GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב קיש: אתה לא רוצה שהם יצביעו?
מאיר כהן: אני רוצה שהם יצביעו.
מאיר כהן: עד היום הם הצביעו אחרי הצהריים.
מאיר כהן: אפילו היה משהו - - -
יואב קיש: יש לא מעט מעסיקים שרוצים לעצור את זה.
<עדן אברהם: יש אפשרות, פשוט, לשנות את זה.
<עדן אברהם: עכשיו חשבנו על זה גם מהנקודה שהמעסיק יעדיף את אותו עובד שלו - - -באמת מדובר על חצי יום.
<עדן אברהם: כשעובד מבקש חצי יום – בגלל שזה הסעיף היחיד שמדבר על חצי יום, מאגף התקציבים דיברו על זה שזה מוסיף עלויות, אפשר אולי שזה יהיה יום שלם, ואז, אם זה יום שלם, ברישום לאחור לא רשום איפה בדיוק - - -
<נעה בן שבת: אבל ברישום מראש אתה צריך להגיד שאתה יוצא להצביע בפריימריז.
אלי אלאלוף: הבנו את האוצר.
אלי אלאלוף: מה ששמענו מהאוצר זה - - -
עבדאללה אבו מערוף: אז עצה שלך – זה יהיה פריימריז.
עבדאללה אבו מערוף: עצם ההגדרה הזו שאתה יוצא ולוקח חופש לפריימריז.
יואב קיש: נכון, לא פתרת - - -
<עדן אברהם: אז בגלל זה שאנחנו מדברים על זה שזה חוק מטיב אנחנו, מבחינת שוויון הזדמנויות לא רואים בזה קושי משמעותי.
<איה דביר: רק לגבי החצי יום או יום אחד – נקודת המוצא היא שהממשלה תמכה בהצעת החוק והכפיפה אותו לתיאום הנוסח, בין היתר לגבי המודל של יום או חצי יום בחירה.
<איה דביר: העלה אגף התקציבים את החשש לגבי ניצול של חצי יום של חופשה שנתית, שזה דבר חדש בחוק חופשה שנתית, זה לא היה קיים קודם לכן.
<איה דביר: ככלל אנחנו רואים את שאלת חצי היום בחיוב מבחינת זכויות העובדים וקידום איזון נכון בין תעסוקה ובין פנאי.
<איה דביר: אין הרבה ימי חופשה בדין הקוגנטי, ואפשרות לנצל רק חצי יום יכולה להטיב אתם.
<איה דביר: יחד עם זאת, זו שאלה חדשה ואנחנו מציעים לדחות את הדיון בה בהכנה לשנייה והשלישית כדי שאפשר יהיה לבדוק באמת יותר לעומק את השלכות הרוחב שלה.
אלי אלאלוף: רגע, עוד לא הצבענו על הקריאה הראשונה, בינתיים זה בא כטרומית.
<איה דביר: אז זו הצעתנו לקראת קריאה ראשונה, שתתאפשר בדיקה יותר יסודית של השאלה.
<מאיה טאוסיג: אנחנו תמכנו בהצעה.
<מאיה טאוסיג: באמת, יש פה שיקולים לכאן ולכאן.
<מאיה טאוסיג: מצד אחד לתת לעובד חצי יום לבחירתו יאפשר איזושהי גמישות, באמת, במצבים שבהם לא מתחייב בהכרח לקחת יום מלא.
<מאיה טאוסיג: מצד שני באמת, משרד האוצר העלה פה חשש של עלויות תקציביות וצריך גם להזכיר שבמקומות עבודה קיבוציים יש גם ימי בחירה.
<מאיה טאוסיג: החשש הוא גם מהשלכת הרוחב על ימי הבחירה האלה.
מאיר כהן: יש חצאי ימים בהסכמים קיבוציים?
<מאיה טאוסיג: לא, אז זהו – חלק מהחשש של משרד האוצר, שגם ימי הבחירה האלה, תהיה אפשרות לחלוק אותם.
<מאיה טאוסיג: אז כמו שאמרה איה דביר, אנחנו גם חושבים שכרגע צריך לאשר את זה במתכונת של יום מלא ונדון באפשרות איך לעשות את זה כחצי יום – לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
<מאיה טאוסיג: נדון, באמת, בכל השיקולים שעלו פה, ואיך יהיה הכי נכון לעשות את זה.
<נעמי ריש: גם לנו אין התנגדות לעצם הצעת החוק, אבל הסוגיה של חצאי הימים – יש חשש מאיך זה ישפיע על התפעול של בית העסק.
מאיר כהן: אתם התנגדתם להורים לכיתות א'?
<נעמי ריש: יש עמדת ממשלה ואנחנו כפופים לה.
מאיר כהן: הם יודעים לקפוץ ולהתנגד.
מאיר כהן: בממשלה הזו אין להם שום say.
מאיר כהן: הם עושים מה שהשרים אומרים להם.
מאיר כהן: אני ישבתי בוועדת שרים והם דיברו, אמרו את דעת ושינו.
מאיר כהן: פה אין להם כלום.
מאיר כהן: תאמין לי, אני יודע מה שאני אומר, וגם אתה יודע.
יואב קיש: הניסיון שלי אומר אחרת.
