GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: נציג משרד הכלכלה, אנואר חילף, בבקשה.
<אנואר חילף: את כל החישובים אנחנו מבינים וגם את החשיבות של המטרה שהתהליך הזה מנסה להשיג.
<אנואר חילף: חשוב לנו לחדד את המשמעות של תוספת רגולציה ייחודית לישראל בתחום המזון ספציפית.
<אנואר חילף: צריך לדעת שתחום המזון היום בהשוואה בין-לאומית חשוף ברמה כמעט מינימלית מבחינת מוצרי הצריכה של משק בית.
<אנואר חילף: הסיבה לעניין הזה היא הרבה דרישות רגולטוריות ודרישות ייחודיות בתחום הזה.
<אנואר חילף: אז אנחנו פה בעצם מביאים עוד צעד אחד שיכול להנציח את המצב הזה ולא לאפשר לנו לצאת מהמצב של חשיפה מינימלית שזה פוגע ברמת התחרותיות בשוק הזה.
<אנואר חילף: זה משהו שחשוב לציין כדי שנהיה מודעים לו לקידום העניין הזה.
<אנואר חילף: אנחנו כן חושבים שצריך לנסות למצוא כלי פחות דרמטי מהסימון בחזית האריזה.
<אנואר חילף: לפי ההערכות שלנו, איך שלא מסתכלים על זה, סימון בחזית האריזה יביא להוספת מדבקות נוספות למוצר.
<אנואר חילף: העלות של דבר כזה נעה בין 10 אגורות ל-40 אגורות, תלוי במוצר.
מיכאל מלכיאלי: על מדבקה 40 אגורות?
<אנואר חילף: 40 אגורות במקרים מסוימים למוצרים מסוימים.
<אנואר חילף: יש מוצרים אחרים שזה 10 אגורות.
<משה בר סימן טוב: אתם יכולים להפחית את הייבוא, ואז זה יהיה פחות.
<אנואר חילף: אני רק מציין עובדות מספריות.
<אנואר חילף: בסופו של דבר יישום שיטת הסימון הזאת תביא לעליית מחירים.
<אנואר חילף: זאת עובדה שצריכים להיות מודעים לה.
<אנואר חילף: גם העלות ליבואן תעלה.
<קריאה: אנחנו מודעים.
<משה בר סימן טוב: קשקוש מקושקש.
<משה בר סימן טוב: קשקוש מוחלט.
<אנואר חילף: משה, אנחנו העברנו את ההערכה למשרד.
<משה בר סימן טוב: אתם גם הייתם שותפים לוועדה.
<אנואר חילף: אנחנו לא אמרנו שלא.
<אנואר חילף: אנחנו גם ממשיכים לדבר על העניין.
<אנואר חילף: אני רק מעלה את הדברים האלה.
<אנואר חילף: צריך להעלות עוד נקודה – משרד הבריאות לקח ברצינות וגם הגיב לכל ההערות שהתקבלו מהאיחוד האירופי וארצות-הברית שמדברות על הדברים שאני מעלה עכשיו.
<אנואר חילף: חשוב לקחת אותם בחשבון ולנסות לתת להם מענה.
<משה בר סימן טוב: כל ההערות של ארגון הסחר העולמי, אנחנו לוקחים אותן בחשבון.
<משה בר סימן טוב: אז כל הדאגות שיש ל- out casting של ישראל – הסירו דאגה.
<משה בר סימן טוב: אני ממליץ על סט תירוצים אחר מאשר על זה.
<אנואר חילף: זה לא עניין של תירוצים, משה.
<אנואר חילף: זאת טענה מאוד פשוטה.
<אנואר חילף: הסימון בחזית האריזה זה לא דבר שאומץ לא באיחוד האירופי ולא בארצות-הברית שהם השווקים המשמעותיים ביותר שמייצאים לישראל, וזאת עובדה.
<משה בר סימן טוב: ארצות-הברית - - - 70% ומעלה.
<משה בר סימן טוב: 17% - - -
אלי אלאלוף: רונן רגב, בבקשה.
אלי אלאלוף: איציק שניידר, בבקשה.
<איציק שניידר: אדוני היושב-ראש, אני ממועצת החלב.
<איציק שניידר: אני בא לפה בשם ענף החלב.
<איציק שניידר: אנחנו, כמובן, מצטרפים לברכות על המאמץ לקדם תזונה בריאה.
<איציק שניידר: נזכיר כאן שהמחלבות מובילות יחד עם משרד הבריאות בשנים האחרונות תהליך נרחב של הפחתת נתרן וסוכר במוצרי החלב והגבינות.
<איציק שניידר: צר לי לומר זאת, אבל נראה שמה שקשור לרבים ממוצרי החלב הבחירה בסימון לפי 100 גרם ולא לפי מנה היא בבחינת לשפוך את התינוק עם המים.
<איציק שניידר: אנחנו מבקשים שיקיימו אתנו דיון, ולחשוב איך עושים את זה עם חלק מהמוצרים לפי מנה ולא לפי סימון של 100 גרם.
<איציק שניידר: אני אתן דוגמה להמחשה: לדוגמה, גבינה צהובה הצריכה היומית הממוצעת בסקר שערכנו היא כפרוסה אחת.
<איציק שניידר: המשקל של פרוסה אחת הוא כ-20 גרם, והיא מספקת לילדים 20% מרמת החלבון היומית והסידן.
