GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: לקבל החלטה שכן נותנים איזה מענק אחד שיכסה את הזכויות האלה.
מאיר כהן: המשמעות היא נוראה, חברה', זה לא הוגן.
<ערן יוסף: קודם כל, הכלל הוא, זה לא מענק אחד נגמר ואנחנו מפסיקים לתמוך בו.
<ערן יוסף: גם נכה שמתגורר בחו"ל מקבל מאתנו תגמולים באופן מלא – טיפול רפואי על חשבון המדינה למרות שהוא בחו"ל, ואת הרוב המכריע של ההטבות.
<ערן יוסף: יש רשימה של הטבות, רשימה סגורה, שאו לא ניתנת בחו"ל, או ניתנת בתנאים.
<ערן יוסף: הדוגמא שנתת היא דוגמה מצוינת - יש מענקים לדיור, מענקים לדיור מותנים בהתאמות, וכן הלאה, את זה אנחנו לא עושים בחו"ל.
<ערן יוסף: בנושא הרכב, יש הוראה מפורטת שאומרת איך להתייחס לרכב רפואי בחו"ל, כיוון שהסכומים שונים, סוגי הרכבים אין בכל המדינות וכן הלאה, אז יש התייחסות לארצות-הברית, לאירופה, ולשאר העולם.
<ערן יוסף: שוב, זה דברים שאנחנו נפרט בהמשך בתקנות.
מאיר כהן: דווקא בגלל זה לא נותנים לדברים כאלה, עדיף לתקן תקנות מאוד ברורות מה מותר ומה אסור, ולא לתת את זה לשיקול דעת גם לא של שר הביטחון.
<ערן יוסף: אמרת בזמנך לקבוע תקנות.
<ערן יוסף: אי אפשר להיכנס ברמת החוק לפירוט של איזה רכב יינתן באיזה מדינה.
<ערן יוסף: לכן, הסמכות שניתנת כאן, ושוב, התקנות האלה יחזרו לוועדה הזאת, לשר הביטחון להביא תקנות שיירדו לפרטים של איזה הטבות יינתנו, באיזה תנאים לתושב חו"ל.
<ערן יוסף: כאן מדובר רק בסעיף הסמכה.
<ערן יוסף: כאשר נסיים את החוק, נבוא עם התקנות שהוגשו ומשקפות את ההוראות הקיימות, זה לא דברים שאנחנו ממציאים.
מאיר כהן: מה לגבי ההסתייגות בימים, נניח לגבי סטודנט שהלך ללמוד חמש שנים, מה קורה אתו, זה בסדר?
מאיר כהן: אם אני לא גר בארץ הזאת, אני נכה צה"ל החלטתי ללמוד רפואה בקזבלנקה, נסעתי לשבע שנים.
<ערן יוסף: כשהוא גר שם, לא יקבל רכב רפואי כמו שהיה מקבל בארץ.
<ערן יוסף: הוא יקבל רכב רפואי אחר בתנאים שקבועים לרכב חו"ל.
<ערן יוסף: כאשר יסיים את הלימודים ויחזור לארץ הוא יקבל.
מאיר כהן: אבל הוא יקבל שם רכב רפואי.
<דני בן אבו: אני יו"ר מחוז השפלה, ארגון נכי צה"ל.
<דני בן אבו: יש לי דוגמה שמזה אפשר להקיש.
<דני בן אבו: יש לי דוגמה של נכה שהוא נשלח לתפקיד בכיר בהונג קונג, הוא בא לממש את הזכאות לרכב רפואי, קטוע רגל גבוה, ואומרים לו, אתה לא יכול לממש את הרכב בארץ, רק שם.
<דני בן אבו: עכשיו, הוא בא ואומר לי, החנייה – ולמצוא מקום חנייה שם זה יותר יקר מבית פה.
<דני בן אבו: הוא מגיע לארץ לעתים תכופות, הוא רוצה לממש את הרכב הרפואי, מה גם שיש לו מנגנון מיוחד לרכב, זאת אומרת, הוא לא יכול להשכיר רכב.
<דני בן אבו: מצד אחד, הוא לא יכול לממש את הרכב הרפואי שלו בארץ, ושם אין סיכוי שיעשה.
<דני בן אבו: זאת אומרת, האם במקרה שלו, או אחרים שמקום מושבו ומקום מגוריו – מי שנוסע ללימודים, מי שנוסע לעבודה, מי שנוסע לשליחות, הוא לא העביר את החיים שלו - - -
אלי אלאלוף: מה שאומר דני, זה כאילו אם יש הטבה לגבי הרכב יכול לקבל אותה איפה שנוח לו.
<דני בן אבו: מה גם שיש מנגנון מיוחד.
אלי אלאלוף: חד פעמי, לא פעמיים, לא גם שם וגם פה.
<דני בן אבו: זה אחת לארבע שנים.
<ערן יוסף: אני אענה.
<ערן יוסף: לגבי אנשים שיוצאים לשליחות – אנחנו כבר נכנסים לפרטי התקנות.
<ערן יוסף: שליחות - יש הסדר מיוחד, זכאי לקבל כמו בארץ, כי ההנחה היא שהוא בא והולך.
<ערן יוסף: לגבי אנשים שנמצאים בחו"ל לטווח ארוך, לא משנה מאיזו סיבה, ההסדר הקיים היום בהוראה בא לשקף את הצורך האמתי שלהם.
<ערן יוסף: בן-אדם שנמצא בארצות-הברית, הצורך שלו בסיוע לרכב הוא שונה מבן-אדם שנמצא בארץ כי המחירים שונים והרכבים שונים.