<נעמי ריש: אז לעניין חצאי הימים, סוגיה שעלתה כאן כבר – יכול להיות עם זה קושי תפעולי לבית העסק, בטח במקומות שבהם יש משמרות, אז איך סוגרים את חצי היום, חצי המשמרת – מביאים אדם לחצי משמרת נוספת, או במקום שלא עובדים במשמרות, אבל יש כאן שאלה שיכול להיות שזה רק יכביד על המערכת לעשות חצאי ימים ואז – ללכת ליום שלם.
<נעמי ריש: להבנתי אלה היו גם ההסכמות בוועדת השרים, שזה יהפוך להיות ימים שלמים.
<נעמי ריש: בכל מקרה, אם אפשר להשאיר זמן לדון בזה בהמשך, כשיהיה זמן להתעמק.
אלי אלאלוף: יש כאן נציגים של ארגוני מעסיקים?
<רון דול: אני מנציבות שירות המדינה.
<רון דול: אני רוצה להצביע על שני היבטים של הייחודיות של ההצעה הזו.
<רון דול: מבחינת חוק, שימו לב – התיקון נובע מסעיף 6ב' שמפנה לתוספת לחוק.
<רון דול: בתוספת לחוק יש רשימה ארוכה של ימי חופשה שניתן לעובד לבחירה לקחת על חשבון ימי חופשה, אלא מה?
<רון דול: שהרשימה, אם תעניינו בה, רוב הימים הם ימי דת, ימי חגים על פי דת, על פי אמונה, או ימים שחשובים מבחינה לאומית – יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
<רון דול: זה יהיה מבחינת התוספת, הרשימה הזו שהיא די ארוכה אבל בכל זאת יש פה חידוש שמדברים על משהו שלא שייך לחג דתי וגם לא עניין לאומי של זיכרון לאומי, אלא נושא של הבחירות, שמוסדר במקום אחר – שבתון של יום הבחירות.
יואב קיש: אבל הוא אמר שיש שני ימים שאפשר לבחור מתי שרוצים.
<רון דול: שני ימים.
<רון דול: מבחינת הרשימה יש פה ייחודיות.
<רון דול: מבחינת שירות המדינה האופציה של הבחירה החופשית של העובד היא עדיפה, כי יש לנו בתקשי"ר השקעה של מאמצים לפרט כל מיני איסורים מבחינת עיסוק פוליטי והאיסור להביא את הפוליטיקה לתוך מתקני הממשלה, האיסור לעסוק בתעמולת בחירות בתוך שירות המדינה, בתוך מתקני הממשל.
<רון דול: הדבר הזה אמנם לא עומד בסתירה אבל בוודאי יחייב הקפדה יתרה ויישום היכולת - - -
מאיר כהן: המורה להיסטוריה לא מגיע היום – הוא הולך להצביע לפריימריז של הליכוד.
מאיר כהן: זה נשמע טוב?
<קריאה: אני חושבת שזו פגיעה בפרטיות העובד לספר את זה לכיתה.
<רעות קינן: אני מהתאחדות התעשיינים.
<רעות קינן: אני רק אציין שלנוסח המקורי של הצעת החוק לא התנגדנו.
<רעות קינן: המשמעות של לשנות את הצעת החוק בנוסחה המקורי לחצאי ימי חופש שלמעשה יחולו על כל התוספת ישבשו מאוד את מהלך העבודה התקין של המעסיקים, יכבידו, לרבות עלויות כלכליות – אני מצטרפת לעמדת האוצר.
<רעות קינן: במתכונת הנוכחית נבקש להתנגד להצעת החוק.
<נעה בן שבת: אני רק רוצה לשאול אותך:
<נעה בן שבת: בהצעת החוק המקורית דובר על כך שהיום הזה יינתן חצי יום בלבד.
<נעה בן שבת: בהצעת החוק שהוגשה לוועדת השרים דובר על כך שאותו יום שניתן לבחירה לגבי הפריימריז – הוא יינתן כחצי יום, בלבד.
<נעה בן שבת: האם לזה התנגדתם?
<נעה בן שבת: כי כאן אנחנו אישרנו את זה, הצענו הצעה אחרת מבחינת ההצעה הנפרדת, אבל זה לא בתוך הנוסח.
<נעה בן שבת: אני רק רוצה לשאול אותך אם לזה התנגדתם או לא.
<נעה בן שבת: אם לא התנגדתם, אם תוכלי להסביר איפה חשבתם שהעובד ינצל את חצי היום האחר.
<רעות קינן: אז זה בדיוק מה שאני רוצה להגיד – ככל שנבחר שני חצאי ימים שיסתכמו ביום אחד ולא יפתחו את כל האופציות האלה לחצאי ימים, אולי זה יוכל להקל, מה גם שבהמשך לדבריו של חבר הכנסת כהן - להצעתו של אילן גילאון לא התנגדנו.
<רעות קינן: זאת אומרת, צריך לתחום את זה במבחן הסבירות, אבל אי אפשר לקבוע שיהיו חצאי ימים, שיחול על כל התוספת, ולמעשה ישבש את המהלך התקין של העבודה.
<מוריה ברבי: אשמח להוסיף.
<מוריה ברבי: כפי שאמרה כאן רעות קינן, ואני רוצה להתחבר בעניין הזה לדבריה של נציגת אגף התקציבים באוצר – לעניין חצי יום, כאשר מדובר בבחירות, לאור העובדה שההשלכות הן שוליות ומינוריות לא היתה לנו התנגדות, וגם היום אין לנו התנגדות.
