GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ערן יוסף: לכן אנחנו מעגנים כאן את המצב הקיים כפי שפועל היום, כפי שאושר בפסיקה בערעורים שהוגשו על החלטות שלנו, ואומרים: המועד הרלוונטי הוא מועד הגשת הבקשה לנצרך.
אלי אלאלוף: איפה היו שירותי הרווחה שלכם שהיו צריכים לייעץ לו להגיש את התביעה בזמן?
<ערן יוסף: לפעמים שירותי הרווחה שלנו לא יודעים על הפסקת עבודה של אדם.
אלי אלאלוף: עד כדי כך לא יודעים?
<ערן יוסף: בהחלט יכול להיות מקרה כזה.
אלי אלאלוף: אם הייתם במעקב אחרי הנכים שלכם אולי הייתם מגלים והייתם גורמים לו למצות את הזכויות שלו בזמן.
אלי אלאלוף: למה לא? זה בדיוק מה שהיה, ואני מבדיל אלף הבדלות, בדוח העוני.
אלי אלאלוף: המדינה קובעת שמגיע לאדם זכויות אבל גם דורשים ממנו לתבוע את הזכויות שלו ולא באופן אוטומטי "דוחפים" לו, כפי שהחלטנו בדיון אחר, ובמיוחד שירותי הרווחה שלכם.
אלי אלאלוף: יש פה מערכת גדולה שזה תפקידה.
אלי אלאלוף: למה אתם לא עושים את זה?
אלי אלאלוף: למה לתת לאדם לטעות?
אלי אלאלוף: לא כולם כמוני, שאני אומר: אני אזדקן, לא אכפת לי מקצבת זקנה ואני לא יודע למלא את הטפסים.
אלי אלאלוף: פה זה עניין שאתם צריכים לעשות, זה שירות שאתם צריכים לתת.
אלי אלאלוף: אני מבקש שזה ייבדק, ואם לא אז תעשו את זה בדיוני ההמשך, בין יתר 18 הנקודות לדיון.
אלי אלאלוף: זה לא יכול להיות, זה נראה לי תביעה כל-כך מוצדקת, לפחות רטרואקטיבית לתקופה מסוימת.
אלי אלאלוף: אין לכם אחריות באגף השיקום?
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין, אני מאוד לא מרוצה מכך שמנהל האגף לא נמצא בישיבה היום.
אלי אלאלוף: העבירו את זה הלאה בבקשה.
<ערן יוסף: אני מתנצל בשם ראש האגף, הוא נמצא בחוץ לארץ.
אלי אלאלוף: חוץ לארץ זה לא תירוץ.
אלי אלאלוף: האמן לי, יש לי הרבה סיבות לא להיות פה.
אלי אלאלוף: אני חוזר, נראה לי שזה עניין של מתן שירות של האגף.
אלי אלאלוף: במסגרת הרה-ארגון של האגף שאתם קבעתם והודעתם עליו קחו בחשבון שכדאי שיהיה מעקב.
אלי אלאלוף: אבקש לבדוק את זה בהמשך.
<יעל סלנט: השאלה אם אפשר לחשוב על מועד שהוא לא מועד הגשת הבקשה אלא פשוט להגיד שהוא לא יהיה זכאי לתגמולים לתקופה שאחרי גיל הפרישה והוא יקבל את התגמולים עד גיל הפרישה.
<ערן יוסף: אדם שאושר כזכאי לתגמול נצרך מקבל את התגמול עד סוף ימיו.
<ערן יוסף: אין לי עניין לגרוע זכויות מאנשים.
אלי אלאלוף: אני מקבל את מה שאתה אומר ולכן אני מבקש שתערכו בדיקה.
<יעקב זכאי: אדם שאושפז בגלל נכותו ונמצא חודשים, ואולי שנה, בבית-החולים, הדבר האחרון שהוא מוטרד ממנו או שבכלל הוא יודע עליו, הוא ומשפחתו, ככל שיש לו משפחה, זה מילוי טפסים כדי לקבל תגמול כלשהו.
<יעקב זכאי: גם אם משרד הביטחון יעקוב ויפספס מישהו במעקב, למה הוא צריך להינזק?
אלי אלאלוף: קיבלנו את זה.
אלי אלאלוף: אם אתה רוצה להעיר לאותו כיוון של הסיכום שלי אז אני מבקש שנתקדם.
<רפאל כהן צמח: הייתה כבר פסיקה של בית-המשפט בנושא הזה, שהגיל לא מהווה עילה לא לשלם תגמול נצרך.
אלי אלאלוף: פה זה לא הגיל, פה זה הגשת התביעה.
<יעל סלנט: זה סעיף שנוסף בגלל שיש תקנות שקובעות מקרה ספציפי, שמישהו שדרגת נכותו פחותה מ-40% מקבל תוספת למימון צרכים מיוחדים.
<יעל סלנט: רק עיגנו את זה פה כדי שהסמכות תהיה.
<ערן יוסף: אני מציין שמה שרשום כאן הוא הרחבה לעומת המצב הקיים, וזה ניתן בהסכמה עם ארגון נכי צה"ל.