<ערן יוסף: ייתכן שלגבי הונג-קונג, לא ירדנו לרזולוציה של איזה רכב מתאים, אבל יכול להיות שצריך לטפל בזה, אבל אנחנו כאן בסעיף ההסמכה.
אלי אלאלוף: הוא מוכן לוותר בהונג קונג, רוצה שיהיה לו רכב בארץ, גם אם השתמש בו פעם בשנה, מה אכפת לך?
<ערן יוסף: אם הבן-אדם נמצא בהונג קונג ורכב רפואי בא לשרת אותו בצרכים השוטפים שלו, זה שאין לו רכב בארץ, לא משרת אותו בצרכים, זה רכב שניתן למשפחה, זה לא נראה לי סביר.
<דני בן אבו: קח בחשבון שכבר יש לו חניות, יש לו אפשרויות שונות.
אלי אלאלוף: זה נכון מה שנאמר.
<יעקב זכאי: אני רוצה לחדד.
<עידן קלימן: שלוש נקודות בקצרה לגבי הנכים האלה.
<עידן קלימן: קודם כל, רק אני מפנה את תשומת ליבכם, בסעיף ה1(א) שפה לא מדובר, וזה גם העיר לפני כן חברי עו"ד קובי זכאי, לא מדובר פה על - - - מדובר על שלילה לחלוטין של הזכאות, כלומר לא יינתן לו – לא יינתן לו בהונג קונג או יינתן לו ביפן, לא יינתן.
<עידן קלימן: יש פה למעשה שלושה - - -
<יעל סלנט: זכאויות נוספות, כמו שאמר עו"ד ערן יוסף, יש זכאויות מסוימות שלא ניתנות בחו"ל, כי אי אפשר לתת אותם בחו"ל.
<יעל סלנט: הוא הסביר שכל מה שקשור להלוואות שניתנות דרך בנקים, אז אפשר לעשות את זה בארץ, אבל אי אפשר לעשות - - -
<עידן קלימן: אני רוצה להגיד לך משהו.
<עידן קלימן: אני, שנתיים אחרי פציעתי, כבר ייצגתי את מדינת ישראל כעובד קונסוליה בארצות-הברית - הכול פתיר - הלוואות, לשלוח נציג לבדוק, יש גם נציגים מטעם משרד הביטחון שיושבים בניו-יורק, כל דבר שהיה בעיה עם נכה צה"ל איפשהו בנקודה בעולם הכול פתיר, כך שהאמירה הזאת שאי אפשר לשלוח נציג ואי אפשר לבדוק, לא רק שהיא לא נכונה, גם תבדקי במשרד החוץ, יש להם הרבה פונקציות כאלה חופפות.
<עידן קלימן: שנית, יש לנו שלוש קטגוריות, שאני חושב שהאחרונה שאני אציין היא הכואבת ביותר, זה קשור גם מוסרית, ערכית, אדוני, לא קשור לשקל.
<עידן קלימן: הראשונה – זה נכה משוקם – נכה שמשוקם לעילא ולעילא שנשלח לעבודה – ריל לוקשיין - שולחים אותו לעבודה, למה הוא צריך בגלל שהוא הצליח להשתקם לאבד זכויות?
<עידן קלימן: שנית, כמו שהזכירו פה, נכה שעושה לימודים, תואר שני באוניברסיטה, למה הוא צריך להפסיד זכויות?
<עידן קלימן: באמת, יש פה פתח כל כך מסוכן.
<עידן קלימן: הדבר השלישי והאחרון, אני אתמול בלילה לפני הדיון הזה, ידעתי שזה נושא שיעלה, ונכנסתי למשהו היסטורי שנקרא מח"ל – מח"ל היו החיילים שהגיעו מכל אירופה, וגם מצפון אפריקה, זה נקרא מתנדבי חוץ לארץ, שבאיזשהו שלב הם היוו שליש מהכוח היהודי עם שליש מהכוח שהגן עלינו במלחמת העצמאות.
<עידן קלימן: יש פה איזשהו שיר קצר.
<עידן קלימן: "מסיפון אנייה מתנודדת הוא ירד אל רציף נמל; היא חיכתה ברציף למולדת בדמות אוטו צבאי וסמל; היא את שמו בחותמת הטביעה, השליכה בגדיו אל השק; ושבועה נוראה היא השביעה לקולו של הגשם הדק; לא רק כי רק את חייו פליטי חרב הוא קיבל על החוף מידיה, אבל גם את חייו היא בערב הוא השיב בנופלו בעדה".
<עידן קלימן: כלומר, אני באתי ואמרתי לחבריי, שדווקא היהודים שבאו לשרת אותנו במלחמות, ויש עד היום כמה מאות כאלה, הם במקום ערכי, מוסרי, אולי אפילו מגיע להם יותר מאתנו שאנחנו פה נשארים.
<עידן קלימן: יש לי דוגמה לנכה מאה פלוס, אדם משותק כמוני על כיסא גלגלים, שבא ושירת את מדינת ישראל, נפצע, הפך להיות משותק, וחזר לגור בארגנטינה בבית הוריו.
<עידן קלימן: ב"צוק איתן" איתן בחורצ'יק מצרפת - - -
אלי אלאלוף: מה ההצעה הקונקרטית, לא הבנתי?
<עידן קלימן: להוריד את הסעיף הזה.
<עידן קלימן: מה זאת אומרת, שתינתן לשר הביטחון לשלוש זכות מאדם שנפצע למען המדינה?