<מוריה ברבי: יחד עם זאת, החלופה לפיה תינתן אפשרות לעובד ליטול חצי יום חופשה, כאשר מדובר בכל מועד, בהתאם לשיקול דעתו הבלעדי – בעניין הזה זה מאוד מאוד בעייתי, מבחינתנו.
<מוריה ברבי: לא היה לנו זמן לאמוד את זה, כלכלית.
<מוריה ברבי: יחד עם זאת, אני אציין שהבעיות גלומות היכן שהעבודה אינה גמישה, כלומר, כשמסגרת העבודה היא קבועה.
<מוריה ברבי: ברגע שעובד יוצא ליום חופש יש צורך להחליף אותו.
<מוריה ברבי: דוגמה טובה לזה זה במפעלי הייצור, היכן שהמשמרות הן קבועות, וזה יוצר איזושהי בעיה לתכנן מצבת כוח אדם כאשר עובד, בכפוף לשיקול דעתו הבלעדי, בלי להתחשב בצרכי המעסיק, מודיע על חצי יום חופש.
<מוריה ברבי: זה יוצר בעיה מאוד קשה, בין השאר על רקע מחסור חמור בכוח אדם מיומן ומקצועי, לצד מגבלות על שעות ההעסקה ומתכונת ההעסקה שבחוק שעות העבודה והמנוחה – כמו, למשל, הגבלת מכסת השעות הנוספות השבועית, תדירות בעבודת לילה – כל אלה מתווספים לקשיים שיש לתכנן את מצבת כוח האדם.
<מוריה ברבי: לכן ההתנגדות שלנו למקד אותה היא רק לגבי החלופה של חצי יום חופשה כללית.
<מוריה ברבי: לגבי חצי יום לצורך בחירות, אין לנו התנגדות.
<מוריה ברבי: לשיטתנו זה סביר, בנסיבות העניין, וזה מקובל עלינו.
מאיר כהן: את אומרת דבר, וסותרת.
יואב קיש: לא, היא אומרת שזה מספרים קטנים.
יואב קיש: היא אומרת שאם זה בחירות, המספרים קטנים.
מאיר כהן: אני מכיר מפעלים בדרום שראשי הוועדים צירפו למפלגות שלהם את כל העובדים -800 עובדים, אלף עובדים.
מאיר כהן: אני רואה את המפעל הזה ביום הפריימריז – מפעל יצרני נסגר מהשעה 14:00, כי הם לוקחים חצי יום חופש.
מאיר כהן: יואב יודע על מה אני מדבר.
מאיר כהן: ראשי ועדים גדולים מחתימים את כל המפעל שלהם למפלגה שלהם, ומוציאים אותם – עד עכשיו בכל מיני שטיקים.
מאיר כהן: עכשיו אנחנו מכשירים את השרץ.
יואב קיש: אל"ף, זה לא נכון.
יואב קיש: קודם כל אין לנו התנגדות שילכו להצביע בפריימריז, עם כל הכבוד.
מאיר כהן: אז שילכו אחר הצהריים.
יואב קיש: אבל זה לא קל אחרי הצהריים, אתה יודע טוב מאוד שברגע שזה המצב הקיים, גם זה נפגע.
מאיר כהן: לאנשים שעובדים במשמרות זה קלאסי.
מאיר כהן: מי שעובד בצהריים יכול בבוקר להצביע.
יואב קיש: אז הוא גם לא יקח חופש, אם יש לו משמרת.
אלי אלאלוף: אתה יכול להזיז את הקלפי למקום העבודה.
יואב קיש: לא, אתה לא יכול כי בפריימריז, בהגדרה – הקלפי בהגדרה לא נמצא במקום העבודה.
מאיר כהן: אבל הוא נמצא ביישוב.
<אורלי ישי גנץ: אני מאגף השכר במשרד האוצר.
<אורלי ישי גנץ: אנחנו מצטרפים לעמדת אגף תקציבים, אבל אני רוצה להוסיף שמעבר לעלויות התקציביות שחברתי ביארה אותן, יש לנו בעייתיות וקושי בחצי הימים הללו.
<אורלי ישי גנץ: למשל – גננת שיש לה חמש שעות עבודה.
<אורלי ישי גנץ: היא נעדרת לחצי יום חופשה?
<אורלי ישי גנץ: אנחנו צריכים למצוא מישהי לשעתיים וחצצי.
<אורלי ישי גנץ: אחות במשמרות – לשבץ את החצאים האלה יכול להביא להשלכות על המשק, על המגזר הציבורי, מבחינתנו.
<אורלי ישי גנץ: זה דבר אחד שצריך להתייחס אליו.
<אורלי ישי גנץ: הדבר השני זו בקשתי שהיתה ליועצת המשפטית, נעה בן שבת, לעניין הסימוכין שהעובד מביא למעסיק.
<אורלי ישי גנץ: העובד אומר למעסיק – אני הולך לבחירות לפריימריז.
<אורלי ישי גנץ: אנחנו מבקשים שיהיה סימוכין לדבר, שזה לא יהיה בעלמא, שלא יהיה בזה שימוש למטרה שלא - - -
מאיר כהן: זה נורא, מה שאת עושה עכשיו.
<אורלי ישי גנץ: שהדברים יהיו מסודרים.