<איציק שניידר: אם יהיה סימון לפי 100 גרם, הגבינה הצהובה תקבל סימונים אדומים.
<איציק שניידר: אנחנו נעודד ילדים לא לצרוך את זה, ובעצם יצטרכו לקבל מנות של חלבון וסידן ממקורות אחרים שהם לא בהכרח יותר בריאים ולא בהכרח יותר נגישים.
אלי אלאלוף: - - - לייצר גבינה צהובה 5%.
<איציק שניידר: לכן אנחנו קוראים למשרד לקיים אתנו שוב דיון לגבי חלק ממוצרי החלב ולהחריג אותם, ולסמן לפי מנות ולא לפי 100 גרם.
אלי אלאלוף: אני בטוח שירשמו את זה.
אלי אלאלוף: אבל תמליצו על גבינה צהובה 5%.
נורית קורן: יש 5%, 9%.
אלי אלאלוף: 5%.
אלי אלאלוף: 9% זה לא טוב, אמר לי הבוס.
אלי אלאלוף: איתי גוטליב, בבקשה.
אלי אלאלוף: הוא נציג של פרופ' רז.
מיכאל מלכיאלי: חבר מועצת העיר בירושלים.
<איתי גוטליב: תודה רבה.
<איתי גוטליב: אנחנו רוצים מאוד לברך את מנכ"ל משרד הבריאות על כל העבודה.
<איתי גוטליב: זה הצעד המשמעותי ביותר שנעשה לקידום אורח בריא בישראל שנעשה ברמה הרגולטורית, לדעתי, מאז שהתחיל כל השיח הציבורי בנושא הזה.
<איתי גוטליב: יש לנו הערה מרכזית אחת בנושא סימון כפיות סוכר באופן ויזואלי על המוצרים עצמם.
<איתי גוטליב: זה נושא שעלה בוועדה, ובסוף לא נכנס למסקנות אף על פי שהתייחסת לזה, המנכ"ל, בדברים שלך.
<איתי גוטליב: אנחנו רוצים שממש תהיה נראות של הכפיות על המוצר עצמו.
<איתי גוטליב: כי כמו שנאמר פה, בעיקר בקרב ילדים ונוער הנושא הויזואלי הוא מאוד חשוב.
<איתי גוטליב: לכן חשוב שהסימון עצמו של כפיות הסוכר – שהוא הרכיב המזיק, כפי שעלה פה – שיהיה מסומן ויזואלית כמו שצריך על המוצרים כדי שתהיה להם האפקטיביות התודעתית בקרב הילדים והנוער.
אלי אלאלוף: אחרונה לפני הסיכום, בבקשה, חברת הכנסת נורית קורן.
אלי אלאלוף: אני מתנצל בפני אלה שלא נתתי להם את רשות דיבור.
אלי אלאלוף: לא אתם אשמים.
אלי אלאלוף: אשם מי שהרחיב בדבריו.
אלי אלאלוף: אז אני מתנצל, במיוחד בפני החברות העסקיות שנמצאים פה.
אלי אלאלוף: לא הייתה כוונה לפגוע, חס ושלום.
נורית קורן: אני רוצה לברך את משרד הבריאות, אותך המנכ"ל ואת השר ליצמן שהבאתם את התכנית הזאת.
נורית קורן: לי נראה שזה תכנית מצוינת, וצריך לעשות אותה כמה שיותר מהר.
נורית קורן: אני רוצה לראות אותה מיושמת כבר בספטמבר הקרוב בבתי-הספר.
נורית קורן: הלכתי רחוק מדי?
נורית קורן: אני סומכת עליך, אדוני היושב-ראש.
נורית קורן: אנחנו צריכים לקחת את זה כמה צעדים יותר מהר.
נורית קורן: התעשייה צריכה להבין שאנחנו רוצים בריאות.
נורית קורן: זה ישמור גם על המוצרים שלהם.
נורית קורן: זה לא יעשה נזק, זה לא יעלה את יוקר המחיה.
<גליה שגיא: - - - את עמדתך את מבינה?
נורית קורן: זה לא יעשה נזק.
נורית קורן: להוריד את רמת הסוכר ולשים סוכר אחר מזיק יותר זה עוד יותר מסוכן.
נורית קורן: כמו שכולנו רוצים להיראות טוב ולהרגיש טוב ולהיות בריאים אנחנו צריכים ללכת בדרך הזאת.
נורית קורן: התעשייה תתיישר ותביא מוצרי בריאות.
נורית קורן: אני לא חושבת שצריכה להיות בעיה - -
<גליה שגיא: - - - התעשייה הציגה את עמדתה שבהחלט זה מה שחשוב לה - -
נורית קורן: אני לא אמרתי נגד התעשייה שום דבר.
נורית קורן: אני תומכת, אבל אני רק אומרת שהדברים יהיו קשים ליישום - -
אלי אלאלוף: היא לא הייתה בדיונים על בית-הספר שלנו.
נורית קורן: - - וצריך לעשות את זה כמה שיותר מהר.
נורית קורן: התכנית הזאת היא חשובה ביותר כדי שאנחנו נמנע השמנת יתר, אנשים לא בריאים ואת מחלת הסוכרת.
נורית קורן: לצערי, המחלה הזאת היא מחלה נוראית שאחר כך מביאה הרבה דברים גם בנושא של בריאות.