<עידן קלימן: גם לשר הביטחון, עם כל הכבוד, ויש לי כבוד לשרי ביטחון, אין את הזכות לשלול ממי שתרם מגופו ונפשו למען המדינה.
<יעקב זכאי: בעצם הסעיף הזה שמאפשר לשר הביטחון לשלול זכאות מנכה צה"ל ששוהה בחו"ל, לא חשוב איזו תקופה, מנוגד בעצם לפסיקת בית המשפט העליון.
<יעקב זכאי: בדיוק בנושא של רכב רפואי – משרד הביטחון ניסה גם לשלול רכב רפואי בכלל מנכה צה"ל ששהה בחו"ל, להבדיל, מלהתאים לו את הזכאות למקום הימצאו בחו"ל.
<יעקב זכאי: כך אמר בית המשפט העליון: "הפיצוי שעליו מושתת הקצאת הכספים לנכי צה"ל אינו משום מתנה המגדילה את ממונם, הוא נועד בראש ובראשונה ולצד מטרותיו הנוספות לפצות את הניזוק.
<יעקב זכאי: משכך, קנה הנכה את זכותו לפיצוי בעצם פציעתו תוך כדי הגנה על המדינה, וראוי לו כי ניזקו יירפא וישיבו למצבו הקודם בכל מקום שבו יבחר להיות.
<יעקב זכאי: משניתנה ההטבה לנכים החיים בישראל, ובהיעדר טעם רלבנטי להבחנה בין נכים אלה לנכים המתגוררים דרך קבע בישראל, יש לראות במניעת הרכב הרפואי" – אבל זה חל כמובן גם לגבי כל נושא ונושא.
<ערן יוסף: זה לא חל על כל נושא ונושא.
<יעקב זכאי: זה חל על כל נושא ונושא, תקרא את פסק הדין.
<יעקב זכאי: "מנכים החיים בחו"ל מעל 180 ימים בשנה, משום אפליה אסורה.
<יעקב זכאי: משניתנות לנכי צה"ל גמלאות מכוח החוק, יהא מקום מגוריו אשר יהא, לא ראיתי מדוע יש להבדיל בעניין זה בין זכויות הניתנות מכוח החוק, לבין הטבות הניתנות מכוח נגזרותיו של החוק, כגון תקנות או הוראות מינהל, וזה חל לא רק על רכב רפואי".
<יעקב זכאי: זו הערה ראשונה שלי.
<יעקב זכאי: ההערה השנייה – הקביעה הקטגורית והדווקנית הזו של ה-183 ימים, כאילו מדובר בהטבות סוציאליות שנהוגות בחוק הביטוח הלאומי, היא דבר שלא ייעשה.
<יעקב זכאי: בכלל, גם בביטוח הלאומי, לא מתייחסים באופן דווקני ל-183 יום, וגם לא בחוקים אחרים, אלא להיכן נמצא מרכז חייו של הנכה.
<יעקב זכאי: זאת אומרת, גם אם הולכים לכיוון של צמצום בהטבות, או שינוי בהן, צריך להסתכל היכן מרכז חייו של הנכה, ולא אם הוא היה 183 יום.
אלי אלאלוף: זה מה שקובע את התושבות שלו, זה הרבה דברים.
אלי אלאלוף: האם חוק הנכים צריך להיות קשור לתושבות, אני לא יודע.
<יעקב זכאי: אבל הוא בטוח לא היה צריך להיות קשור או מוגבל ב-183 יום אקראיים של נכה - - -
אלי אלאלוף: כבר לא אקראיים, זה חצי מהשנה.
<יעקב זכאי: לא, אבל יש אנשי עסקים שחיים בארץ, ואת הרכב הרפואי שלהם הם רוצים בארץ.
אלי אלאלוף: זה חוק בינלאומי, בכל העולם הנושא הזה של תושבות בחצי מהזמן אתה אמור להימצא - -
<יעקב זכאי: אבל בוודאי שלא צריך לשלול הטבות או זכאויות ממישהו שהוא תושב הארץ כי זו התוצאה.
<יעקב זכאי: הוא יכול להיות 190 יום בחוץ לארץ, ועדיין מרכז חייו או תושבותו תהיה בארץ, אז למה לשלול ממנו את הזכות הזאת?
<יעקב זכאי: זה התוצאה, זה לא להענקת - - -
<ערן יוסף: המטרה היא לשמר את המצב הקיים.
<ערן יוסף: נכון להיום יש הטבות שניתנות לאנשים שנמצאים בחוץ לארץ בתנאים שונים מאשר בארץ, כמו דוגמת הרכב, ויש הטבות שלא ניתנות בכלל, כמו נושא התאמת דירה.
<ערן יוסף: יש הגיון מסוים מאחורי כל אחת מההטבות האלה, אפשר לחלוק על ההיגיון הזה, אבל זה המצב הקיים.
<ערן יוסף: כל מה שאנחנו מבקשים מכאן, אנחנו לא נכנסים לרזולוציה של איזה הטבה ניתנת.
אלי אלאלוף: אבל יש פסק דין של העליון.
<ערן יוסף: אז אני עונה.
<ערן יוסף: פסק הדין של בית המשפט העליון ניתן בנושא הרכב.
<ערן יוסף: נאמר בציטוט שקובי זכאי הקריא כרגע, למעט אם יש טעם רלבנטי.
<ערן יוסף: אנחנו טוענים שבחלק מהמקרים יש טעם רלבנטי.