<ערן יוסף: דהיינו, היום, בדומה למה שקיים בנצרך, גם על-פי סעיף 7ד, שנותן תגמול לפרישה מוקדמת, תינתן אפשרות לעבודה עד לסכום מסוים בלי שיתבצע קיזוז.
אלי אלאלוף: טוב מאוד שאתה בא עם הבהרות טובות כאלה.
<יעל סלנט: בעצם הסעיף אומר שכל התגמולים יעודכנו פעם בשנה, בינואר, בהתאם למדד המחירים לצרכן, והעדכון יהיה אוטומטי ויפורסם כמובן.
<יעקב זכאי: יש לי הערה.
<יעקב זכאי: אני שמח מאוד שהגענו לסעיף הזה כי כל הזמן אנחנו שומעים על צילום מצב ועל כך שאי אפשר לשנות מן המצב הקיים.
<יעקב זכאי: פה יש שינוי מצב.
<יעקב זכאי: גם בביטול סעיף 3 היה שינוי מצב וגם פה יש שינוי מצב, מפני שהתגמולים עד היום צמודים למדד הקהילתי, שזהה פחות או יותר לשכר הממוצע במשק.
<יעקב זכאי: פה עוברים למדד המחירים לצרכן, שלפי כל תחשיב כלכלי עולה ב-1.5% לפחות בשנה פחות מן השכר הממוצע במשק.
<יעקב זכאי: אני רוצה לקרוא לכם מתוך פרוטוקול של ועדת הכספים מדצמבר 2006, פרוטוקול מספר 380, שיח בין חבר הכנסת לשעבר חיים אורון לבין תת-אלוף משה ליפל, ראש אגף התקציבים במשרד הביטחון.
חיים ליפל: עצם המעבר הזה בין מדד השכר הקהילתי, או השכר הממוצע במשק, למדד המחירים לצרכן, שאין לו שום קשר לשכר העבודה, שזה הבסיס לקביעת התגמול הבסיסי מלכתחילה, בעצם הדבר זה יש פגיעה בזכויות נכי צה"ל.
חיים ליפל: בעוד שבעבר התגמולים עודכנו מידי חצי שנה, פה יש עדכון מידי שנה.
חיים ליפל: אדוני דיבר קודם, ובצדק, על המנגנון המסורבל של עדכון התגמולים שהיה עד כה ושתמיד היה בפיגור של שנה והוא בעצמו פגע בנכים.
חיים ליפל: למצב הזה בדיוק נועדה הצעת חוק שהוגשה לכנסת הקודמת, הצעת חוק עדכון תגמולים לנכי צה"ל ומשפחות חיילים שנספו במערכה, של חבר הכנסת, היום כבוד השר, חיים כץ ושל חבר הכנסת לשעבר משה (מוץ) מטלון.
חיים ליפל: הצעת החוק הזו הציעה לשמור על הצמדה לשכר הממוצע למשק, או נכון יותר לשכר חודשי ממוצע למשרת שכיר בשירותים הציבוריים שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מידי חודש ולהמשיך את ההצמדה פעמיים בשנה.
חיים ליפל: לו הצעת החוק הזו הייתה מתקבלת אז, או תיושם עכשיו, בכך יישמר הערך של התגמול הבסיסי שקיים כיום ותימנע כל הפרוצדורה המסובכת והמסורבלת והשחיקה של התגמולים שקורית עד היום.
חיים ליפל: לכן לא מדובר פה בצילום מצב.
חיים ליפל: מדובר פה בהרעת תנאים מובנית ורציפה לאורך שנים.
אלי אלאלוף: המצב כפי שהוצג נראה גם לי, בהכנה שקיבלתי עם החברים והחברות שלנו, מצב לא טוב.
אלי אלאלוף: לכן אני מבקש, היות ואנחנו בסוף הדיון, נתחיל בדיון הבא בנקודה הזאת.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, אם ההצמדה הייתה והתשלום היה פעמיים בשנה זה ימשיך וייעשה כך.
אלי אלאלוף: דבר שני, אני מזכיר שיש בסעיף הזה גם כן, אם המדד נמוך, אם הוא במינוס אנחנו יודעים להתחשב בכך שבשום פנים ואופן לא פוגעים בקצבאות האלה, שיהיה ברור.
אלי אלאלוף: ולהצמיד את זה כפי שהיה, בצילום המצב שהיה אז.
אלי אלאלוף: זה צילום מצב כפי שהיה בעבר ואין לשנות ממנו, ולא למדוד לפי מדד אחר.
אלי אלאלוף: שום מדד אחר לא נקבל.
אלי אלאלוף: אז תכינו את עצמכם לדיון הבא על הנקודה הזאת.
<חיים רונן: אני מנכ"ל ארגון נכי צה"ל.
<חיים רונן: עברנו במשך שעתיים על 6 עמודים בערך מתוך 80 עמודים, זה בערך 6%-7%.
אלי אלאלוף: תמיד ההתחלה קשה יותר מההמשך.
<חיים רונן: היות והנכים נפגעים כי על-פי החלטת הממשלה 4088 מלפני 7 שנים אין הטבות לנכי צה"ל כל עוד התזכיר לא יעבור בחוק לכן, ברשותך, אם תוכל לזרז את הדיונים.
אלי אלאלוף: קודם כול, הדיון הבא יהיה בן 3 שעות, הוא יהיה מייד אחרי שבועות או שבוע לאחר מכן.