נורית קורן: הטיפול יחסוך יותר כסף אם נעשה זאת שעה אחת יפה קודם לכן.
אלי אלאלוף: לסיכום, מנכ"ל המשרד, בבקשה.
אלי אלאלוף: תשאיר חצי דקה בשבילי.
<משה בר סימן טוב: תודה רבה על הדיון.
<משה בר סימן טוב: אני שומע גם את התמיכה וגם את ההסתייגויות.
<משה בר סימן טוב: אני רוצה לומר בצורה מאוד ברורה שאנחנו נכונים להמשיך לשבת עם כולם.
<משה בר סימן טוב: כולם היו חלק מהוועדה: משרד הכלכלה ומשרד האוצר ישבו בוועדה בכל הדיונים.
<משה בר סימן טוב: אף אחד לא מנע מאף אחד לדבר.
<משה בר סימן טוב: היבואנים קיבלו את כל הבמה שהם רצו.
<משה בר סימן טוב: אני מבקש מכולם דבר אחד: אל תיתנו לנו עצות איך לעשות את זה אחרת.
<משה בר סימן טוב: טובי המומחים בישראל ובעולם ישבו ואמרו איך נכון להנגיש את המידע לצרכנים.
<משה בר סימן טוב: ראיתי שאגף התקציבים לוקח עכשיו את דן אריאלי.
<משה בר סימן טוב: גם דן אריאלי ישב אתנו ישיבות ארוכות.
<משה בר סימן טוב: בסוף הוא המליץ לנו במקום כפיות סוכר לסמן לאנשים כמה דקות הם צריכים לרוץ כדי לשרוף את הסוכר שהם צורכים.
<משה בר סימן טוב: אז אנחנו אכן עושים תהליך RIA ומוכנים לשבת, ושום דבר לא ירד יחד עם לוחות הברית.
<משה בר סימן טוב: אבל העיקרון של סימון בחזית המוצר זה כדי שהצרכן יידע בלי שהוא יצטרך להפוך את המוצר ולקרוא מה יש מאחורה ודברים אחרים, אלא הכול יהיה מונגש בצורה ויזואלית ופשוטה בשבריר שנייה שהוא מחליט איזה מוצר לצרוך.
<משה בר סימן טוב: זה עיקרון שיישאר, ולא נוותר עליו.
<משה בר סימן טוב: כל הלך האימים על יוקר המחיה – שלא ילמדו אותנו.
<משה בר סימן טוב: אני בסוף גם לוקח סיכונים כדי להבטיח את ההתמודדות עם יוקר המחיה במדינת ישראל.
<משה בר סימן טוב: אני זה שמתיר לייבא לפה מוצרים וקונטיינרים ממקומות עלומים כדי שהתושבים במדינת ישראל יוכלו לצרוך מוצרים גם של מזון, גם של קוסמטיקה וגם של דברים אחרים.
<משה בר סימן טוב: אנחנו מבינים את הצורך להתמודד עם יוקר המחיה במדינת ישראל.
<משה בר סימן טוב: אנחנו מצפים מהשותפים האחרים שלנו להבין את תחושת הבהילות – לא הדחיפות – להתמודד עם מה שאנחנו רואים היום בקרב הילדים.
<משה בר סימן טוב: אנחנו מייצרים פה דור אוביסי שלא יוכל להשתלב לא בשוק העבודה, לא בצבא ולא בשום מקום אחר.
<משה בר סימן טוב: אם לא נעשה טיפול חירום היום אנחנו פשוט משמידים את הערך הכלכלי של מדינת ישראל הרבה יותר מבעיות אחרות שאולי אהבנו לדבר עליהן באוצר על שוק העבודה.
<משה בר סימן טוב: אם היום לא נטפל בדור הזה של הילדים לא יהיה לנו שוק עבודה בעוד כמה שנים.
<משה בר סימן טוב: אני רוצה גם לומר למשרד החינוך, לעירית ליבנה שיושבת כאן – אני חווה את זה גם כמנכ"ל בעבודה המשותפת איתה וגם כהורה – הם באמת עושים מאמצים עילאיים, וכמו שעירית אומרת זה מאוד קשה.
<משה בר סימן טוב: יצירת שינוי הנורמות החברתיות זה שינוי נורמות ותרבות.
<משה בר סימן טוב: It takes all village לעשות את השינוי, ומדיניות בריאות צריכה להיות בכל מקום.
<משה בר סימן טוב: אנחנו נבוא לפה עם התקנות אחרי שנסיים לשבת עם כולם בסיבוב האחרון.
<משה בר סימן טוב: נשמח מאוד לאישור ויישום מהיר.
<משה בר סימן טוב: תודה רבה על הרוח הגבית שלך ושל הוועדה.
אלי אלאלוף: לסיכום, לדעתי, זאת התכנית המקיפה ביותר שמשרד הבריאות הביא לנו בהתייחסות לאחת הבעיות הקשות ביותר בבריאות הציבור.
אלי אלאלוף: אני מברך על העבודה, על השיטתיות בעבודה ועל הצורך בהמשך.
אלי אלאלוף: אנחנו נקיים דיוני מעקב לפחות פעמיים בשנה לא על הבעיות התעשייתיות והטכניות, אלא איך הציבור משתפר בבריאותו.
אלי אלאלוף: זה הדבר הכי חשוב לנו.
אלי אלאלוף: לפני הכול אנחנו ועדת הבריאות.