<ערן יוסף: כשנגיע לתקנות שאומרות הטבה זו לא תינתן במקום מסוים, נסביר מה הטעם הרלבנטי.
<ערן יוסף: אני חושב שהאמירה שאי אפשר בכלל לכתוב את הסעיף הזה, ואי אפשר ששר הביטחון יהיה מוסמך.
אלי אלאלוף: לא, לא אמרתי.
<ערן יוסף: הוא אמר, אני עונה למה שהוא אמר.
<ערן יוסף: היא לא יכולה לעמוד.
<ערן יוסף: ולכן, כל מה שאנחנו מבקשים כרגע, תנו לנו את הסמכות, נבוא עם התקנות הספציפיות, נסביר מה ולמה כל דבר ודבר.
<יעקב זכאי: תיקון טעות.
<יעקב זכאי: אני לא אמרתי שאי אפשר לכתוב את הסעיף כולו.
<יעקב זכאי: התייחסתי רק לשלילת זכאות, לא לגבי התאמת הזכאות.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, שהחוק מאפשר שיקול דעת של השר, זה גמישות נוספת לחוק.
אלי אלאלוף: אחד הדברים האבסורדיים, לפעמים אתה בא לשר, והוא אומר, אין לי סמכות, אז בשביל מה אתה שר? תן לו כלי.
אלי אלאלוף: פה נותנים כלי נוסף לשר, בנוסף לנהלים הרגילים והחוק הרגיל.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה רק לטובה.
אלי אלאלוף: כי אני לא רואה שר שמחמיר עם מישהו או עם קבוצה כלשהי רק בגלל שהתחשק לו, אלא הוא יעשה בשיקול דעת אחראי מאוד.
אלי אלאלוף: אני לא חושב שפה הסעיף הזה בסימן שאלה.
אלי אלאלוף: האם הסיפור של קביעת התושבות היא חלק אינטגרלי כדי לקבוע מגיע, לא מגיע, אני חייב להטיל ספק.
אלי אלאלוף: הוא זכאי לקצבה או למענק בגלל שהוא נכה, איפה שהוא יהיה שיהיה נכה, זה מה שצריך לעשות.
אלי אלאלוף: לכן המגבלה הזאת של 183 ימים זה אולי לסעיף ספציפי, גר או לא גר פה, לשפץ או לא לשפץ את הדירה.
<יעקב זכאי: ולכן אולי את זה צריך לשים בתקנות ולא בחוק.
<עידן קלימן: אנחנו הערנו על זה שהוא שולל באופן מוחלט זכאות, ולא לגבי התאמת זכאות.
<עידן קלימן: לכל דבר יש התאמה לא שלילה.
<ערן יוסף: אתה יודע שיש הטבות מסוימות שלא ניתנות בכלל.
<עידן קלימן: כל דבר ניתן להתאמה, לא חייבים לשלול.
<ערן יוסף: לא אמרתי שלא ניתן לעשות את זה, אבל כיום הן לא ניתנות.
<יעקב זכאי: הן לא ניתנות בגלל שרירות לב של משרד הביטחון.
<חזי משיטה: אדוני היושב ראש, לדעתי, ראשית - - - היא בעבודה ארוכה, ארוכת שנים, ארוכת שעות, יחד עם הארגון היציג של נכי צה"ל על מה שאנחנו מביאים פה.
<חזי משיטה: לדעתי, אנחנו סוטים לאיזשהו ורסיה אחרת שמנסים אולי להשיג כאן.
<חזי משיטה: זה שונה מצילום מצב, זה שונה מההסכם, זה שונה ממה שעבדנו עליו עד כאן עם מה שהבאנו.
אלי אלאלוף: תרשה לי, הבאתם את זה לדיון בוועדה, הוועדה היא לא חותמת גומי של שום - - -
<חזי משיטה: ברור לגמרי.
אלי אלאלוף: אנחנו נדון, נתלבט, נביא לכם התלבטויות שתיקחו לשיעורים נוספים, אבל זה חלק מהדיון הלגיטימי שלנו.
אלי אלאלוף: קיבלנו את העקרונות הבסיסיים שזה צילום מצב, של אי פגיעה בנכים היום.
אלי אלאלוף: אני חושב שבינתיים הדיון הוא באמת ענייני.
<רות פרמינגר: אני רוצה להתייחס לנושא של הסמכות שמאציל הסעיף הזה בחוק לשר הביטחון.
<רות פרמינגר: קודם כל, אני מצטרפת לחברים שלי בנושא של הסמכות של לשלול, שאני חושבת שזה גם רשום לא נכון.
<רות פרמינגר: ואם תזכרו שדיברנו על סעיף המטרה, צריך לזכור שאנחנו לא הולכים להפחית בזכויות של האנשים, וכמובן גם לא בנושא הערכי מסביב.
<רות פרמינגר: אבל הייתי רוצה להגיד, אתם אומרים שאתם רוצים להעניק סמכות לשר בסעיף הזה, ומצד שני, אתם קובעים את הנושא, כמו שאמר היושב ראש, של הנושא של התושבות, ואתם קובעים את המספר.
<רות פרמינגר: אם אתם נותנים לשר את הסמכות להחליט כן או לא, אז תתנו לו גם את הסמכות להחליט מי תושב לצורך העניין, ואל תקבעו בשבילו, כי מצד אחד אתם נותנים לו סמכות לקבוע בתקנות, מצד שני, אתם קובעים ב"כהאי לישנא" בחוק את הימים.