אלי אלאלוף: הייעוץ המשפטי יגיד לכם עד לאיזה סעיף נקווה להגיע, שתתכוננו.
אלי אלאלוף: כל מי שיש לו חומר, תעבירו לנו בהקדם.
מאיר כהן: חברים, אני פותח את הישיבה.
מאיר כהן: שלום לכולם, חבריה, בוקר טוב.
מאיר כהן: חבר הכנסת המציע.
מאיר כהן: הגדרת אדם כשיר, תיקון מספר 10, להכנה לקריאה ראשונה.
איל בן ראובן: זה שנייה ושלישית.
מאיר כהן: לשנייה ושלישית.
<קריאה: שנייה ושלישית.
איל בן ראובן: שנייה ושלישית.
איל בן ראובן: קצר ולעניין: פשוט אבסורד.
איל בן ראובן: אם בעבר, כאשר בפקודת הבטיחות בעבודה נכתב שכל פקודת הבטיחות למכונות נעות: טרקטור, כל מיני הדברים האלה – הם לגברים בלבד.
איל בן ראובן: כלומר, הפקודה מתואמת לגברים בלבד ולא מוזכרת שם המילה נשים.
איל בן ראובן: המשמעות היא שרבים בציבור הישראלי היום, שנשים כן עוסקות בעניין הזה, הן מחוץ לחוק.
איל בן ראובן: כאילו הן פועלות בניגוד לחוק, כי כתוב רק גברים בנושא הזה.
איל בן ראובן: וכל מה שצריך את זה לשנות.
איל בן ראובן: נדמה לי שיש הסכמה, לפחות לקראת הקריאה הראשונה.
<נעה בן שבת: לא, לא, אין לי הערות.
מאיר כהן: אין שום הערות.
מאיר כהן: עכשיו אנחנו נצביע.
<נעה בן שבת: רק נקרא.
מאיר כהן: תקראי, בבקשה, ואנחנו נצביע.
<נעה בן שבת: הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (מס' 10) (הגדרת אדם כשיר) התשע"ז-2017.
<נעה בן שבת: תיקון סעיף 38 – 1.
<נעה בן שבת: בפקודת הבטיחות בעבודה [נוסח חדש], התש"ל-1970, בסעיף 38(ב), בהגדרה "אדם כשיר", במקום "גבר" יבוא "מי".
<נעה בן שבת: זאת אומרת, הגדרה לא מגדרית, לכל אדם.
מאיר כהן: מברוק, אדוני.
אלי אלאלוף: הנושא: ציון יום הבליינדיי בשיתוף המרכז העיוור בישראל.
אלי אלאלוף: על סדר היום: שימור המומחיות הנדרשת למתן שירותים לאנשים עם עיוורון.
אלי אלאלוף: היום ה-13 ליוני 2017, י"ט בסיוון תשע"ז.
אלי אלאלוף: במסגרת היום לציון יום העיוור, אנחנו פספסנו את המועד הרשמי בכנסת, וכל אחד עשה אותו מתאים ללוח הזמנים, אז אנחנו שמחים שזה בשבילנו היום.
אלי אלאלוף: קודם כל יום עזרה לעיוורים, או התמודדות עם הנושאים של העיוורים, וכל יום בשנה, לא צריך להיות יום מיוחד, אבל אולי זה יום שמאפשר להתמקד בנושא הזה בצורה יותר מסודרת.
אלי אלאלוף: אנחנו מצאנו לנכון, ואני מודה באשמה שזה בא מידע אישי.
אלי אלאלוף: אני הכרתי את מגדל אור מקריית חיים, באמצעות ראיון ברדיו, אז שר הרווחה יצחק הרצוג.
אלי אלאלוף: אמרתי לחברים שלי, במקרה הם פה משולבים, יו"ר של העמותה שהיה אז גבי מלכה, שיושב אתנו, שבא לבקר אותי במסגרת דיון אחר, אני שמח.
אלי אלאלוף: לימור לב, עודד - בוא ננסה להרים את המקום הזה.
אלי אלאלוף: בינתיים עזבתי אותם והם הסתדרו בלעדיי, המקום הזה זה אחד מהמקומות המרשימים ביותר בתחום הזה.
אלי אלאלוף: אני מצאתי לנכון שהדיון המיוחד שלנו יוקדש להם.
אלי אלאלוף: יוקדש לארגון שהיה בקשיים נוראיים, ושידע להתארגן בצורה כזאת, ולהתמודד ולצאת לדרך חדשה, לא רק ברמה אזורית שלו, המקומית שלו, אלא ברמה ארצית.
אלי אלאלוף: אני חושב שלפעמים צריך להביא את הדוגמאות החיוביות המוצלחות כדי שאנשים ייהנו מהידע ומהיכולת, כדי גם לשפר.
אלי אלאלוף: אבל אנחנו אף פעם לא נתכנס מבלי שיהיו בעיות, אז יהיו בעיות שיגיעו לפה, יעלו לדיון בשולחן הזה.
אלי אלאלוף: תדברו על זה בזמן שניתן לכם לדבר בצורה נוחה.
אלי אלאלוף: נמצאת אתנו חברת הכנסת קארין אלהרר.
קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה על קיומו של הדיון.
קארין אלהרר: להבנתי, בימים הקרובים, כך התבשרתי בדיון לפני שעה קלה.
קארין אלהרר: בעצם מושקת מינהלת המוגבלויות במשרד הרווחה.
קארין אלהרר: אני אומר לאדוני, בעיקרון, מינהלת, הקמת מינהלת, היה חלום ישן שלי – שתוקם מינהלת כדי שהאנשים יקבלו שרות שהוא מותאם צרכים, ולא מותאם מוגבלות.
קארין אלהרר: יכול להיות שלאדם יש יותר ממוגבלות אחת, וצריך לתת באמת לפי הצרכים שלו.
קארין אלהרר: יחד עם זאת, המרכז לעיוור בישראל העלה - שהוא דרך אגב, היוזם מחוץ לכנסת של היום הזה כאן, מעלה שאלות וסוגיות שצריך להבין אם יינתן להם מענה במסגרת המינהלת, דהיינו, היום כשמשרד הרווחה נותן את השרות בכל אגף על פי תחום חיוב, בעצם יש אבא ואמא לכל נושא - אם זה אוטיזם, אם זה עיוורון, אם זה מוגבלות קוגניטיבית התפתחותית, שמיעה, כל אחד מקבל את המענה המקצועי.
קארין אלהרר: אני מעלה שאלה, ואני אשמח לקבל תשובה ממשרד הרווחה עד כמה נשמר את המענה המקצועי שיינתן לאנשים עם עיוורון ממקום שבו תוקם המינהלת.
קארין אלהרר: אני אומר, להקים את המינהלת זה דבר חשוב, נכון, אבל חייבים לוודא שהיא מוקמת מבלי לפגוע בזכויות של האזרחים, להיפך, מבחינתי מטרתה של הקמת המינהלת היא לפתח את השירותים, ולתת זכויות שלא היו קודם.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני מנכ"ל מרכז לעיוור בישראל.
<נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, אני מסב את תשומת ליבך שיש הרבה מאוד אנשים עם עיוורון סביב השולחן, כך שבמועדים של מתן זכות הדיבור לאורחים, אנא קח בחשבון שמדובר באנשים שלא רואים, צריך להתייחס בצורה ייחודית למתן זכות הדיבור.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ברוכה הבאה.
<נתי ביאליסטוק כהן: במשך הרבה מאוד שנים, פרנסי ציבור האנשים עם עיוורון בישראל, עמלו וטרחו על מנת באמת ליזום פעולות ותכניות שמטרתן היה לקדם את ציבור האנשים עם עיוורון, ולשלבם בחברה, בתעסוקה.
<נתי ביאליסטוק כהן: לתת מענים על צרכים ייחודיים ומיוחדים - תמיד יש מקום לשיפור, ותמיד יש מקום לביקורת, אבל באמת היכולת להגיע למקומות האלה הייתה בזכות העובדה שבצד השני של מקבלי ההחלטות של הגורמים בממשלה, עמדו אנשים שזו הייתה תחום התמחותם, וזה היה תחום מומחיותם, לרבות כל התקציבים שגודרו ויועדו לצורך הדבר הזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: עודד בשן מיד יציג מצגת שתאסוף באמת בכל התחומים שבהם המומחיות היא דבר נדרש, לא איזשהו משהו שהוא יפה להיות, אלא באמת הוא הכרח על מנת לקדם ולשלב אנשים עם עיוורון בחברה.
<נתי ביאליסטוק כהן: יחד עם זאת, בחודשים האחרונים, אנחנו מרגישים איזושהי מגמה של הרשויות לבוא ולבזר את השירותים באופן שגורם אחד ייתן שירותים לכול.
<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו רואים את זה - לאחרונה היה מכרז של האגף לביטוח הלאומי, למשל, שביקש לתת שירותי שיקומית לאנשים שנכנסים לאקדמיה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אם בעבר בכל תחום ניתנו השירותים האלה בידי גורמים שהתמחו באופן שבו צריך לתת את השרות הזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: הפעם המכרז יצא בדרישה שגוף אחד בחלוקה אזורית כזו או אחרת ייתן את השירותים לכל האנשים עם מוגבלות באשר הם.
<נתי ביאליסטוק כהן: זו הייתה דרישה קטגורית, זאת אומרת, לא ניתנה אפשרות לבוא ולהגשת, אני רוצה לתת את השירותים, אני יודע לתת את השירותים לאוכלוסיית האנשים עם מוגבלות זאת, או מוגבלות אחרת, אלא היה חייב לקחת על עצמו גם דברים נוספים.
<נתי ביאליסטוק כהן: הנושא של מינהל המוגבלויות מטריד אותנו מאוד בהיבט הזה משתי סיבות.
<נתי ביאליסטוק כהן: אחת, המבנה הארגוני שלו מתוך הגדרה ומתוך רעיון של תפיסת פעולה, לא אמור לתת מענה לשום סוג של מוגבלות באשר היא, ולראות את הצרכים הייחודיים שלה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אתה יודע, אדם קרוב אצל עצמו, ואנחנו מדברים רק על הנושא של עיוורון.