אלי אלאלוף: אני אשמח לדון בנושא התקנות בהקדם האפשרי.
אלי אלאלוף: אני לא אחזור על מה שאמרת לי בצד, אבל זה עניין של שבועות, לא חודשים, וכדאי שנדון בזה.
אלי אלאלוף: דבר אחרון – אני חוזר וממליץ למרות שאמרת את זה, ואני רוצה להדגיש – צריך להיות עם אוזן קשבת לדרישות של כל הגופים השונים שמעורבים.
אלי אלאלוף: ולסיום אני רוצה לומר, שמניסיונותי האישיים בתחומים השונים שעסקתי בחיים הצלחה היא אם מתחילים עם הילד.
אלי אלאלוף: הילד הוא הטוב ביותר לשמור על בריאות המשפחה.
אלי אלאלוף: מניסיון שעשינו מאיר ואני כשהתחלנו עם "עיר בריאה" בדימונה עם "מכבי", אחד הדברים שגילינו זה שהילדים הפכו להיות למנהלי המקררים בבית.
אלי אלאלוף: הם ניהלו את המקרר.
אלי אלאלוף: הם זרקו מהמקרר את מה שהיה אסור.
אלי אלאלוף: הם טיפלו בזה.
אלי אלאלוף: הם שכנעו את ההורים.
אלי אלאלוף: לכן התפקיד של משרד החינוך הוא מאוד מרכזי.
אלי אלאלוף: כדאי לוותר פעם בשבוע על שעה של משהו – אני לא אגיד שום דבר כדי שלא יגידו שזה דרך פוליטית – אבל להחזיר את השעה לצורכי הבריאות בבית, ולא רק אצל הילד.
אלי אלאלוף: כי הילד משפיע, ותאמינו לי, במיוחד באוכלוסיות החלשות.
אלי אלאלוף: מניסיונותינו השונים ההשפעה יכולה להיות אדירה במשפחות עניות דווקא בזכות הילד או באמצעות הילד.
אלי אלאלוף: לכן אני מאוד ממליץ על תכניות שיהיה בהן דגש על הילד או באמצעות ילד כדי שהתהליך הזה ילך ויגבר.
אלי אלאלוף: זאת לא פעולה חד-פעמית, שיהיה ברור לכם.
אלי אלאלוף: לכן אני לא נבהל משילוט שייקרא עוין או לא עוין.
אלי אלאלוף: יש כאלה שאמרו, השתגעת?
אלי אלאלוף: אתה תפחיד אותם.
אלי אלאלוף: לצערנו, אנחנו רואים מה קורה עם הסיגריות.
אלי אלאלוף: למרות כל השילוט על גבי חפיסות הסיגריות ממשיכים לעשן בצורה מטורפת במדינה יותר מאשר בכל מקום אחר.
אלי אלאלוף: כדאי שתחשבו על דברים שאולי נראים טכניים בהתחלה, אבל בסוף יש להם גם ההשפעה הנדרשת.
אלי אלאלוף: אני מתנצל שוב על החלק השני של הדיון שלא יכולנו לקיים, פשוט יש עכשיו דיון מאוד קשה על ביטוח לאומי ומבקר המדינה, ואנחנו צריכים להתחיל אותו בזמן.
טלי פלוסקוב: בוקר טוב לכולם, היום 6 ביוני 2017, י"ב בסיוון התשע"ז, בוקר טוב למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית, לצוות הוועדה, לחבר הכנסת יהודה גליק, ולכל האורחים המכובדים.
טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו נדון על הצעת חוק חובת החזקת תכשיר אפינפרין – בסוף אני אלמד להגיד את זה מהר.
יהודה גליק: האמת היא שלא כדאי להגיד את זה, עדיף להגיד מזרקים אוטומטיים, כי אפינפרין זאת חברה.
טלי פלוסקוב: זה מה שאני כרגע מקריאה, הנושא של החוק.
יהודה גליק: אני אומר שאני מקווה שלא תלמדי להגיד את זה, כי אנחנו רוצים לשנות את זה למזרקים אוטומטיים, כי אם זאת תהיה חברה אחרת שתפעיל את זה, שלא יהיה פה משהו עסקי שנאשר.
יפעת קריב: מסכימה אתך.
טלי פלוסקוב: אז שוב, הצעת חוק חובת החזקת מזרקים אוטומטיים, כמו שאתה אומר, במקומות ציבוריים, התשע"ו–2015.
טלי פלוסקוב: יש פה שתי הצעות חוק: הצעת החוק המקורית הראשונה היא של חבר הכנסת יואל חסון, והצעת החוק השנייה היא של קבוצת חברי כנסת שבראשם יהודה גליק.
טלי פלוסקוב: ואני לא מבינה, חבר הכנסת יהודה גליק, איך אני לא חתומה על הצעת החוק הזאת.
<אודליה אלבו: אף פעם לא מאוחר.
טלי פלוסקוב: לצערי הרב יש כללים, אבל אני אשמח מאוד, כמובן, להוביל את הנושא הזה.
יהודה גליק: מי שמוביל את זה בוועדה היא נחשבת על שם - - - כך כתוב.
טלי פלוסקוב: קודם כול, ניתן כמובן ליוזם להציג את ההצעה, אחר כך נצביע, ברשותך, על המיזוג של שתי ההצעות, ונתחיל את הדיון.