<רות פרמינגר: אני חושבת, צודק היושב ראש, בעיניי שאסור את זה לקבוע בצורה חקוקה, בצורה של סעיף 2.
אלי אלאלוף: יש לי הצעה ברשותכם.
אלי אלאלוף: לסעיף ה1(א) אני מבקש, ערן ומשרד הביטחון, תדונו עם היועצת המשפטית שלנו בנפרד ונחזור לסעיף הזה.
<רות פרמינגר: וסעיף קטן 2 אדוני.
אלי אלאלוף: הם יודעים לקרוא את מה שהם רוצים, אני כרגע מתמקד בסעיף הזה.
<יעל סלנט: (ו) שר הביטחון רשאי לקבוע אם תינתן לנכה זכאות נוספת לפי חוק זה, ובאלו תנאים, במקרה שבו הנכה זכאי לפי חוק משפחות חיילים שנספו במערכה לאותה זכאות נוספת או לזכאות נוספת הדומה לה בעיקרה.
<יעל סלנט: (ז) (1) התובע זכאות נוספת לפי סימנים ב' עד ה' לפרק זה, למעט זכאות נוספת המנויה בתוספת השנייה, יגיש בקשה לקצין תגמולים.
<יעל סלנט: (2) התובע זכאות נוספת לפי סימן ו' לפרק זה, למעט זכאות נוספת המנויה בתוספת השנייה, יגיש בקשה לרופא המוסמך הראשי, לרופא המוסמך המרחבי או לרופא המוסמך המחוזי, לפי העניין.
<יעקב זכאי: יכול להיות שצריך לדון בזה בסעיף זכאות, וזכאות שמופיע בפרקים האלה, או בסימנים האלה.
<יעקב זכאי: אבל אני חושב שהכלל צריך להיות הפוך, שנכה זכאי לכל זכאות שמקנה לו החוק, אלא במקרים חריגים, שאז הוא צריך להגיש בקשה.
<יעקב זכאי: אני נותן לכם דוגמה, למשל באחד - - -
אלי אלאלוף: במקרים חריגים מי יגיש בקשה?
<יעקב זכאי: לא, אני אומר שהזכאות צריכה להיות אוטומטית, להבדיל ממקרים מסוימים שלא יכולה להיות זכאות אוטומטית כאשר המידע למשל לא נמצא בידי משרד הביטחון.
<יעקב זכאי: למשל, יש פה באחד המקומות זכאות למענק ביגוד למי שמשתמש בציוד אורתופדי מסוים - למה הוא צריך להגיש בקשה לזה?
<יעקב זכאי: הרי ברור שהציוד האורתופדי ניתן לו על ידי משרד הביטחון, על חשבון משרד הביטחון, הכול רשום ונמצא במחשבי משרד הביטחון, למה נכה צריך להגיש על זה בקשה?
<יעקב זכאי: ולכן הכלל צריך להיות הפוך.
אלי אלאלוף: בדרך כלל זה תמיד בתביעות, גם בזכאות, אל תפגעו, בביטוח לאומי, אתה מגיש תביעה ואתה מקבל.
<יעקב זכאי: זה לא אותו דבר, אדוני, בביטוח לאומי אתה מגיש תביעה כשהביטוח הלאומי לא מכיר אותך ולא יודע שמגיע לך משהו.
<יעקב זכאי: כאשר אתה נכה בטיפול משרד הביטחון ואתה מקבל ציוד אורתופדי כזה או אחר, משרד הביטחון יודע את זה כי הוא קיבל את הבקשה שלך לציוד האורתופדי, ולכן, הוא גם יודע שמגיע לך את הזכאות הנוספת, המידע נמצא בידי משרד הביטחון, זה לא דבר חדש.
<יעקב זכאי: מי שיודע ומי שיש לו את הכוח זה משרד הביטחון.
<יעקב זכאי: הנכה הבודד לא בהכרח מכיר אותו.
אלי אלאלוף: כאילו זכאות המשך.
<יעקב זכאי: זכאות נלווית, או זכאות המשך.
<יעקב זכאי: הנכה לא מכיר תמיד את זכויותיו.
<רות פרמינגר: זה מיצוי זכויות, זה בדיוק בכיוון של מיצוי זכויות.
<ערן יוסף: אני מתחבר למה שאמר היושב ראש.
<ערן יוסף: הרוב המכריע של ההטבות הן כאלה שאנחנו לא יודעים על הצורך, אם זה ילד שנולד, או נישואין, או כל דבר אחר שרלבנטי.
<ערן יוסף: יש רשימה בחוק, היא מופיעה בתוספת של ההטבות שמשולמות היום אוטומטית.
<ערן יוסף: אם יש בקשה שהטבה מסוימת - - -
אלי אלאלוף: כשנגיע לסעיף הזה ותראו שדברים חסרים אז נתקן.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, שהיועץ המשפטי של משרד הביטחון התכונן יפה מאוד, לא רק אתם התכוננתם.
<קריאה: נחמיא לו על מקצועיות, זה בסדר.
אלי אלאלוף: מגיע לו.
<יעל סלנט: עכשיו אנחנו נכנסים לפרק של הזכאויות שנוגעות לדיור.
<יעל סלנט: כמו שאמרתי קודם, בנוגע לכל הטבה והטבה, ננסה להבין איך נקבעו קבוצות הזכאות, איך נקבעו שיעורי ההטבה, איך נקבעה החלוקה בין הנכים השונים, ולנסות להבין מי נמצא וצריך להיכנס, ועוד שאלות כהנה וכהנה.
