאמות עד לתחילת שנת הלימודים, למעט בעבודות המחייבות היתר בניה חדש שאז יש לקבוע לוח זמנים של 18 חודשים לכל היותר מיום הרישום או הרישום המוקדם; לוח הזמנים יכלול אבני דרך לביצוע ההנגשה ובכלל זה מועד הוצאת ההיתר, מועד תחילת העבודות ומועד לסיום העבודות כשהתאמות הנגישות מוכנות לשימוש.
<בועז אחד העם: יש לי הערה לסעיף קודם – חשבתי שאני צריך לחכות.
<בועז אחד העם: על סעיף 5(ד)(2).
<בועז אחד העם: תצורף לבקשה גם עמדה של המרכז הטיפולי ולמעט תרגום בשפת סימנים שבו האישור יסופק על-ידי מורשה נגישות השירות או נציג הארגון שיציג בשפת הסימנים.
<בועז אחד העם: אסביר: יש פה נגישות שקשורה לצרכים שמיעתיים כמו אקוסטיקה וכו'.
<בועז אחד העם: זה אין בעיה – זה קלינאי תקשורת, אבל בהקשר של שפת הסימנים, כאשר הורה או תלמיד צריך – באספות הורים וכו', שצריך את ההנגשה לשפת סימנים, קלינאי תקשורת- - -
אילן גילאון: פה קבור הכלב.
אילן גילאון: הנגשה פרטנית מדברת על משתמשים שהם לא הורים.
<בועז אחד העם: מדברים על התלמידים.
<נתי ביאליסטוק כהן: גם הורים.
<נתי ביאליסטוק כהן: הבעיה היא שבהתחלה, בסעיפים הראשונים, כשמדברים באופן כללי, מדברים על הנגשה לתלמיד או להורה של תלמיד, ואחר כך, כשאתה יורד לפרטים, מדברים רק על תלמיד.
<ערן טמיר: כתוב פה משפטית שתלמיד זה גם הורה.
<בועז אחד העם: מצטער שאני לא רואה את הכתב.
אילן גילאון: אני לא מכיר תקדים כזה, למען האמת.
<ערן טמיר: זה בתקנה 2, שלא הקראנו.
אילן גילאון: אני רוצה להחזיר את עצמנו לדיון – ההבדל בין הנגשה פרטנית להנגשה כוללנית הוא שבהנגשה כוללנית אתם קודם כל מכינים את המקום, ואחרי זה אנשים באים אליו; לגבי הנגשה פרטנית, המשתמש הוא הקובע.
אילן גילאון: ברור לגמרי שבעלויות זה כנראה הרבה-הרבה יותר זול – אין ספק בכך, אבל זו הגישה.
אילן גילאון: גם זו היתה הפשרה.
אילן גילאון: נכון להיום, הורה שצריך לעלות לכיתה שמתקיימת בה אסיפת הורים, אם המורה לא יורדת למטה, הוא לא יכול לעלות לשם.
אילן גילאון: שיהיה לכם ברור.
אילן גילאון: זו המציאות שאנחנו חיים בה – לא אחרת.
<ערן טמיר: אתה רוצה שלא תהיה קלינאית תקשורת בכלל?
<בועז אחד העם: לא, אני אומר – למעט תרגום לשפת סימנים, שבו האישור יסופק על-ידי מורשה נגישות השירות ו/ או נציג של ארגון של שפת סימנים.
קריאה: לאיזה צורך?
<בועז אחד העם: תרגום לשפת סימנים.
<בועז אחד העם: במקרה של שפת הסימנים, למה צריך לעשות את כל הפרוצדורה של חוות דעת של מרכז טיפולי?
<בועז אחד העם: מספיק בהיבט הזה לצמצם את כל הבירוקרטיה והטופסולוגיה, כי מדובר בדבר מאוד בסיסי, אז אני אומר – או מורשה נגישות השירות- - -
<ערן טמיר: אם זה להורה?
<אילן שי: לכן ב-2ג זה בשינויים המחויבים, בדיוק מכיוון שבמקרה שזה הורה, לא צריך את הפרוצדורה.
<אילן שי: אם ההורה צריך רק תרגום לשפת הסימנים, השינויים המחויבים זה אומר לא להגיש את מומחה האקוסטיקה ואת הדברים שהם לא רלוונטיים אלא רק את חוות הדעת של המומחה לשפת סימנים.
אילן גילאון: מה קורה לו להורה הזה, בסופו של דבר?
אילן גילאון: מה הוא צריך לעשות ומה עושים בשבילו?
<אילן שי: הוא צריך תרגום לשפת סימנים של אסיפת הורים.
אילן גילאון: מה הוא צריך לעשות?
אילן גילאון: לבקש את זה?
<אילן שי: הוא צריך לבקש את זה.
<אילן שי: נכון, כמו שבועז אומר, לא צריך- - -
אילן גילאון: ובית הספר חייב לתת לו את זה?
<ערן טמיר: מה שבועז מדבר תופס בעיקר לגבי ילדים – דווקא לא ההורים, כי לגבי ההורים- - -
<אילן שי: אז מה, לא יעשו התאמה אקוסטית?
<ערן טמיר: זאת הטענה שלו.