<אורלי ישי גנץ: על מנת שהדברים יהיו מסודרים אנחנו סבורים שאין צורך שהמורה יגלה לתלמידים שהוא הולך לבחירות.
<אורלי ישי גנץ: זה לא נכון, זה פוגע בפרטיות.
<אורלי ישי גנץ: אבל כשמורה אומר למעסיק שהוא הולך לבחירות, למצער, שיביא לו את הסימוכין לכך.
עבדאללה אבו מערוף: יש חוק שמאשר לו ללכת לפריימריז.
עבדאללה אבו מערוף: למה שהוא יסתיר?
עבדאללה אבו מערוף: המורה לא יגיד, אבל הוא הולך לפריימריז.
עבדאללה אבו מערוף: איפה ההגינות בכלל?
יואב קיש: את רוצה שהוא יביא אישור שהוא הלך להצביע לפריימריז?
<אורלי ישי גנץ: כן.
<אורלי ישי גנץ: זה הדבר.
<אורלי ישי גנץ: שלא ייעשה בזה שימוש שלא לצורך.
<אורלי ישי גנץ: יש כל מיני מפלגות קטנות שלא מפורסם בתקשורת שיש פריימריז, הדברים לא ידועים.
<נעה בן שבת: והרכיב הראשון שאמרת?
<אורלי ישי גנץ: בהתייחס לחצי יום חופשה.
<אורלי ישי גנץ: ההשלכות על המשק.
אלי אלאלוף: נאמרו הדברים הכי חשובים, לדעתי.
דוד ביטן: רציתי לומר שיום שלם זה לא בא בחשבון, כיוון שסך הכל אדם שרוצה להצביע - - - צריך קודם כל להבין שהנושא הזה של פריימריז במפלגות זה דבר מאוד מאוד חשוב.
דוד ביטן: אני יודע שיש עתיד הם נגד זה, שם הפריימריז היחידים זה לרוץ ריצת 100 מ' לכיוון היו"ר.
דוד ביטן: זה הפריימריז היחידים שלהם.
דוד ביטן: מעבר לזה – זה דבר שצריך להיות חלק מהדמוקרטיה הישראלית.
דוד ביטן: אנחנו צריכים לדרוש - - - לבוא ולבקש בעניין הזה הצבעה על חצי יום כדי לצאת ולהצביע במשך חצי שעה הוא צרי יום שלם - זה דבר שלא בא בחשבון.
דוד ביטן: זה גורם לזה שהחוק הזה לא ייושם כי אם אדם צריך ללכת ולהפסיד יום עבודה שלם על מנת להצביע - - -אני, בכלל, בקריאה השנייה והשלישית מתכוון לדרוש שזה לא יהיה חצי יום.
דוד ביטן: אם הוא יכול לצאת לשעה-שעתיים זה טוב, לא צריכים בשביל זה יום שלם.
דוד ביטן: העניין הזה של להגיד – מצד אחד אנחנו מסכימים לרעיון ומצד שני הוא צריך לקחת יום שלם – מונע את יישום החוק.
דוד ביטן: אם אדם מרוויח 300 או 400 שקל ביום והוא צריך לקחת יום שלם, להפסיד – זה דבר שהוא לא סביר.
דוד ביטן: לכן אני אומר שבשלב הראשון, היום נשאיר את זה בקריאה הראשונה כמו שהוא, אבל בקריאה שנייה ושלישית נעשה את החושבים.
אלי אלאלוף: כל המשרדים פה תמכו ביום שלם.
דוד ביטן: זה לא נקרא לתמוך.
דוד ביטן: כבוד היו"ר, אם אתה בא ואומר שאדם צריך לקחת יום שלם על מנת להצביע חצי שעה, זה ימנע את יישום החוק בעתיד כי כל אחד מהעובדים יגיד – אני רוצה להצביע אבל אם אני צריך להפסיד יום עבודה שלם, עדיף שאני לא אבקש את זה, כי זו בקשה שלו - - - לא עושים טובה, עם כל הכבוד, בזה שהם מסכימים.
אלי אלאלוף: - - - שעות בודדות ביום?
יואב קיש: אם אפשר – כן.
דוד ביטן: אני אומר- קח את זה לקריאה השנייה והשלישית.
דוד ביטן: יש לנו זמן כרגע.
דוד ביטן: אני גם אומר - - -
אלי אלאלוף: העיקרון הוא לאפשר להם להצביע.
יואב קיש: בלי לעשות להם נזק כלכלי.
דוד ביטן: אם אתה שם לו נזק כספי גדול אז אין שום - - -
יואב קיש: דיברו כאן על פגיעה כלכלית.
יואב קיש: מדובר על פעם בשנתיים או 4 שנים.
יואב קיש: 100,000 אלף איש פעם ב-4 שנים בכל המפלגות.
יואב קיש: נראה לי שאנחנו מדברים על כלום, כשלדמוקרטיה זה חשוב.
יואב קיש: הנזק הכספי – איזה נזק יכול להיות פה?
יואב קיש: הוצאות נסיעה?
יואב קיש: אם בסוף נוכל להגיע לפשרה - - -
דוד ביטן: איזה נזק כספי זה יכול להיות?
דוד ביטן: בבחירות להסתדרות הם לא הולכים להצביע?
דוד ביטן: הם הולכים להצביע, על חשבון המעביד.
<אורלי ישי גנץ: הם מגיעים לעבודה.