יהודה גליק: אז אני לא אאריך.
יהודה גליק: אני רק אומר שמדובר פה בחוק שמחד שכרו הוא הצלת חיים; ונזקו הן עלויות מינימליות של כמה מאות שקלים בקושי.
יהודה גליק: זה חוק שקיים בהרבה מאוד מדינות בעולם, ולצערנו, אחת לכמה זמן אנחנו שומעים על מישהו שמשלם בחייו.
יהודה גליק: מדובר באלרגיות.
יהודה גליק: לאחוז מהאוכלוסייה יש רגישות אלרגית למאכלים מסוימים, ולכן אנחנו מבקשים שבמקומות ציבוריים, לא מקומות קטנים שבהן שלושה-ארבעה-חמישה אנשים, במקומות ציבוריים שבהם אנשים רבים אוכלים, ממילא הסיכויים גדולים שאחד מצרכני המזון במקומות האלה ייפגע.
יהודה גליק: מדובר ברגישות שהתגובה שלה והמחיר של חיי אדם הוא מאוד מהר.
יהודה גליק: שוק אנפילקטי תוך עניין של לפעמים שניות.
יהודה גליק: אבל בוא נגיד שבדקות קצרות אדם יכול למות, כי מה שקורה זה היצרות של דרכי הנשימה, ואנחנו יודעים שבלי נשימה זה עניין קצר.
יהודה גליק: ולדבר הזה לא צריך ידע רב כדי להשתמש בכלי הזה, כל ילד יכול.
יהודה גליק: אני אומר בעצמי, כילד בכיתה ה' הסתובבתי, לא עם המזרק האוטומטי, אלא בזמני הייתה קפסולה ומזרק ומחט והייתי צריך להרכיב את זה, אז היום לא צריך שום דבר.
יהודה גליק: אין לו נזק.
יהודה גליק: גם אם משתמשים בו באופן לא מושכל.
יהודה גליק: זאת אומרת, גם אדם בריא שבטעות מזריק לעצמו – בניגוד לאטרופין, למשל, שמחלקים לאזרחים בקופסאות של המסכות, יש לו תופעות לוואי – לדבר הזה אין שום תופעות לוואי, חוץ מזה שאנשים יהיו טיפה יותר עם אדרנלין, שדווקא לפעמים זה טוב.
יהודה גליק: לכן, יש לנו פה חוק, לסיכום, ששכרו רב, נזקו לא קיים, או בוא נגיד שקיים בשקלים מסוימים, ולכן זאת מטרת החוק.
יהודה גליק: אני יודע שיש כל מיני הערות על כל מיני הסתייגויות מבחינת מי ייקח אחריות וכו', על זה אולי נדון פה.
יהודה גליק: אבל בעיקרון זה רוח החוק.
יהודה גליק: אנחנו מבקשים להחיל אותו על חדרי אוכל ציבוריים, ביקשנו בהצעת החוק להחיל אותו גם על בתי-עסק פרטיים גדולים.
יהודה גליק: אני יודע שהנושא הזה יידון, אבל בכל מקרה, בכל המקומות שמאכילים כמות גדולה של צרכני מזון.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין שנמצאת אתנו - - -
יהודה גליק: אני רוצה לציין שנמצאת פה יפעת קריב - - -
טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שאני אומרת, חברת הכנסת לשעבר - -
יהודה גליק: אני הייתי צריך.
יהודה גליק: היא זאת - - -
טלי פלוסקוב: - - שהצליחה בקדנציה הקודמת להעביר את החוק בקריאה ראשונה.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שלא הספקת לסיים אותו, אז כולנו תקווה שכן נביא בשורה.
יהודה גליק: היו עוד לפנייך.
יפעת קריב: היו לפני, וזה לא עבר.
יהודה גליק: גם לפני כן רחל אדטו ניסתה גם כן להעביר את ההצעה, והיא לא הצליחה.
טלי פלוסקוב: אה, גם רחל אדטו לפנייך?
יפעת קריב: כבר כמעט הבאנו אותו לחקיקה לקריאה שנייה ושלישית, זה עמד - - -
יהודה גליק: זה עבר קריאה ראשונה, לא הספיק להגיע לקריאה שנייה ושלישית.
יפעת קריב: שנייה שלישית, ונעצר.
טלי פלוסקוב: ככה זה ההיסטוריה של חוקים.
יהודה גליק: וגם בכנסת הזאת היא הרוח החיה, היא וחברותיה מהעמותות למיניהן.
טלי פלוסקוב: לפחות אני מקווה שיספיק לנו הזמן בקדנציה הזאת לסיים.
יפעת קריב: באתי רק לעבוד.
טלי פלוסקוב: רבותי, שוב, כאמור, יש פה שתי הצעות שאנחנו צריכים למזג.
טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון לא נמצא אתנו, הוא נמצא בנסיעת עבודה, אבל הוא ביקש והסכים למיזוג.
טלי פלוסקוב: ולכן, כעת נצביע על המיזוג.
יהודה גליק: הוא עצמו גם חתום על החוק שלי, אז ממילא זה בסדר.
טלי פלוסקוב: אני חייבת להצביע.
טלי פלוסקוב: זה רק חברי כנסת.
יפעת קריב: גם אותי זה מפתה, אבל אני לא.
טלי פלוסקוב: מיזוג לפי סעיף 79(ג).
