GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילן דוד: עכשיו, אם מישהו מכם חושב שככה אפשר לעשות עבודה מקצועית, אז אתם מסכימים איתי שאי אפשר, אבל אנחנו תופסים מעצמנו אנשי מקצוע וכשרוצים להוסיף לנו עוד אנשים, מבחינתי זה לא לסמן וי, כי השר אמר ואז אני עושה וי כדי שהוא יהיה מרוצה.
<אילן דוד: אני, כשאני נכנס בלקוח שלי, אנחנו עושים תהליך שלם של אבחון ושל היכרות ושל הערכה, יכול להיות שהקהילה התומכת זה לא הדבר היחיד שהוא זקוק לו, יכול להיות שהוא זקוק לעוד הרבה דברים, יכול להיות שיש קשרים בתוך המשפחה שצריכים התערבות.
<אילן דוד: אני עושה עבודה מקצועית, אני לא מסמן וי.
<צפרא דוויק: זה ההבדל בין פתיחת תיק או לא.
<אילן דוד: ולכן כשאני מדבר על פתיחת תיק אני מדבר בעצם על כניסה של לקוח לתוך המערכת שלי, שעובר הערכה כוללנית ומקבל את כל השירות שאני מסוגל לתת לו.
<אילן דוד: נכון להיום אני לא יכול לקלוט אף אחד חדש.
<אילן דוד: לא יכול, אני פשוט לא יכול, כי אני עושה עוול, אני עושה עוול לאדם, אני עושה עוול למקצוע, אני עושה עוול לעובדים שלי.
<אילן דוד: אני חושב שזה דבר שנורא חשוב שתיקחו את זה איתכם.
<אילן דוד: חבר'ה, אנחנו לא פקידים, אנחנו אנשי מקצוע, יש לנו כבוד, אנחנו רוצים לעשות עבודה מקצועית וכדי לעשות אותה אנחנו צריכים אמצעים.
אלי אלאלוף: בבקשה, מרים, נציגת הניצולים.
<מרים גרייבר: אני יושבת ראש עמותת י"ש, שזה ילדים ויתומים ניצולי שואה בארץ, ואני גם חברה בוועד המנהל של העמותה הפרלמנטרית.
<מרים גרייבר: אני רוצה להגיד לכבוד היושב ראש, אתה צודק, מלכתחילה ממשלות ישראל לדורותיהן עשו עוול לניצולי השואה ובגלל שהם לא רצו לתת את הכסף ובגלל שהם לא רצו להכיר בהם ובגלל שהם לא ידעו איך לטפל בהם, הרבה מהניצולים נשארו בבתי משוגעים בגלל שלא ידעו איך לטפל בהם.
<תמי מרוז: לא הרבה, מעט, אבל - - -
<מרים גרייבר: סליחה, מחלקה שלמה - - -
אלי אלאלוף: אחד זה יותר מדי.
אלי אלאלוף: זה לא מוצר, זה בני אדם.
<תמי מרוז: שבעה אנשים.
<מרים גרייבר: זה לא שבעה אנשים, שבעה אנשים שרק אני מכירה.
<תמי מרוז: אבל לא לעשות עוול לכלל ניצולי השואה ולהגיד שהמון חלו.
<מרים גרייבר: לא, אבל האנשים - - -
אלי אלאלוף: אל תפריעו.
<מרים גרייבר: המשפחות השאירו אותם שם.
<מרים גרייבר: לכן אני אומרת, תודה רבה לך שהעלית את הנושא הזה מפני שלנושא הזה יש בסיס מאוד מאוד כבד וזה לא פלא שהמכתב הזה יצא, מפני שכמו שהם אמרו, הם לא יכולים לטפל בהם, מפני שיש להם יותר מדי אנשים לטפל בהם, ואנחנו, ניצולי השואה, מאוד גאים, עברנו מה שעברנו, אבל אנחנו באים ממשפחות עתיקות ואנחנו מאוד גאים ואנחנו מאוד גאים במה שעשינו למדינת ישראל, בנינו אותה, את מדינת ישראל, לא רק באופן פיזי, אלא גם באופן נפשי וגם נתנו את הכספים שלנו.