דוד ביטן: הוא עוזב את העבודה.
דוד ביטן: אם ניקח דוגמה של מפעל גדול – הוא עוזב את העבודה, מפסיק אותה, עומד בתור, מצביע על חשבון המעביד.
דוד ביטן: זה בסדר גמור, זה אין בעיה שמפסיקים את העבודה.
<נעה בן שבת: השאלה היא כזו: האפשרות של החצי יום מעלה כמה שאלות שהעלו.
<נעה בן שבת: דבר ראשון, אם אתה מאפשר לעובד לנצל חצי יום למטרה הזו – למה הוא ינצל את חצי היום האחר?
<נעה בן שבת: אלא אם כן יש פריימריז פעמיים באותה שנה.
דוד ביטן: לא, זה לא יהיה.
דוד ביטן: פריימריז יש פעם ב-4 שנים או 3 שנים.
דוד ביטן: תלוי בכנסת.
אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם ולעבור הלאה.
אלי אלאלוף: לי לא נוח כל המצב של החוק הזה כי אני בא ממפלגה שאין בה פריימריז.
אלי אלאלוף: דבר שני אני חושב שיש כאן את האפשרות רק של הכרה בפריימריז לאפשר לכל אחד לקחת את הזמן הנדרש כדי להביע את עמדותיו הפוליטיות, ובזה אני לא רואה שום בעיה.
אלי אלאלוף: דבר שלישי – צריך לגמור עם המצב המפחיד הזה שאנשים לא מעזים להגיד מה דעותיהם הפוליטיות.
אלי אלאלוף: אני חושב שאין לנו שום צורך במדינת טרור כזו שמסתירה, לא מאפשרת לכל אחד מהעובדים שלנו ומהתושבים להביע את עמדותיהם הפוליטיות ללא שום לחץ.
אלי אלאלוף: אני רואה בזה ביטוי של דמוקרטיה רחבה יותר.
אלי אלאלוף: לכן אני רוצה להגיד: אנחנו כרגע נתחיל בקריאה, חברים.
אלי אלאלוף: אנחנו נצביע בסוף הקריאה הראשונה ויש לנו זמן לתקן.
אלי אלאלוף: יש מספיק זמן לתקן בין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית.
<נעה בן שבת: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשה ביום שבו מתקיימות בחירות מקדימות במפלגה שבה חבר העובד), התשע"ז–2017 תיקון סעיף 6 1.
<נעה בן שבת: בחוק חופשה שנתית, התשי"א–1951 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 6(ב) – (1) אחרי "המנויים בתוספת" יבוא "ולעניין פרט 9 שבתוספת – חצי יום"; בגלל שהחצי יום הוא חריג בחוק חופשה שנתית, חשבנו שאולי באמת צריך לאפשר בכל ימי הבחירה, גם בשביל להשלים את יום הבחירה האחר.
יואב קיש: אנחנו רואים שזה עושה בלאגן.
<נעה בן שבת: כן, יש התנגדות מאוד רחבה, ולכן אנחנו מדברים כרגע רק על אותו יום, להשלים במסגרת אותו חצי יום.
<נעה בן שבת: אפשרות אחרת שאולי עולה מתוך - - - הבעיה שנוצרת מזה שהעובד מנצל יום ובעצם שורף לעצמו יום שלם.
<איה דביר: רק ל - - - שזה לא יצמצם את ימי החופשה בסופו של דבר.
<איה דביר: זאת הערה שלכם, וזה דבר שהוא חשוב.
<איה דביר: אין הרבה ימי חופשה בשנה.
<איה דביר: שלא ייוצר מצב, חלילה, שבגלל שנתנו חצי יום ולא מכירים בחצי היום הנוסף, שחייבים למצוא לו איזשהו מענה.
<איה דביר: התוצאה תהיה בסופו של יום שהעובד, דה פקטו, מפסיד יום שלם.
יואב קיש: קודם כל זה לבחירתו, ולפחות כספית הוא לא נפגע.
יואב קיש: זאת אומרת, אם הוא החליט שהוא מפסיד יום חופש, לפי מה שאת אומרת – תבזבז יום חופשה מלא.
<איה דביר: אני אומרת שחייבים לייצר את תמונת המראה, לחצי היום השני.
אלי אלאלוף: בין הראשונה לשנייה נחפש דרך.
דוד ביטן: אני לא אומר שהטיעון שלכם לא סביר, אבל נחפש לזה פתרון.
<נעה בן שבת: השאלה אם שעות פותר את הבעיה שציינו פה לגבי - - - משמרות, יכול להיות שאז גם אפשר לא לדבר על חופשה שנתית אלא לדבר על כך שהמעסיק לא ימנע מהעובד להיעדר, או יתאים את שעות העבודה, אולי איזושהי הוראה שהולכת לכיוון אחר ולא מדברת על חופשה.
דוד ביטן: נדבר על זה, אנחנו לא פוסלים.
יואב קיש: כמו שאמר היושב-ראש, בין הראשונה לשנייה נשב על זה.
<נעה בן שבת: (2) אחרי "מראש לפחות" יבוא "ולעניין פרט 9 שבתוספת – 14 ימים מראש לפחות".
<נעה בן שבת: אתם ציינתם ש-30 ימים זה פרק זמן שאינו מתאים לפריימריז, אני מבינה שזה בגלל שאתם חוששים שייקבעו פריימריז בהתראה מוקדמת מדי.