<נתי ביאליסטוק כהן: המינהלת כמודל, יכול להיות דבר מצוין, אבל באין איזושהי החלטה מנדטורית על שבירת התמחויות וגידור של תקציבים לצורך תכניות, אני חושש שכל האוכלוסיות שאמורה המינהלת הזאת לטפל בה עלולות להיפגע.
אלי אלאלוף: אני מציע שלא להתמקד רק בנושא המינהלת, אלא בנושא העיוורים.
<נתי ביאליסטוק כהן: ציינתי את זה כדוגמה לרוח החדשה שנושבת במשרדי הממשלה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני מבקש, כדי לא להעמיס יותר מדי על השומעים, וגם כדי לא לגזול זמן מעודד שיציג את המצגת שהכנו עבורכם, וההסבר על הצורך בהתמחות בטיפול באנשים עם אנשים עם עיוורון, בשימור התקציבים, וטיפול בכל דבר ודבר, זה תמיד הולך עם זה, אתה יודע, כי גם אם יש מומחיות נהדרת, אבל אין כסף לממש אותה, זה לא יקרה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני אשאיר את ההמשך לעודד, נסכם אחר כך.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש, והנה, קארין, יש לי הזדמנות ביום הזה להודות לך על השנתיים הקודמות שאת הובלת את היום הזה ביחד עם המרכז לעיוור.
אורלי לוי אבקסיס: ועל כך שעמדה לי הזכות להיות זו שהשבוע, היום המיוחד הזה, בעצם התחיל כבר בשבוע שעבר ביום הבינלאומי לקדם את העלאה, את המודעות, להציף את הנושאים שהם באמת מקשים בצורה אובייקטיבית על אותם ליקויי ראייה ביחד עם המרכז לעיוור, ונתי ביאליסטוק, שעומד בראשו.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו עוד חוויות משותפות מהכנסת ה-18, אז, כשהוא היה במשרד התקשורת עם כחלון, אז הנה, הגלגול הגיע לכך שבנושאים האלה אני עוסקת, ולא בפעם הראשונה, גם בהיותי חברת כנסת מהשורה.
אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת שנרתמנו לעזור למגדל אור כאן בוועדת העבודה והרווחה, כאשר היו קשיים אמתיים, ולא להאמין, שאך לפני כנסת וחצי כמעט סגרו את הפרויקט הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו היום רואים תוצאה של מאבק של חברי כנסת שהצליח, והביא לכך, שהייתה התקדמות משמעותית בכל מה שקשור להדרכה של העיוורים.
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת רוצה להגיד לכל מי שלקח חלק ביום הזה, תודה רבה, תודה ענקית גדולה, אבל להזכירכם שזה לא נגמר בכך.
אורלי לוי אבקסיס: הדרכה שיקומית לעיוור, זה בעצם האל"ף, בי"ת, מדריך החיים של אותם אנשים שנקלעו, אם זה מתוך טראומה, או אם זה מתוך מחלה, או אם זה מלידה, למצבים שבהם הם צריכים מי שידריך אותם להתנהל בעולם הנורמטיבי של האנשים הרואים.
אורלי לוי אבקסיס: בעולם הזה ילדים יכולים פתאום עקב תאונה או משהו, חלילה וחס, לאבד את מאור עיניהם.
אורלי לוי אבקסיס: מישהו צריך להדריך אותם איך להתנהל.
אורלי לוי אבקסיס: מישהו צריך להדריך אותם איך להיזהר, איך לחצות כביש.
אורלי לוי אבקסיס: איך לקחת את הדברים באמת הכי פשוטים שנראה לנו מול הילדים שלנו, ולתרגם את זה לחיים בטוחים יותר לילדים עם העיוורון.
אורלי לוי אבקסיס: תארו לכם אשה שהיא יולדת, כמה קשה ומפחיד להגיע עם התינוק הביתה.
אורלי לוי אבקסיס: תארו לכם כמה קשה ומפחיד שבעתיים כאשר אין לה מאור בעיניים.
אורלי לוי אבקסיס: האם היא לא זקוקה להדרכה שיקומית בימים הקשים האלו?
אורלי לוי אבקסיס: האם אותו קשיש שמתנהל גם ככה בקושי האמתי במרחב הציבורי לא צריך הדרכה, לא צריך ליווי?
אורלי לוי אבקסיס: מחר, במליאת הכנסת, אני מעלה שוב – נתי, אני הודעתי גם לך וגם לאחרים, את הצעת החוק על הדרכה שיקומית לעיוורים ולליקויי ראייה קשים.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לספר לכם על חוויה אישית שהמשפחה שלי עברה.
אורלי לוי אבקסיס: במגדל אור היו שם באמת כמו מגדלור בחשיכה.
אורלי לוי אבקסיס: נולדה לי אחיינית שהיא לבקנית, וזו הייתה הפתעה גמורה שלא ידעו את זה עד ללידה, וההורים היו חסרי אונים.
אורלי לוי אבקסיס: באמת, בליווי של המדריכות המדהימות של מגדל אור, גם ההורים קיבלו הדרכה איך להתנהל עם אותה ילדה שכמעט ואיננה רואה.
אורלי לוי אבקסיס: יש לה קושי גדול ועצום, באמת, לילדה הספציפית הזו אני מאמינה שיש מנעד.