<מרים גרייבר: הוויכוח הזה הוא הרבה יותר בסיסי, מפני שהבסיס שלו הוא שהשר, שאני מאוד מכבדת אותו, מפני שלפני שלוש שנים הוא העביר חוקים בשביל ניצולי השואה, אני מאוד מעריכה אותו, אבל כרגע זה הזמן הלא נכון להעביר את ניצולי השואה למשרד הרווחה.
<מרים גרייבר: כמה שאתה רוצה שהוא ישנה את השם שלו, אולי בעוד עשור, בעוד 20 שנה, זה יהיה חברתי ואז לא יהיה לזה את הקונוטציה של הרווחה.
<מרים גרייבר: אבל כרגע האנשים שלנו מכירים את המשרד כמו משרד הסעד וכמו משרד הרווחה והם לא רוצים להיות שם.
<מרים גרייבר: לכן גם אנשים - - -
נחמן שי: אני מבין את הקונוטציה, פה לא כל אחד יודע מה זה משרד הסעד, אבל בידי מי את רוצה שהם יטופלו?
<מרים גרייבר: הם מטופלים על ידי הרשות לניצולי השואה.
אלי אלאלוף: הרשות, יש לה עובדים סוציאליים?
<מרים גרייבר: בוודאי, הרבה מהם מטופלים על ידי עובדים סוציאליים, בהחלט.
אלי אלאלוף: של הרשות?
אלי אלאלוף: אתם מפעילים עובדים סוציאליים?
<מרים גרייבר: אבל זה בא מכיוון אחר.
<קריאה: לא מפעילים.
<צפרא דוויק: יש להם עובדים סוציאליים פי ארבעה ממה שיש לנו בשירותים החברתיים.
<מרים גרייבר: אני לא הפרעתי לך, גברתי.
<עפרה רוס: יש לנו פי ארבעה - - -
<תמי מרוז: סליחה, מה שצפרא אומרת זה שאצלנו רק אני אחראית על ניצולי שואה ספציפית, תקן שמוקדש לניצולי שואה, להם יש ארבע עובדות.
<עפרה רוס: נו, ואנחנו מטפלים ב-212,000 ניצולי שואה.
אלי אלאלוף: אבל במה אתם צריכים לטפל?
<מרים גרייבר: רק רגע, סליחה, מותר לי לגמור?
אלי אלאלוף: לא, אני רוצה - - - גב' מרים, זה לא מונולוג פה, זה היתרון של דיון, שמאפשר גם לנו להבין.
אלי אלאלוף: למה אתם צריכים עובדים סוציאליים?
<עפרה רוס: הם שייכים אלינו, הפניות שמגיעות אלינו, של ניצולי שואה שמרגישים שהרשות בכל זאת היא גם עוזרת להם בהיבטים הסוציאליים.
אלי אלאלוף: למה היא לא מפנה אותם - - -
<עפרה רוס: כל מיני דברים.
אלי אלאלוף: אם היה משרד הרווחה ושירותים חברתיים לחברה, אם הוא היה כתובת, ובאמת היום יש שר שמתאים לרה ארגון של טיפול בניצולי השואה, כמו שצריך, ולא עמותות עמותות עמותות, אין סוף.
אלי אלאלוף: אתם יודעים, בחלק מזה יש דברים, אני בטוח שגם מרים יודעת איפה לא מתפקד.
אלי אלאלוף: למה זה לא צריך להיות שירות ממלכתי?
אלי אלאלוף: למה המדינה לא צריכה בשירות ממלכתי מסודר ואז העובדים הסוציאליים - - -
<מרים גרייבר: אני אענה לך.
אלי אלאלוף: לא, מרים, אני לא תמיד שואל אותך, מותר לי לדבר עם אחרים ובינתיים אני יושב הראש.
<עפרה רוס: אז אני אסביר.
<עפרה רוס: ארבעה העובדים שלנו, אתה רואה שזאת לא כמות אדירה כשאנחנו מטפלים ב-212,000 ניצולי שואה, עושים הרבה פעמים את הקישור עם אותם עובדים שנמצאים בשטח.
<עפרה רוס: מגיע ניצול עם בעיה - - -
<צפרא דוויק: שלא נוסף להם תקן אחד אפילו.
אלי אלאלוף: עכשיו אני חוזר, חבר'ה, זה לא הזמן לעשות דיון ב - - -
<עפרה רוס: לא מה?
<צפרא דוויק: - - - תקן אחד לניצולי שואה.