יואב קיש: הימים פה זה ימי עבודה?
<נעה בן שבת: לא, ימים קלנדרים.
יואב קיש: אוקיי, אז 14 זה בסדר.
<נעה בן שבת: אמרנו שהמפלגה היא כהגדרתה בסעיף 28.
<נעה בן שבת: אנחנו ציינו רק את הבחירות לתפקיד ראש המפלגה וחברי המפלגה.
<נעה בן שבת: השאלה השנייה שעלתה זו שאלת ההוכחה, אותה שאלה שביקשה אורלי ישי גנץ מהממונה על השכר, שביקשה את אותו "צעטלה", שהוא יוכיח ש - - -
יואב קיש: בעיניי זה לא הגיוני, הדרישה הזו.
יואב קיש: זה יום פריימריז, זה לא יום שכל אחד קובע לו מתי שהוא רוצה.
יואב קיש: זה יום של פריימריז.
יואב קיש: הוא הרי לא יכול לבקש את יום החופשה הזה על יום שהוא לא יום פריימריז.
יואב קיש: אז עכשיו, הוא צריך לבוא ביום שידוע שהוא יום של פריימריז ולהביא "צעטלה"?
יואב קיש: לא נראה לי.
<אורלי ישי גנץ: אין כוונתנו לפריימריז של הליכוד או מפלגות גדולות.
<אורלי ישי גנץ: הדברים ברורים וידועים.
<אורלי ישי גנץ: יש פריימריז של מפלגות קטנות, כמו "עלה ירוק".
יואב קיש: אין להם כמעט.
יואב קיש: אין להם דבר כזה.
יואב קיש: ממתי יש להם פריימריז?
דוד ביטן: אבל אין עובדים.
דוד ביטן: אין להם כמעט אנשים.
<אורלי ישי גנץ: - - - העובד אומר על המעסיק שלו - - -
אלי אלאלוף: זה לא היעדרות מבית ספר שצריך להביא פתק.
<נעה בן שבת: השאלה הגדולה שעלתה, אני חושבת - - - שמענו את נציג משרד המשפטים שאומר שלדעתם אין בעיה כי העובד תורם את המידע על זה שהוא יוצא לפריימריז, אבל אנחנו כן חושבים שצריך איזושהי הגנה על המידע הזה - - -
עבדאללה אבו מערוף: אם שומרים בסוד, זה חשאי – זה מובן.
דוד ביטן: זה על חשבון ימי החופש שלו.
דוד ביטן: הוא גם יכול לבקש את זה ממילא.
<נעה בן שבת: שאלת השיוך המפלגתי, זה נושא שאסור להפלות על רקע דבר כזה, ויש הוראה על רקע חוק שוויון הזדמנויות בעבודה שמעסיק לא יכול לדרוש מעובד מידע שמהווה עילת אפליה.
<נעה בן שבת: לכן יש פה רגישות לגבי קבלת המידע הזה.
<נעה בן שבת: ככל שהעובד מיוזמתו חושף, כדי - - -
יואב קיש: את רוצה להוסיף משהו שהמעביד לא ישתמש במידע זה ולא יוציא מידע זה?
<נעה בן שבת: זה, אני חושבת, חייב להיות בכל מקרה, הוראה כזו שאוסרת שימוש במידע הזה.
<נעה בן שבת: אני רוצה להזהיר שלא צריך לכתוב את זה, אבל המעסיק לא אמור להודיע – בעוד 14 יום מתקיימות בחירות במפלגה א', וכל מי שרוצה שיודיע לי מראש - - - זה עלול להיחשב כדרישת מידע שיכולה לפגוע בעובד, בסופו של דבר.
<נעה בן שבת: ההוראות לשמירת המידע נוגעות - - - וזה נוגע לשאלת אותו פתק שדיברתם עליו, לעניין ההוכחה – שהמידע הזה יכול להישמר בתיקו האישי של העובד.
אלי אלאלוף: מכניסים את הקומוניזם דרך הדלת האחורית.
יואב קיש: תנסחי את זה איך שאת רוצה, שישמור על זכויותיו.
יואב קיש: אין כוונה לפגוע בזכויות העובדים.
<איה דביר: אם אפשר לחדד, להערותיה של היועצת המשפטית – זה כבר עלה בדיון.
<איה דביר: החוק הוא מורכב.
<איה דביר: מצד אחד הוא מעודד את ההשתתפות הדמוקרטית בהליכי בחירות, ובמובן הזה הוא חיובי, ומצד שני מעלה את החשש לאפליה על רקע דעות פוליטיות.
דוד ביטן: איזו אפליה?
<איה דביר: חלילה, במקרה של פער בין דעות של עובד ומעביד, במקרים מסוימים עלול העובד להיפגע מכך, או ל- - - מכך לצד השני.
אלי אלאלוף: אם הוא יודע שהוא מצביע למפלגה זו - - -אז זה לא קשור ליום.
דוד ביטן: אולי - - -
<איה דביר: אם אפשר להשלים את הטיעון – ככל שנצבע אך ורק את היום המסוים הזה בצבע מדויק, וקביעת חצי יום החופשה תהיה מיועדת אך ורק ליום הזה, המשמעות היא שניתן יהיה להתחקות אחר הפרטים ולכן, בקביעת ההסדר ובשאלה אם להרחיב את חצי יום החופשה גם מעבר לחצי יום הבחירות לבדו, יש כדי להקרין על האפשרות להסוות את הדעה במקרה שהעובד בוחר בכך.