<ערן טמיר: הוא אומר שאם ילד זה ילד שדובר שפת סימנים, הוא לא צריך קלינאי תקשורת.
<ערן טמיר: זו הטענה שלו.
<ערן טמיר: הבנתי נכון?
<ערן טמיר: אני לא בטוח שמשרד החינוך יסכים לזה, אבל מה שכן- - -
<אילן שי: שתי חוות הדעת – זה לא כל כך מה שיעשה לנו- - -
<ערן טמיר: מה שכן – פה זה נכנס רק בסיפה, שחוות הדעת היא של מי שלא עובד משרד החינוך.
<אילן שי: הסיפה רלוונטי לכול.
<ערן טמיר: אז צריך להבהיר את זה.
<ערן טמיר: הם לא יוותרו, בועז, על קלינאי התקשורת.
<בועז אחד העם: מה קשור קלינאי תקשורת?
<אילן שי: הסיפה הוא על הכול.
<ערן טמיר: השאלה, אם משרד החינוך חושב שצריך קלינאי תקשורת גם כשמדובר ב- - -
אילן גילאון: ערן, תודה רבה לך.
אילן גילאון: אתה לא קיבלת את מבוקשך?
אילן גילאון: לא? הוא אומר שבכל מקרה, אם תהיה התאמה ודרישה כזאת, לא צריך לעשות את כל הטופסולוגיה מראש.
אילן גילאון: הוא בא, מבקש ומקבל.
אילן גילאון: זה מה שאני מבין.
אילן גילאון: בשפה הכי פשוטה של בני אדם – לא של עורכי דין.
<אילן שי: שתי חוות הדעת.
<בועז אחד העם: השאלה היא מי מאשר.
<בועז אחד העם: תלמיד מבקש תרגום לאסיפת הורים או לטקס.
<בועז אחד העם: מי מאשר את זה?
<בועז אחד העם: צריך ללכת לקלינאי תקשורת?
<אילן שי: מומחה לשפת סימנים הוא בנפרד מהקלינאי תקשורת.
אילן גילאון: מדובר באירוע ספורדי כשהורה מגיע, מדובר באירוע קבוע כשהתלמיד מגיע.
אילן גילאון: תלמיד נמצא בבית הספר.
אילן גילאון: יש לו המסלול הקבוע שלו – הוא לא צריך להמציא כל פעם טפסים חדשים, וההורה לא צריך בכלל.
אילן גילאון: צריך לבקש, נכון?
<אייל לב ארי: שמירה על התאמות.
<אייל לב ארי: (א) האחראי להתאמות לפי תקנה 2 יהיה אחראי לכך כי התאמות הנגישות יהיו תקינות וזמינות לאדם עם מוגבלות לפי תקנות אלה בכל שעות מתן השירות זולת אם מתקיימות הפסקות בשימוש עקב תקלות טבעיות, או לצורך ביצוע עבודות תחזוקה או לצורך שיפוץ ובלבד שהבטיח נגישות חלופית סבירה למקום ולשירות ככל הניתן ובהתאם לתנאי המקום והשירות.
<אייל לב ארי: לצורך התגברות על הפרש גובה לצורך נגישות חלופית כבש נגיש יהיה בהתאם לקבוע בתקנה 11(ג) בתקנות נגישות בניין קיים.
<אייל לב ארי: (ב) לא יפגע אדם בהתאמות נגישות, לא יגרע מהן, ולא יסב את השימוש בהן למטרות אחרות, בין באופן חלקי ובין באופן מלא, אלא במהלך תקופת שיפוץ או תיקון של התאמות הנגישות, ובלבד שהבטיח התאמת נגישות חלופית.
<אייל לב ארי: מעלית.
<אייל לב ארי: התקנת מעלית תהיה לפי הוראות ת"י 2481, חלק 70 – מעליות: דרישות בטיחות לבנייה ולהתקנה – התאמות מיוחדות לנגישות אנשים, ות"י 1918, חלקים 3.1 – 3.2 נגישות הסביבה הבנויה: פנים הבניין - דרישות בסיסיות (להלן- ת"י 1918, חלק 3.1) – צריך להזכיר גם את 3.2 - תהיה גם על פי חלק 4 לתקן 1918 (בסעיף העוסק בתקשורת במעליות 2.10) ולפי התכנית.
<אייל לב ארי: הנגשת פנימיות.
<אייל לב ארי: 11(א) הנגשה של יחידת אכסון בפנימיות המנהל לחינוך התיישבותי ובפנימיות בפיקוח של משרד החינוך תהיה לפי צרכיו של התלמיד עם המוגבלות המשתמש ביחידת האכסון ולפי התוספת השלישית.
<אילן שי: שני סוגי הפנימיות שהן באחריות משרד החינוך – פנימיות של החינוך ההתיישבותי ופנימיות שבפיקוח משרד- - -
אילן גילאון: מה זה משנה מבחינת ההנגשה?
<ערן טמיר: המינהל לחינוך התיישבותי הוא מחוץ למשרד החינוך?
<ערן טמיר: הוא לא בפיקוח משרד החינוך?
<אילן שי: זו יחידת סמך שיש לה עצמאות ארגונית.
אילן גילאון: זה משרד החקלאות, לא?
<ערן טמיר: לא, זו יחידת סמך של משרד החינוך.