טלי פלוסקוב: אז שתי ההצעות מוזגו, ועכשיו נמשיך בדיון על הצעת החוק.
טלי פלוסקוב: יש לי את הכבוד לתת זכות דיבור לראשונה לחברת הכנסת לשעבר יפעת קריב, אנחנו מכירות לפני הרבה זמן, עוד לפני שהייתי חברת כנסת, גם לפני שאת היית.
טלי פלוסקוב: אני הייתי ראשת עיר.
יפעת קריב: התחלנו ללכת לפוליטיקה יחד.
יפעת קריב: אני הלכתי אחרייך.
טלי פלוסקוב: אז, בבקשה, מאוד אשמח לשמוע את דעתך.
יפעת קריב: אני מאוד שמחה להיות פה הבוקר, אני מרגישה שזאת הזדמנות מאוד גדולה להעביר את החוק.
יפעת קריב: אני רוצה קודם כול להודות לחבר הכנסת יהודה גליק, אנחנו עובדים פה ביחד, וזאת חוויה לעבוד ביחד על החוק הזה בצורה מאוד מאוד צמודה, ולכל הצוות שלו כמובן.
יפעת קריב: ואני רוצה להודות לך שאת נמצאת פה.
יפעת קריב: את כיושבת-ראש, גם כראשת עיר לשעבר, גם כאימא, אני בטוחה שתביני כמה החוק הזה חשוב.
יפעת קריב: הלוא אנחנו נמצאים בסיטואציה שאנחנו כל הזמן מנסים למצוא תרופות מצילות חיים, תרופה מצילת חיים לסרטן, למחלות לב, ללחץ דם, לאין-סוף מחלות.
יפעת קריב: כל העולם עסוק בלמצוא תרופות מצילות חיים.
יפעת קריב: והנה, נמצאה תרופה מצילת חיים, ועכשיו לא משתמשים בה.
יפעת קריב: זאת אומרת, רק צרכן פרטי יכול להשתמש בה, שזה משהו אבסורד.
יפעת קריב: מדובר בעצם במזרק, ואני רוצה לומר קודם כול שבכל העולם יש הרבה מאוד חברות שעושות את המזרק הזה, בישראל יש רק חברה אחת שנמצאת בסל התרופות.
יפעת קריב: וכבר אני רוצה לשים על השולחן את הנושא של התקציב.
יפעת קריב: אם נפתח את זה לשוק חופשי המחיר ירד.
יפעת קריב: פעם היה רק אקמול, היום יש נורופן, אדוויל, אופטלגין, אין-סוף תרופות.
יפעת קריב: גם במזרק הזה, שהוא מזרק מציל חיים, יש מספר רב של חברות שאפשר לפתוח להן את השוק ולהוזיל את המחירים.
יפעת קריב: והמחירים, אני חייבת לציין, גם בסך הכול בסדר גמור, הם לא מחירים יקרים.
יפעת קריב: המזרק הזה הוא מזרק מציל חיים.
יפעת קריב: אנחנו היום נמצאים בסיטואציה שאנשים מתים.
יפעת קריב: לא מזמן איבדנו את שלו חזן, חייל שאכל גרנולה.
יפעת קריב: כולם מכירים את הסיפור, חייל שמת מאכילת גרנולה, שלו חזן, זיכרונו לברכה.
יפעת קריב: באמת לבו של כל מי שבתחום הזה נקרע, מוות שלא היה צריך להיות.
יפעת קריב: אבדנו את אפרת חן, תיירת שבאה לישראל, אכלה את האגוזים במסעדה באבן גבירול.
יפעת קריב: ישבה אכלה במסעדת "גופרה", כולם מכירים את הסיפור הזה, ואפל עם שוקולד שהיה בתוכו אגוזים, ונפטרה מזה.
יפעת קריב: הייתה תיירת שהגיעה לארץ ואכלה שומשום במסעדה פה בירושלים, גם כן, מתה מאכילת פלאפל ושומשום, טחינה.
טלי פלוסקוב: והזריקה הזאת הייתה מצילה את חייהם?
<מירי כהן: כן, כן.
יהודה גליק: בטוח.
<מירי כהן: בשנייה.
יפעת קריב: בשנייה שאתה לוקח את הזריקה זה נעלם.
<מירי כהן: חד-משמעית, מייד.
יפעת קריב: בשנייה.
יהודה גליק: אני אומר את זה מניסיון כמי שהשתמש בזריקה, וזה עוזר, במשך חיי כמה וכמה פעמים.
טלי פלוסקוב: אתה אלרגי?
טלי פלוסקוב: סליחה שאני שואלת, אני לא יודעת.
טלי פלוסקוב: אני אלרגי לבוטנים, לפיסטוקים ולקשיו.
טלי פלוסקוב: דווקא לדברים הכי טעימים.
יהודה גליק: אני צריך למצוא את ההנאות של החיים במקומות אחרים.
יהודה גליק: אבל בהחלט גם עם גלידת פיסטוקים הייתי צריך להזריק, וגם כילד כשאכלתי חומוס עם פלאפל.
יהודה גליק: מכניסים את הדברים האלה, הם גם זולים וגם בריאים לרוב האוכלוסייה, יש בהם חלבונים, הם טובים, אבל הם הורגים אנשים אחרים.