<איה דביר: אתם הצעתם לקראת השנייה והשלישית שנחשוב על כל הדברים האלה.
אלי אלאלוף: אז תשאירי את זה.
אלי אלאלוף: תעבירו את כל ההערות שלכם ליועצת המשפטית שלנו.
אלי אלאלוף: נתחשב, ונקיים דיון פנימי לא מחייב כדי להביא כבר לקריאה שנייה ושלישית, עד שנגיע לסיכום מקובל.
אלי אלאלוף: מי בעד ההצעה, כפי שהיא?
אלי אלאלוף: נמנעים – אין <הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון - חופשה ביום שבו מתקיימות בחירות מקדימות במפלגה שבה חבר העובד), התשע"ז-2017, התקבלה>
אלי אלאלוף: ההצעה התקבלה, ואני מזכיר שבין הקריאה הראשונה לשנייה ושלישית אנחנו נקיים דיון מעמיק כדי לראות מה אפשר לקבל.
מאיר כהן: אנחנו פותחים את הישיבה הראשונה – הצו להגברת האכיפה של דיני העבודה.
מאיר כהן: מוצע להוסיף לתוספת השלישית שחלה על מזמין השירות בנושא המענק החד פעמי.
מאיר כהן: היועצת המשפטית נעה בן שבת, בבקשה.
מאיר כהן: את תגידי כמה מילים.
<נעה בן שבת: אם כן, אדוני, אולי, אם אפשר, ברשותך, שמשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים יוכל - - -
מאיר כהן: בבקשה, גברתי, תציגו את עצמכם.
<נטע ברנר נאור: נטע ברנר נאור.
<נטע ברנר נאור: חוק העסקת עובדים על ידי קבלני שירות בענפי השמירה והניקיון בגופים ציבוריים קובע שתנאי העבודה שסוכמו בהסכם קיבוצי בין ההסתדרות למדינה יחולו גם לגבי העובדים של קבלן שירות בגוף ציבורי.
מאיר כהן: ניקיון, שמירה.
<נטע ברנר נאור: ניקיון ושמירה.
<קריאה: ניקיון, שמירה.
<נטע ברנר נאור: מכוח סעיף 6(ב) לחוק הזה הותקן צו, ובצו הזה יש את הרכיבים שאותם יש לשלם.
<נטע ברנר נאור: כתוצאה מתיקון הצו ב-21 לאפריל 2016 הוסף רכיב של מענק חד פעמי לעובדים, וכתוצאה מהתיקון הזה אנחנו רוצים לתקן את התוספת השלישית לחוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, כך שתחול חובה על הקבלן, על קבלן השירות לתת את המענק.
מאיר כהן: יש החלטה לתת 1,000 שקלים פעמיים – ב-2016 וב-2017.
<נטע ברנר נאור: שתי פעימות.
<נטע ברנר נאור: בשתי פעימות.
מאיר כהן: ונוצר מצב שנותן השירות – לא המזמין, הקבלן – לא משלם 1,000 שקלים לעובדים שלו.
<נטע ברנר נאור: לפי - - -
מאיר כהן: עכשיו, מה שאתם מציעים שם ומה שמוצע כאן, שבעצם העובד יוכל, אחרי שהוא מיצה - - -
<נטע ברנר נאור: מול הקבלן.
מאיר כהן: מול הקבלן – יוכל להגיש תביעה כנגד מזמין השירות.
מאיר כהן: קרי, כנגד המוסד הציבורי: בין אם זו רשות או רשות ממשלתית.
מאיר כהן: מה אומרים על כך?
מאיר כהן: יש כאן אנשים שמתנגדים?
מאיר כהן: מרכז השלטון המקומי?
<יעקב סימן טוב: לא פה.
מאיר כהן: לא פה.
מאיר כהן: אני הייתי ראש עיר, אני הייתי מתנגד לזה, אבל אם הם לא מתנגדים, אז מה?
מאיר כהן: אין שום מנגנון היום בחוק שיכול לאכוף על הקבלן?
מאיר כהן: כלו כל הקיצין?
מאיר כהן: אין שום מנגנון כזה?
<אילן שמעוני: לא - - -
<נטע ברנר נאור: המנגנון הוא המנגנון המוצע - - - שתהיה עילה לתביעה אזרחית כנגד - - -
מאיר כהן: אבל בזה אתם חושבים שזה ידרבן את הרשויות או את המזמינים, זה ידרבן אותם להקפיד על - - -
<נטע ברנר נאור: ללחוץ על הקבלן.
מאיר כהן: יש בזה.
מאיר כהן: כן, הם יגלמו את זה בתוך.
<חנה שניצר: עורכת הדין חנה שניצר, ההסתדרות הכללית.
<חנה שניצר: אני חושבת שהתיקון הזה, יש לו חשיבות רבה מאוד: גם הרתעתית וגם אכיפתית, ואני אסביר.
מאיר כהן: אני איתך.
מאיר כהן: אני רק אמרתי: מה עשיתם עד עכשיו?
<חנה שניצר: עשינו – הגשנו תביעה.
<חנה שניצר: הגשנו תביעה.