<יעל סלנט: סימן ב': זכאות נוספת לדיור סיוע לדיור 9ב.
<יעל סלנט: (א) בסימן זה – "דירה" – כהגדרתה בחוק הלוואות לדיור; "חוק הלוואות לדיור" – חוק הלוואות לדיור, התשנ"ב–1992‏ ; "מחוסר דיור" – נכה הזכאי לקבלת הלוואה לדיור לפי חוק הלוואות לדיור, שאין לו דירה ושלא הייתה בבעלותו, המלאה או החלקית, דירה.
<יעל סלנט: (ב) נכה יקבל אחת או יותר מן הזכאויות הנוספות לדיור המפורטות בסעיפים 9ג עד 9יח, בכפוף להוראות לפי סעיף 9א ולהוראות סימן זה.
<יצחק אטדגי: אני נכה צה"ל מהקריות, 51%.
<יצחק אטדגי: לי הייתה דירה בצעירותי מכסף שלי, של המשפחה.
<יצחק אטדגי: איבדתי את הנכס הזה מכל מיני סיבות אישיות.
<יצחק אטדגי: לאחר מכן, התגייסתי לצבא, נפצעתי, אני מוכר 51%.
<יצחק אטדגי: עקב מצבי הכלכלי הקשה בעבר הייתי מחוסר דירה.
<יצחק אטדגי: אמרו לי, חמוד, הייתה לך דירה בעבר, לא מגיע לך לא חלופה לא כלום, תחיה באוטו – במלים האלה - האם זה ייתכן?
אלי אלאלוף: מישהו אמר לך תחיה ככה באוטו?
<יצחק אטדגי: חייתי - - -
אלי אלאלוף: לא, אבל לא בהוראה.
<יצחק אטדגי: זה לא בהוראה.
<יצחק אטדגי: אבל אמרו לי, לא מגיע לך דירה, ולא סיוע בשכר דירה, ולא סיוע בכלום – למה?
<יצחק אטדגי: כי בעברי, בגיל 20 הייתה לי דירה שלי לא קשור מאף אחד ואיבדתי אותה.
<יצחק אטדגי: כשנפצעתי והתגייסתי, התגייסתי ונפצעתי, אמרו לי הייתה לך דירה, זה היה הגיוני?
אלי אלאלוף: אתה רוצה תשובה?
<יצחק אטדגי: כן, מאוד.
<ערן יוסף: אני לא מכיר את המקרה הפרטי של האדון, אני אתייחס באופן כללי.
<ערן יוסף: הכלל הוא שאנחנו בודקים את הנושא של מחוסר דיור לפי הכללים של משרד הבינוי והשיכון.
<ערן יוסף: אבל יש ועדת חריגים לדיור, ועדה שיושבת במחוז בכל אחד ממחוזות השיקום, תיכף נגיע לסמכויות שלה.
<ערן יוסף: הסמכות הראשונה שלה, זה לאפשר הטבות למי שאינו מחוסר דיור, ובוחנים בדיוק את המקרים המיוחדים האלה.
אלי אלאלוף: אז אם תלך לפי משרד השיכון, אין לו סיכוי.
אלי אלאלוף: אני מכיר את הקריטריונים של משרד השיכון.
<ערן יוסף: אדוני, הוועדה שלי מוסמכת, למרות שהוא לא זכאי לפי משרד השיכון לתת לו את כל הזכויות שכאן לפי המקרה הספציפי שהם בוחנים.
<יעקב זכאי: עובדה שלא נתנו.
אלי אלאלוף: אני יש לי בקשה, גם אם לא תחזור לישיבה הבאה, עד הישיבה הבאה, תבדקו את המקרה הספציפי, ותבדקו אם אפשר לקבל תשובה בשבילו חיובית.
<רות פרמינגר: אני רק הייתי רוצה להבין מה זה חלקי?
<רות פרמינגר: כי היום יכול להיות ש-10% זה חלקי, 20% זה חלקי, מה החלקיות הזאת?
<ערן יוסף: ההגדרה היא חלקי, כי בדרך כלל לרובנו אין אחד חלקי שתים עשרה בדירה.
<ערן יוסף: בדרך כלל, הבעלות היא מחצית, או לכל היותר חלוקה עם אחים.
<ערן יוסף: אבל שוב, כאן, סמכות ועדת החריגים, במקרה שיש שישה אחים ויש לך שישית מהדירה, אז הוועדה יכולה לבוא ולהגיד, האם השישית הזו מצדיקה שיראו בך כמחוסר דיור או לא?
<ערן יוסף: אלה המקרים המיוחדים שמגיעים לוועדת החריגים.
<רות פרמינגר: אני רוצה להגיד משהו בנושאים האלה שהם לא ממש ברורים, ואין להם לפחות גבולות ברורים.
<רות פרמינגר: אחד הדברים שאני חוזרת ואומרת בוועדות, המיצוי של זכויות של אנשים זה ביכולת שלהם לראות דברים ברורים.
<רות פרמינגר: אני מבינה שיש המון מקרים שהם לא ממש מוגדרים.
<רות פרמינגר: אני חושבת שאולי אפשר לנסות – אני לא יודעת כרגע להגיד איזה ניסוח, אבל לנסות לבוא עוד קצת לקראת האנשים שיידעו שזה לא פרשנות.
<רות פרמינגר: כי היום להיות מול המוסדות האלה זה מאוד קשה, מתסכל, כואב, וגורם להרבה אנשים לא למצות את הזכויות שלהם.