אורלי לוי אבקסיס: אם תראו אותה היום, יושבת על הלפטופ, וגולשת באינטרנט, ואני אומרת לכם היא עדיין לא בכיתה א', וגולשת ומגיעה לאתרים שהיא רוצה, ולשירים שהיא רוצה, והיא יכולה להגדיל את הכתב, ולצייר בנקודות מסוימות, ואני אומרת לכם זה מדהים.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה את התערוכה של הציורים של ליקויי הראיה, זה ריגש אותי כל כך.
אורלי לוי אבקסיס: כל פעם שאני מסתכלת עליה אני מתרגשת מחדש.
אורלי לוי אבקסיס: ולדעת שהשרות הזה היה בסכנה, זה כל פעם מחזיר אותי אחורה במין תחושה של מה יכול היה להיות אם חלילה וחס היו סוגרים אתכם.
אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה שזה לא קרה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אשמח עוד יותר, שאם שני מיליון שקלים לא יפרידו בין ההבטחה שההדרכה השיקומית הזו תינתן לליקוי ראייה ולעיוורים, לבין המימוש של האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: שני מיליון שקלים, נתי, זה ההבדל בינינו לבין העלות כדי להבטיח את השרות הזה למי שזקוק.
אורלי לוי אבקסיס: זה מתי מעט, זה גרושים למשרד אוצר.
אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה, אפשר לעשות הסטות כאלה ואחרות.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה תומך.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להביא את היתרה, עלותה שני מיליון שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: אני אבקש ממך, אדוני היושב ראש, אנא, עזור לנו כדי שהחוק הזה יעבור מחר.
אלי אלאלוף: יש לי התחייבות אישית למגדל אור, זה לא ייגמר.
אלי אלאלוף: יש לי אחריות על המינוי של עודד.
אלי אלאלוף: יש לי אחריות על המינוי - - -
אורלי לוי אבקסיס: עשית עבודה טובה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, עשית עבודה מצוינת.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני מבקש להתנצל מראש.
<נתי ביאליסטוק כהן: ייתכן שאני אצטרך לצאת בטרם הסתיים הדיון.
אלי אלאלוף: תמיד אתה רצוי, גם אם אתה לא פה, הרוח שלך פה.
<נתי ביאליסטוק כהן: תודה, אדוני.
<עודד בשן: אני המנכ"ל של מגדל אור, זה חלק היום מעמותת "יעדים לצפון", חלק מהעמותות של קרן רש"י.
<עודד בשן: אתם הייתם כמו שאמרתם ברגעים הקשים כדי לשמור – מגדלור זה לא הסיפור, הסיפור הוא לשמור על שירותים מותאמים, איכותיים לאנשים עם לקויות ראייה ועיוורון, והייתם כדי באמת לשמור על הדברים האלה, באמת אני מרגיש שצריכים אתכם שוב.
<עודד בשן: אורלי נתנה דוגמאות לייחודיות והמומחיות הנדרשות עבור שירותים לאנשים עם לקויות ראייה ועיוורון.
<עודד בשן: בטח אמא הורה עם עיוורון או ילד שהוא לקוי ראייה, ההדרכה לאותה אמא היא הדרכה מאוד ספציפית, היא רלבנטית בכלל לבעלי נכויות אחרות.
<עודד בשן: אדם שצריך ללמד אותו ניידות והתמצאות, והוא צריך לחצות כביש, ואיך מלמדים אותו לחצות כביש בצורה בטוחה, זה עניין של חיים ומוות, וזה לא רלבנטי לבעלי נכויות אחרות, אני חושב, את הדוגמה לדאגה, כי יש כבר קולות שמדברות – בוא ניקח את המורות השיקומיות, ואותה מורה תיתן לכלל הנכויות את אותו שרות.
<עודד בשן: אנחנו כל הזמן נמצאים, ורק חושבים איך להעמיק את הידע של המורות השיקומיות בתחום הזה.
<עודד בשן: דוגמה של שימוש במחשב – אדם עם עיוורון שהוא משתמש במחשב, כל אחד מתנהג באופן מאוד פרטני, כי הוא יושב עם הקורא מסך ועם האוזניות, וזה כמעט שיעור של אחד על אחד.
<עודד בשן: להכניס אדם עם עיוורון ולתת לו ללמוד בקבוצה של 20 איש בלי ההנגשות המתאימות, זה לא יעבוד, זה לא מותאם.
<עודד בשן: יושבים פה נציגי השרות לעיוור, המצב היום שיש שירותים שהם ספציפיים לאוכלוסייה זו - כלבי נחייה, הדרכה שיקומית לספציפיים.
<עודד בשן: יש חלק מהשירותים שהם ניתנים גם למי שלא בעל תעודת עיוור.
<עודד בשן: פה חשוב להגיד, בניגוד להרבה נכויות אחרות רק 5% נולדים עם בעיית הראייה והעיוורון, והרבה רוכשים את זה לתוך אורך החיים.
<עודד בשן: ברגע שנותנים את זה גם למישהו לא בעל תעודת עיוור, וגם חלק מהשירותים לא צריך לעבור דרך הרווחה בכל מחיר, מאפשר להגיע לאנשים.