<חנה שניצר: אחת הטענות של מזמין השירות באותה התביעה הייתה שיש פה הסדר שלילי, ולכן אי אפשר להגיע למזמין השירות.
<חנה שניצר: אנחנו טענו טענה שאומרת שלפי סעיף 4 לחוק העסקת עובדים באמצעות קבלני שירות – העדכון, באופן אוטומטי, החיל חובה על מזמין השירות לעדכן את ההתקשרות עם הקבלן.
<חנה שניצר: בית הדין לעבודה עקף את החוסר שהיה קיים, את הלקונה הזאת – שלא היה את סעיף 8.
<חנה שניצר: רק סעיף 8 בתוך התוספת השלישית לחוק הגברת האכיפה – וקבע, כפי שאנחנו טענו.
<חנה שניצר: זאת אומרת, אנחנו זכינו בתביעה והעובדים קיבלו את כספם.
<חנה שניצר: אבל המצב לא אידיאלי משום שיש מקומות שלא.
<חנה שניצר: מקום שאנחנו יודעים עליו, אנחנו מטפלים בו.
<חנה שניצר: למרות שאנחנו לא מכירים, קיימים.
<חנה שניצר: ואם תהיה את ההרתעה הזאת, תהיה את התוספת הזאת, זה בעצם ייתן.
<חנה שניצר: לדעתי, מזמיני השירות יחששו – זה בנוסף לפסיקה.
<חנה שניצר: זה נדבך נוסף לפסיקה – ועובדים יוכלו לאכוף את הזכויות שלהם ישירות בתנאים של סעיף 25.
מאיר כהן: עכשיו, כהסתדרות, בהנחה שאנחנו נאשר את זה, אתם מבינים שיש בעיה של נגישות ושל ההכרה של הזכויות?
מאיר כהן: האם אתם מתחייבים כאן שעד אחרון העובדים יידע על התיקון הזה ויידע שהוא יכול לתבוע, ואתם תתנו לו פלטפורמה לתבוע?
<חנה שניצר: אנחנו מקיימים לשכה משפטית שיש בה יחידת אכיפה שאני עומדת בראשה.
<חנה שניצר: אנחנו מגישים תביעות.
<חנה שניצר: אנחנו מגישים תביעות קיבוציות שמכילות הרבה עובדים, לא תיקי פרט.
<חנה שניצר: התיק הזה הכיל יותר מ-100 עובדי שירות, קבלני שירות, שמירה.
מאיר כהן: אני שואל על הפרט, אני לא שואל על - - -
<חנה שניצר: הפרט פונה אלינו ואנחנו - - -
מאיר כהן: אני שואל על שמילוביץ' מדימונה שעובד כעובד ניקיון, ומסתבר שלא שילמו לו, ועכשיו אתם בעצם באים ואומרים, ואני - - -: אתה יכול לתבוע את העירייה.
<חנה שניצר: בהחלט.
מאיר כהן: אבל בכדי ששמילוביץ', שמרוויח שכר מינימום ויש לו כל כך הרבה ילדים לטפל בהם; בכדי שהוא ילך לעורך דין וישלם לו על פתיחת תיק וסיפור – האם יש איזה מנגנון פשוט שאתם כהסתדרות, במקומות האלה ולאנשים אלה, מציעים, בכדי שהוא יוכל לבוא אליכם, ויש עורך דין שיכתוב לו בלי שישלם 1,000 שקלים וכולי וכולי.
<חנה שניצר: אני, באופן אישי, כתבתי הרבה מכתבים כאלה - - -
מאיר כהן: את לא עונה לי לעניין.
מאיר כהן: אני מכבד את אישיותך המרשימה, אבל - - -
<חנה שניצר: יש שני מנגנונים: אחד, במרחבים שלנו יושבים עורכי דין של הלשכה המשפטית שלנו, שהם נותנים מענה לאנשים פרטיים שמגיעים.
<חנה שניצר: יש מזכירי איגוד מקצועי, והם גם מוציאים מכתבים כאלה.
מאיר כהן: אוקיי, זה מתחיל לתת תשובה.
מאיר כהן: זאת אומרת, אותו אחד בדימונה יכול ללכת למרחב בדימונה ויש שם ייעוץ משפטי.
<חנה שניצר: בדיוק.
<חנה שניצר: יש ייעוץ משפטי מרחבי של עורך דין - - -
מאיר כהן: אני אבדוק את זה.
מאיר כהן: אני אבדוק את זה מיד בטלפון.
<חנה שניצר: יש עורך דין מרחבי שיושב בבאר שבע, אבל הוא נותן שירות גם בנגב המרכזי.
<חנה שניצר: זה אחד.
<חנה שניצר: שניים, אנחנו מקיימים גם ועדות מול מעסיקים, ואם אנחנו מוצאים שיש עוולות, אנחנו פועלים מול המעסיקים, גם במסגרת ועדות האכיפה.
מאיר כהן: אתם דנתם עם מרכז השלטון המקומי?
מאיר כהן: אתם הגעתם איתם להסכמה או שזה בא מעל לראש שלהם?
<חנה שניצר: מרכז השלטון המקומי הוציא בעצמו, דרך המשכ"ל, דרך החברה למשק וכלכלה, הוראה למזמיני השירות שיתקשרו; הם הוציאו הוראה בקיץ שעבר שבגלל ששולי הרווח של הקבלנים הם מאוד נמוכים, מזמיני השירות צריכים לעדכן.