יפעת קריב: אני רוצה לומר שבכנסת הקודמת באמת עשינו דיונים עם כל משרדי הממשלה, משרד הכלכלה, החינוך, האוצר, הבריאות, כולם היו אתנו, והגענו להסכמות מאוד משמעותיות גם על בתי מזון, גם על מסעדות וגם על בתי-ספר.
יפעת קריב: כשבסופו של דבר זה באמת נפל על פרט פרוצדורלי, אבל עבדנו על החוק הזה כמעט שנתיים.
יפעת קריב: במהלך הדיונים מד"א – נמצאים פה נציגי מד"א אני משערת – קיבלו החלטה שהם לא מחכים לחוק, ומד"א הכניסו את זה לכל תיקי העזרה ראשונה, הן באופנועים והן בתוך האמבולנסים, כי אמרו שיש משהו שמציל חיים.
יפעת קריב: מה זאת אומרת שמד"א לא ישתמשו בהם.
יפעת קריב: מי שלא הכניס את זה זה צה"ל, זה משרד החינוך, זה מסעדות ובתי קפה.
יפעת קריב: אני רוצה לומר משהו מאוד חשוב.
יפעת קריב: אני אימא לילד אלרגי.
יפעת קריב: הבן שלי עומר נמצא כאן, הוא חייל, הוא תכף ידבר בזכות עצמו.
יפעת קריב: חווינו כבר כמה חוויות מאוד מאוד קשות במהלך החיים, מטלטלות, לכן החוק הזה כל כך חשוב לי ברמה האישית.
יפעת קריב: הדבר הכי משמעותי הוא שבמדינת ישראל יש פרווה ויש בשרי, עומר ידבר על זה, אבל כל פעם שנפלנו, כמעט ב-80% מהמקרים, בדרך ניתחנו את זה, היה מוצר שהיה כתוב עליו פרווה או היה כתוב עליו בשרי כשר - - -
טלי פלוסקוב: והיה שם חלב.
יפעת קריב: עומר אכל אותו וקיבל תגובה אלרגית.
יפעת קריב: זאת אומרת שאתה נמצא בסכנה גם כשאתה אוכל עוגייה שהיא פרווה, גם כשאתה אוכל, תסלחו לי, לפעמים נקניק בישראל – ואני אגיד את זה כי יש תביעה מאוד ידועה שהיינו שם, שהסתיימה בגישור – זה יכול להכיל חלב.
יפעת קריב: גם ביהדות המושג בטל בשישים, אז בטל בשישים הורג ילד אלרגי לחלב, או לאגוזים או לבוטנים.
יפעת קריב: אלו מושגים שאי-אפשר יותר להסתמך עליהם.
יפעת קריב: גם בטכנולוגיה של היום בטל בשישים זה משהו שצריך לעבור מהעולם.
יפעת קריב: אנחנו נמצאים בסכנת חיים יומיומית.
יפעת קריב: זה משהו שצריך להעביר אותו - - -
יפעת קריב: על ארטיקים עלול להכיל, על שוקולד פרווה בכל מקום, אין כזה שוקולד פרווה עלול להכיל.
יפעת קריב: השורה התחתונה היא שכל אחד יכול להשתמש במזרק הזה, זה לא משהו בעייתי, זה משהו שהוא obvious.
יפעת קריב: אני לא מבינה למה בכלל צריך להעביר את זה בחקיקה, למה זה לא נמצא בכל תיק עזרה ראשונה במדינת ישראל.
יפעת קריב: ואני מאוד מקווה שהיום, וחברת הכנסת פלוסקוב, אני מקווה שבזכותך נצליח לחוקק את זה, כי אני מאוד מאמינה בך ובחבר הכנסת יהודה גליק, אני ממש מקווה שזאת ההזדמנות.
יהודה גליק: ובמשרד הבריאות.
יפעת קריב: משרד הבריאות אתנו באופן מלא.
טלי פלוסקוב: יש לנו הרבה שותפים כאן.
יפעת קריב: פרופ' איתמר גרוטו, שיצרתי אתו קשר אתמול, שליווה את זה באופן אישי, אמר שהצוות שלו כאן, והצוות תומך.
יפעת קריב: יש קבוצה אדירה של הורים שלוחמים למען הנושא הזה כי אם נאבקים, אי-אפשר להשאיר ילד לא בגן, לא בקייטנה, לא לתת לו לאכול ברחוב, וכל הפרווה, כשר, בשרי, לא רלוונטי, זה הכי עצוב.
יפעת קריב: ושורה אחרונה, במדינות רבות בעולם החוק הזה קיים, רק אצלנו הוא נשאר מאחור.
טלי פלוסקוב: זאת הייתה תוספת משמעותית מאוד.
יהודה גליק: יש מקומות בעולם, בתי-ספר שאסור להם להכניס את האוכל האלרגי, חוץ מזה שיש להם את הדבר הזה.
יהודה גליק: זאת אומרת, הייתי בבית-ספר בארצות- הברית, אמו לי שפה זה free nuts, חוץ מזה שיש ילדה בכיתה ג', קוראים לה שקד.
טלי פלוסקוב: באמת נשמח לשמוע את עומר.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שתספר לנו קצת מסיפור חייך, עומר קריב.
<עומר קריב: כן.
<עומר קריב: אני אלרגי לחלב מאז ומתמיד, בעצם מאז שנולדתי.
<עומר קריב: לאורך החיים שלי היו לי המון התקפי אלרגיה.