<עודד בשן: אם אדם שהוא מתחיל לאבד את הראייה, הוא יכול ללכת למכון לשיקום ראייה ירודה שמפעיל השרות לעיוור במשרד הרווחה, ולקבל את מיצוי הזכויות הראשוני, את ההתאמה של הטכנולוגיה המתאימה שהוא יכול לחזור לקרוא, אז זה מאפשר לו להיות עצמאי ואיכות חיים שלו – זה שירותים אחרים מותאמים.
<עודד בשן: הדאגה שלנו - אנחנו בעד המינהלת.
<עודד בשן: הייתי פה בדיון לפני חודשיים, אבל בתוך המינהלת לשמור על המומחיות, ויש לנו דוגמאות איך זה לא עובד, ניתן דוגמה אחת.
<עודד בשן: עכשיו יצאנו מוועדת חוץ וביטחון, ודיברנו על נושא של שילוב צעירים עם עיוורון בצבא.
<עודד בשן: פעילות שהייתה לא דרך השרות לעיוור בנושא של שילוב צעירים עם מוגבלויות בצה"ל.
<עודד בשן: כשבדקנו את התכנית, ראינו שכמות הצעירים עם עיוורון שקיבלו שרות וזה באמת הביא להשמה היא כמעט אפס.
<עודד בשן: ולמה?
<עודד בשן: כי לקחת קבוצה של חבר'ה עם יכולות קוגניטיביות, ולשים אותם כקבוצה בשביל סוג התנדבות אחת, זו לא אותה התנדבות שצעיר מוכשר שיכול ביחידת הסייבר, יכול ב-8200 והוא צריך את ההנגשות הטכנולוגיות, זו לא אותה התנדבות.
<עודד בשן: באמת, שאלתי, למה אין מקום למומחיות במכרז הזה?
<עודד בשן: אמרו, אנחנו לא יכולים לעבוד עם מספר גופים.
אורלי לוי אבקסיס: מאיזה אופן הם לא יכולים לעבוד?
<עודד בשן: לא נוח, לא נוח לדבר הזה מבחינה מנהלתית, צריכים נוח עם גוף אחד שהוא נותן לכולם כי זה הרבה יותר נוח בצד של המדינה.
<עודד בשן: ולכן, אנחנו מברכים על כל הדברים שנאמרו, באמת, צריכים את העזרה שלכם.
<עודד בשן: לשמור על מקום ועל שרות לעיוור, מקום מרכזי לשרות לעיוור כגוף שהוא רואה את הצרכים בתוך המינהלת, לשמור עליו משמעותית.
<עודד בשן: לנו יש פרטנרים למי לפתח, להביא משאבים, להבין לצרכים המאוד ספציפיים.
<עודד בשן: לשמור על שירותים ייחודיים, ושיהיו שירותים כללים, באמת, פה מדברים על אנשים עם לקויות ראייה ועיוורון, לכלל הנכויות יש צרכים.
<עודד בשן: כשמדברים על נושא של השמה, צריכים לשפר את זה בכלל הנכויות, אבל לעשות השמה לאדם עם עיוורון, זה עולם אחר, והנגשות אחרות.
<עודד בשן: לכן, לתת מקום למומחיות כדי להביא לתוצאות, והתוצאות הן טובות.
<עודד בשן: אנחנו מדברים על 65% אחוזי הצלחה בהשמה.
<עודד בשן: עכשיו היה מחקר שבדק את שירותי ההדרכה השיקומית, וראה בעצם את התוצאות שאנשים דיווחו בשיפור איכות החיים ששומרים על המומחיות שיהיה מקום, אז נוכל להמשיך ולתת שירותים, ואנחנו צריכים אתכם כי זה הדקה ה-94.
<עודד בשן: זה יוכלו נציגי משרד הרווחה לפרט.
<מארק שמיס: צהריים טובים לכולם, אני מנהל המחלקה לאיבחון קידום והשמה באגף מוגבלות שכלית.
<מארק שמיס: בשלב התכנון של מינהל המוגבלויות - - -
אלי אלאלוף: אולי תגיד לנו מה אומר התפקיד הזה.
<מארק שמיס: אני אחראי על תהליכי אבחון, הערכה, תכניות אישיות, שימור ידע לגבי אוכלוסייה של מוגבלות שכלית, נכון להיום, ובשלב התכנון של מינהלת מוגבלויות, הייתי בין אלה שגם עיצבו את הנושא של המומחיות וגם התפיסה לגבי אדם במינהל מוגבלויות.
אלי אלאלוף: אתה מבין את החשש שהובע פה?
<מארק שמיס: אני מבין מאוד את החשש.
<מארק שמיס: אני חושב שהחשש עלה לאורך כל הדיונים שהתנהלו בשנה וחצי האחרונות סביב תכנון מינהל מוגבלויות, גם מרכז לעיוור היו שותפים, גם גופים נוספים.
<מארק שמיס: לפני כחודש התקיים כאן דיון לגבי מינהל מוגבלויות, ועיקרי הדברים הוצגו.
<מארק שמיס: לכן, מה שאני רוצה להגיד עכשיו, זה לפרט מה שהוצג בקצרה סביב נושא של מומחיות.