אלי אלאלוף: תודה רות.
אלי אלאלוף: אני רוצה לקחת את הדוגמה שאתה אומר.
אלי אלאלוף: אתה אומר מי שבעל דירה עד לגודל כזה, שישית מהדירה בבעלותו, הוא זכאי לא זכאי, למה צריך כל הזמן לטרטר אותו לבדוק.
אלי אלאלוף: למה שהוא לא פותח את הספר, הוא רואה אם הייתי בעל דירה רק 25% אז יש לי זכאות, יותר מזה אין לי זכאות.
אלי אלאלוף: למה זה לא יכול להיות?
אלי אלאלוף: למה זה צריך להיות עם ועדת חריגים שאני עוד לא פגשתי אחד שקיבל תשובה חיובית מוועדת השרים?
<ערן יוסף: זה כל כך לא נכון באגף השיקום, אתה לא מבין עד כמה.
אלי אלאלוף: לשמחתי, לא הייתי זקוק לאגף השיקום.
אלי אלאלוף: כשאני פונה לאנשים בשביל האנשים, במיוחד במשרד השיכון, קודם כל, עד שאני מבין מה שהם כותבים, אז זה לוקח לי זמן.
אלי אלאלוף: וכשאני מבין, אני יודע שזה לא, למה?
אלי אלאלוף: אני מבקש, להתבסס על משרד השיכון, למרות שהשר הוא חבר שלי במפלגה לפחות, אז תאמינו לי זה לא ברור.
אלי אלאלוף: זה לא רמה שאתם נותנים, אני חייב להגיד, אל תתבססו שם.
אלי אלאלוף: אבל תכתבו, כמו שאומרת רותי בצורה ברורה.
אלי אלאלוף: מי שיש איקס אחוזים מתוך דירה מגיע לו, לא מגיע לו, בלי בירורים, ביורוקרטיה נוספת.
אלי אלאלוף: הבוקר, מצב הרוח שלי התקלקל, כי הייתי צריך להתמודד עם הודעות של משרד הבריאות על רופאים שאנחנו משתוקקים לקבל אותם – דמוקרטיה כבדה.
<יעקב זכאי: בהצטרפות לדברים שנאמרו פה קודם, ההגדרה כשלעצמה כפי שהיא מופיעה כאן, מרעה את המצב הקיים – לא צילום מצב, היא הרעת מצב.
<יעקב זכאי: הוסף פה – "נכה מחוסר דיור, נכה הזכאי לקבלת הלוואה לדיור לפי חוק הלוואות לדיור, זה לא קיים כיום בהוראה.
<יעקב זכאי: זאת אומרת, הולכים – איך אמר חבר הכנסת מאיר כהן, להעלות בקודש, ולא להוריד בקודש - פה מורידים בקודש, מפני שמוסיפים עוד סייג, עוד צמצום לזכאות של נכה לקבל סיוע בדיור.
<יעקב זכאי: ההגדרה הזאת לא תואמת את ההוראה כפי שנוסחה היום.
אלי אלאלוף: אתה אומר לי שזה שונה מהעבר?
<יעקב זכאי: נכון.
אלי אלאלוף: מה היה בעבר?
<יעקב זכאי: בעבר הדרישה הייתה, או כיום הדרישה על פי ההוראה היא שהנכה הוא מחוסר דירה.
<יעקב זכאי: ולא שהוא זכאי לקבל דיור לפי חוק הלוואות לדיור שמחזיר אותנו למשרד השיכון וכו'.
<ערן יוסף: ההוראה שאנחנו מקריאים מתוכה מדברת על תעודת זכאות תקפה של משרד הבינוי והשיכון, זה בדיוק מה שכתוב כאן רק במינוח של חקיקה.
<ערן יוסף: הוראה מספר 6201 סעיף 15 מחוסר דיור – "עניין ההוראה זכאים שאין להם ולא הייתה בבעלותם דירה ו/או חלק מדירה, והינם בעלי זכאות תקפה של משרד הבינוי והשיכון כמחוסרי דיור".
<ערן יוסף: עוד אצהיר שניתן וכן הלאה, זה בדיוק ההגדרות - - -
<עידן קלימן: האם זה שליש, שישית, שביעית?
<ערן יוסף: זה משהו אחר.
<ערן יוסף: אמר קובי זכאי שאנחנו סוטים מהמצב הקיים, אנחנו לא סוטים מהמצב הקיים.
<ערן יוסף: רוצים שנגדיר שליש או שישית, נבדוק את זה.
<יעקב זכאי: תעודת זכאות לפי מיטב זכרוני מעבר להלוואת דיור.
<קריאה: אין שום פגיעה בזכאות.
<יעל סלנט: סיוע בתשלום שכר דירה 9ג.
<יעל סלנט: (א) בסעיף זה ובסעיף 9ד, "נכה" – לרבות מי שטרם נקבעה לו דרגת נכות, ובלבד שלקצין תגמולים יש יסוד סביר להניח כי יוכר כנכה לפי חוק זה והרופא המוסמך המרחבי קבע כי דרגת הנכות שצפוי שתיקבע לו, לא תפחת מ־50%.
<יעל סלנט: (ב) (1) סיוע במענק לצורך תשלום שכר דירה, יינתן לנכה שדרגת נכותו אינה פחותה מ־50% ושאינו מקבל תגמול לפי סעיף 7(א)" – זה תגמול נצרך.
<יעל סלנט: מי שמקבל תגמול נצרך לא יהיה זכאי.