<עומר קריב: השתמשתי במזרק הזה המון פעמים, אני מסתובב אתו לכל מקום, כמובן שיש לי אותו גם פה.
טלי פלוסקוב: כך הוא נראה?
<עומר קריב: זה המזרק שמדברים עליו, ככה הוא נראה.
<עומר קריב: יש אותו בשני סוגים.
<עומר קריב: זה המזרק 0.3 מיליגרם שהוא לבני-נוער ומעלה.
<עומר קריב: יש מזרק של 0.15 מיליגרם שהוא לילדים יותר קטנים, היה לי גם אותו כשהייתי יותר קטן.
<עומר קריב: כמו שאימא שלי אמרה, היו לי המון המון מקרים שאני אוכל משהו כשר בשרי, כשר פרווה, ובכל זאת יש בו חלב.
<עומר קריב: ולא משנה כמה אתה נערך, גם אם אתה לא הולך לאכול במסעדות, גם אם אתה מסתכל 1,000 פעם מה כתוב על המוצר לפני שאתה אוכל אותו.
<עומר קריב: תמיד יכול להיות מקרה, תמיד יכול להיות שעכשיו אני אוכל, לא יודע, גלידה שהיא כשרה פרווה לחלוטין, פרווה אין בה חלב, עם גביע גלידה שאין לו חלב, אבל הכף ששמו לי אתה, לפני זה קודם שמו כף מגלידה חלבית ולא שטפו אותה טוב, ועכשיו אני בסכנת חיים.
<עומר קריב: כשאני נחשף לחלב אז תוך כמה דקות זה כבר יכול, כמו שיהודה גליק אמר, להסתיים במוות, ובשביל זה יש את המזרק הזה.
<עומר קריב: אני מסתובב בכל מקום עם המזרק הזה, אני די חייב לו, בלעדיו לא בטוח שהייתי פה.
<עומר קריב: השתמשתי בו המון פעמים.
<עומר קריב: מדברים על המקרים שאין את המזרק, לפעמים אתה לא לוקח את המזרק.
<עומר קריב: יש גם המון אנשים בארץ ובעולם שלא מודעים לרמת האלרגיה שלהם.
<עומר קריב: יכול להיות שעכשיו יש לך התקף שהוא בינוני יחסית, אתה הולך לבית-חולים, נותנים לך כדור, אתה חושב לעצמך: אה, אני לא אלרגי כל כך.
<עומר קריב: ואז פתאום אתה נחשף ליותר חלב, פתאום אתה נחשף ליותר ממה שאתה אלרגי אליו, ופתאום זה התקף מסכן חיים ואין לך מזרק.
<עומר קריב: אז אלו המקרים שמנסים למנוע פה.
<עומר קריב: אני חושב שזה גם חוק שמאוד קשור אלי.
<עומר קריב: אני מתנדב בצבא בגלל האלרגיה שלי לחלב.
<עומר קריב: יש לי עוד כמה חברים בצבא שהם אלרגיים לחלב או לדברים אחרים, טיפה פחות ממני, ולהם אין מזרק, ובעצם בצבא אין מזרק.
יפעת קריב: שזה מדהים.
<מירי כהן: האמת היא שזה ממש לא הגיוני.
יפעת קריב: אחרי שמת חייל עדיין אין מזרק בבסיסים של צה"ל.
יפעת קריב: בבסיס של עומר אין מזרק.
<קריאה: זה לא נכון, אני מצטער.
טלי פלוסקוב: אנחנו נשמע גם את משרד הביטחון.
<עומר קריב: בבסיס שלי אין מזרק חוץ מהמזרק שלי.
<עומר קריב: פעם אחת כשהייתי במרפאה של היחידה שלי, הגעתי, נכנסתי, דיברתי עם הרופא, הוא וידא שתמיד יש עלי מזרק, אבל הוא לא אמר לי: היי, במרפאה יש מזרק, אם קורה לך משהו תבוא לפה.
<עומר קריב: הוא פשוט וידא שיש עלי מזרק, שאני אחראי על עצמי.
<עומר קריב: וכמובן שכולם יודעים, יש לי מזרק במשרד, מזרק עלי, מזרק בחדר.
<עומר קריב: מזרק בכל מקום, כולם יודעים איפה הוא נמצא.
<עומר קריב: אבל אין בבסיס שלי מזרק שאני יכול לבוא, אם עכשיו קורה לי משהו, ולהשתמש בו, או שהרופא יכול לבוא ולהשתמש בו.
יפעת קריב: תגיד מה קרה לך בבית-ספר, בגדול, בכיתה ד'.
<עומר קריב: בכיתה ד' אכלתי נקניקייה שהייתה כשרה בשרית, לגמרי, לא עלולה להכיל חלב, לא שאריות של חלב, נקניקייה כשרה בשרית רגילה, והיה לי התקף אלרגיה.
<עומר קריב: ובעצם, לא היה לי מזרק בבית-ספר.
יפעת קריב: זה היה בכיתה ד '.
<עומר קריב: זה היה בכיתה ד ', הייתי פחות מודע, גם אני לא לגמרי ידעתי עוד איך להשתמש בו, והתחיל לי התקף אלרגיה מאוד חריף.
<עומר קריב: בהתחלה, ממש בדקות הראשונות שהרגישו בשבילי כמו נצח, אמרתי למורה שאני לא מרגיש טוב, ואז המורה אמרה: כן, כואבת לך הבטן, לך, תשתה מים.