<מארק שמיס: קודם כל, אני רוצה להדגיש שאין ולא הייתה מטרה של מינהל מוגבלויות להרוס שירותים שעובדים, מבחינת לא השירותים הארגוניים, אלא שירותים שניתנים לאנשים.
<מארק שמיס: יש הבדל מהותי בין השרות כפי שהוא בנוי המבנה הארגוני של המשרד, לבין השירותים והתמיכות שמקבל אזרח, אם זה מוגבלות בראייה, אם זה מוגבלות אחרות, וחשוב לציין את זה.
<מארק שמיס: אני חושב שהחשש הוא גם מוצדק, הוא גם נכון.
<מארק שמיס: אני כן מעדיף להציג את התפיסה כפי שהיא נכון להיום.
קארין אלהרר: במסגרת החשש אני שומעת היום שדמי הליווי יועדו לאוכלוסייה מסוימת מ-75% ל-50% זה במסגרת המינהלת?
<מארק שמיס: חשוב להגיד שמינהל מוגבלויות הוא עוד לא פועל.
קארין אלהרר: אני מבינה ששמעתם על החששות.
קארין אלהרר: עכשיו אני אשמח אם תיתן תשובה שמפיגה את החשש הזה, כי אני לא הבנתי עד עכשיו איך אתם לא רק ששומרים על הזכויות שקיימות היום, אלא אף מגבירים אותם, זו הכוונה.
קארין אלהרר: כשאני מדברת על מינהלת, הכוונה היא להסתכל אדם כיחידה אחת, ולהתאים לו על פי הצרכים שלו שירותים - אני לא רואה איך הדבר הזה קורה.
קארין אלהרר: אני מאוד אשמח אם תיתן לי הסבר שיניח את הדעת.
<מארק שמיס: מינהל מוגבלויות אמור לשרת אוכלוסיות עם מוגבלויות שנכון להיום מקבלות שירותים במשרד.
<מארק שמיס: בשונה מהמצב שנכון להיום קיים, המצב שבעצם השירותים נתנו על ידי שני גופים עיקריים, שזה שירותים חוץ ביתיים על ידי גוף שאחראי על שירותים חוץ-ביתיים, ושירותים קהילתיים על ידי גוף שאחראי על שירותים קהילתיים לאנשים עם מוגבלות.
<מארק שמיס: אין זאת הכוונה שהשירותים יינתנו באמצעות גופים רב נכותיים בלבד.
<מארק שמיס: הרעיון של מינהל מוגבלויות זה לאפשר יותר בחירה לאדם.
<מארק שמיס: הרעיון הוא גם לאפשר בחירה לא רק אלא לפי הלקות, אלא לפי מאפיינים נוספים.
<מארק שמיס: אני חושב שאחד השינויים שמנסים לעשות דרך מינהל מוגבלויות, זה לעבור לשיטת עבודה טיפה שונה ממה שהיא קיימת היום.
<מארק שמיס: כאשר היום העבודה היא לפי לקויות - יש אדם עם מוגבלות שכלית או אדם עם אוטיזם.
<מארק שמיס: אנחנו מאמינים שאוטיזם או מוגבלות שכלית או עיוורון לא מאפיינת את האדם, היא חלק מאוד משמעותי ממנו, אבל זה לא פני הכול, וכאן יש מאפיינים נוספים.
<מארק שמיס: הרעיון הוא כן לתת מקום למאפיינים אלו.
<מארק שמיס: אם יש אדם עם לקות ראייה או אדם עם אוטיזם, כאשר יש צרכים נוספים שיכול להיות שניתן לאפשר שירותים נוספים באזור, זה יהיה הרבה יותר אפשרי ממה שהיה עד היום.
קארין אלהרר: כמה כסף תוספתי יש לדבר הזה?
<מארק שמיס: נכון להיום יש בקשה תוספתית.
<מארק שמיס: מינהל מוגבלויות לא הותנה בתוספת תקציבית.
קארין אלהרר: בסדר, אבל לפי מה שאתה אומר, אם פעם אדם היה צריך לבחור מה הוא יותר – הוא יותר עם אוטיזם או יותר עם עיוורון.
קארין אלהרר: היום, כשהמינהלת תקום, הוא לא צריך לבחור, הכול ביחד.
קארין אלהרר: אם הוא הכול ביחד, וזו המציאות, זה אומר שהוא מקבל יותר שירותים, אז תגיד לי כמה כסף הוספתם לשם?
אלי אלאלוף: בדיון שהתקיים בוועדה לפני מספר שבועות על המינהלת, התקציב היחיד היה התקציב המינהלי.
קארין אלהרר: נו, אז מה?
אורלי לוי אבקסיס: אז מאיפה יביאו את השירותים?
אלי אלאלוף: דבר שני, יש לי בקשה, נקיים דיון מסודר, הרי זה לטובת כולנו.
אלי אלאלוף: היות ולא הציגו תכנית עבודה על העקרונות, אנחנו ביקשנו להביא תכנית עבודה מסודרת, לפרק זמן של ארבעה חודשים.
אלי אלאלוף: זה לא יהיה מאוחר, תכנית העבודה לא תצא לדרך ללא אישור של הוועדה, מקסימום ארבעה חודשים.
אלי אלאלוף: בעקבות הדיון הזה, אנחנו נזהיר את המינהלת לסכנות.