<יעל סלנט: "ובלבד שמתקיים לגביו אחד מאלה: (א) הוא מחוסר דיור; (ב) יש בבעלותו דירה שאינה מתאימה למגבלות נכותו; (ג) הוא מחליף את הדירה שבבעלותו בדירה אחרת; (ד) יש בבעלותו דירה שאינה מתאימה לו מחמת גילו ובלבד שהגיע לגיל 65; (ה) יש בבעלותו דירה שבה אינו יכול להמשיך ולהתגורר, מטעמים שיקבע שר הביטחון.
<עידן קלימן: סליחה, פה יש הרעה.
<עידן קלימן: לפי הסעיף פה, כאשר מדובר על נכה נצרך, עדיין יש בהוראה היום סמכות למנהל המחוז במקרים חריגים כן להביא את זה למענק לתת שכר דירה.
<ערן יוסף: זה מופיע בפרק ועדת החריגים לדיור, בהמשך זה יופיע.
<מאיר חלבי: מה שאני רוצה להגיד בסעיף המקומם הזה, למעט תגמול נצרך, לכל אורך הדרך אנחנו רואים שנצרך בעיני המערכת הוא מצורע – תמיד צריך לקצץ לו, ככה נראה המצב.
<מאיר חלבי: יש אדם שהיה לו דירה, והפך להיות נצרך.
<מאיר חלבי: גם החוק אומר אם נצרך ואין ברשותו דירה בפרק זמן של שלוש, ארבע, חמש, שנים, יכול לחזור למעגל הזה.
<מאיר חלבי: פה בסעיף הזה, את הנצרך שוללים ממנו את כל הזכות לעזרה בדיור.
<מאיר חלבי: אז אם אפשר, או שלהוריד את המלה נצרך, או שבאחד הסעיפים להוסיף אחד שהוא נצרך ואין ברשותו שלוש או ארבע שנים לאחור - צריך לבוא לקראת זה.
<מאיר חלבי: גם אני לא מקבל את זה, אדוני היושב ראש, צילום מצב קיים.
<מאיר חלבי: צילום מצב קיים זה בסדר, אבל תוך כדי תנועה צריכים לתקן את המעוות, ויש דברים מעוותים שפוגעים בזכויות הנכים.
אלי אלאלוף: צילום מצב קיים יש בו גם הטבות.
אלי אלאלוף: המצב הכי חשוב שלא נרע את המצב.
<למאיר חלבי: נצרך – למה אדם מקבל נצרך?
<למאיר חלבי: בגלל מצבו הכלכלי.
<למאיר חלבי: אז אם מצבו הכלכלי לא טוב והוא קיבל נצרך, מטבע הדברים גם קשה לו להשיג דירה.
<ערן יוסף: המצב הקיים אומר שאדם שנמצא בתגמול נצרך, לא מקבל שכר דירה, כיוון שהתגמול נצרך, כולל בתוכו גם רכיב של דיור.
<ערן יוסף: שוב, יש לנו ועדת חריגים שבמקרים מתאימים יכולה לאשר את ההטבה הזאת גם למי שהוא נצרך.
<ערן יוסף: הכלל הוא שלא, במקרים שמוכיחים שזה נדרש, אפשר לתת את זה.
אלי אלאלוף: מי זה ועדת חריגים?
<ערן יוסף: ועדת חריגים יושבת במחוז השיקום.
<ענבל פזית: חברים בה מנהל המחוז, אחראי על נושא דיור במחוז.
אלי אלאלוף: נציג של משרד הביטחון לא?
<ענבל פזית: מנהל המחוז של משרד הביטחון אגף השיקום.
אלי אלאלוף: לא של השיכון.
<מאיר חלבי: מה שלא הבנתי מערן שהוא אומר שאת הנצרך מכלילים את הרכיב של הדיור בקצבה, יש גם הרבה נצרכים שיש להם דיור, אז יש פה פרדוקס.
<ערן יוסף: אז יכול להיות שהוא לא מקבל את התוספת.
<מאיר חלבי: מלכתחילה הוא - - - למה צריך להכליל את המרכיב של הדיור בנצרך?
<מאיר חלבי: יש פה דבר והיפוכו.
<מאיר חלבי: אז אני אומר, שאם יש נצרך, ונצרך שהוא לפחות 3,4 שנים אין לו דירה, נכניס אותו למעגל.
<ערן יוסף: זה ייבחן לגופו ויחליטו אם הוא יכול לקבל או לא.
<מאיר חלבי: אבל למה עוד הפעם ועדות, אני צריך להיות בחסדיהם של הוועדות אם אני יפה, או לא יפה.
<ערן יוסף: זה המצב על-פי ההוראה.
<מאיר חלבי: באנו לתקן את זה.
<מאיר חלבי: מדובר במעט מאוד נצרכים, ערן.
<חזי משיטה: כמעט 10% מנכי צה"ל.
<ערן יוסף: רק להשלים שבוועדה נמצא גם נציג ארגון נכי צה"ל.
<רות פרמינגר: הייתי רוצה להגיד, עלתה פה סוגיה מאוד מעניינת ונכונה בעיניי, בנושא של מה מרכיב את התשלומים של נצרך.
<רות פרמינגר: אם באמת יש פה איזושהי לאקונה, אז אני חושבת שזה לא משנה סדרי בראשית, אבל זה מחדד.
אלי אלאלוף: לנצרך יש אוטומטית תוספת לדיור, לא?
אלי אלאלוף: אז יש תוספת, אז מה שהוסבר.