אלי אלאלוף: לא, אני חוזר ואומר, יש גם כן בערבית מרוקאית שלי, לא לכל דבר אתם צריכים לטפס על הקיר הנמוך.
אלי אלאלוף: זה ידוע שהעובדים הסוציאליים היום עמוסים מדי, לא מתוקננים נכון וכו', זה נכון, אבל בדבר כזה אני בטוח, ואמרתם את התשובה לא לפרוטוקול, שהיא הכי אמיתית, שאתם בלאו הכי עושים את זה.
אלי אלאלוף: אבל אני חוזר, חבריי חברי הכנסת, אני פונה אליכם, למה שלא נבקש שיאחדו את כל המערכות האלה?
יעל גרמן: בוא נקיים דיון.
אלי אלאלוף: אתם לא יודעים כמה זה, אני אתן לכם את - - -
<עפרה רוס: בשמחה.
אלי אלאלוף: לא ידעתי שנגיע לרמה כזאת של דיון, אני אעביר לכם מהממ"מ את הקרנות השונות והתשלומים השונים שהולכים.
אלי אלאלוף: למה רצינו מרכזים למיצוי זכויות?
אלי אלאלוף: כדי שבתחנה אחת, ליד שירותי הרווחה של העיר, יקבלו את כל השירותים, לא יטרטרו אותם, אם הם בכלל יכולים לצאת.
אלי אלאלוף: זאת הבעיה.
אלי אלאלוף: אני אומר, מצד אחד אנחנו מרגישים כל כך רע כלפי ניצולי השואה, ומרים אמרה את זה, מפני שפישלנו, לקחנו להם את הכסף, דרשנו מהם לעבוד, עשו דברים מדהימים ועכשיו לא יודעים להחזיר להם, אז אנחנו ברגשי אשמה כל הזמן ואנחנו - - -
יעל גרמן: אלי, זה רעיון אדיר.
אלי אלאלוף: זה לא מאוחר, מרים.
אלי אלאלוף: חשובה לי העמדה שלך.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר משפט אחד, לסיכום הדברים שלי, חייבים לאחד את השירותים.
יעל גרמן: זה נכון, בגלל - - -
<מרים גרייבר: אנחנו צריכים לעשות על זה דיון מאוד מעמיק.
<מרים גרייבר: אבל אני רוצה להגיד לך, העניין הוא שכל פעם יש משהו חדש שנחמד לניצולי השואה, אבל כמו שאתה אומר, הגיע הזמן שאנחנו נכבד את ניצולי השואה וניתן להם את מה שהם צריכים ופעם אחת ולתמיד, כי באמת, לא כמו שתמי אמרה, אני כל יום, היום אני שירתי עוד חבר שנפטר.
<מרים גרייבר: כל יום אני יכולה ללכת לארבע לוויות.
<מרים גרייבר: זה כבר לא נורמלי.
<מרים גרייבר: לכן אני אומרת, אי אפשר לעשות את זה בדיון קטן כזה, צריך לעשות על זה דיון ממשי ולהביא את כל העניין, להציף אותו למעלה ולפתור את העניין פעם אחת ולתמיד לניצולי השואה.
אלי אלאלוף: בקיצור רב, חבר'ה.
<אברהם רות: אני אברהם רות, מהעמותה הפרלמנטרית לניצולי שואה.
<אברהם רות: קודם כל אני רוצה לשאול את חבר הכנסת נחמן שי, כי אני זוכר אותו מלפני הרבה שנים, אני לא יודע איך להגדיר את עצמי, הנכדים אומרים שאני זקן, פה אומרים שאני קשיש, אתה אומר מבוגר, אז אני בכל השלושה - - -
נחמן שי: לא, אני אומר אזרחים ותיקים.
אלי אלאלוף: אין לנו זמן להגדרה.
אלי אלאלוף: בואו נדבר על העובדות.
<אברהם רות: סליחה, עכשיו אין לזה - - - אנחנו נפגשנו לפני כמה שבועות, אחרי דיון שהיה בוועדה למבקר המדינה עם השר כץ והוא קיבל אותנו יפה מאוד ושם הוא אמר לנו שהוא ירד מהנושא של העברת הסמכויות לניצולי שואה מהאוצר לרווחה ואני חושב שבצדק, כי זה לא הנושא.
<אברהם רות: מה שכן דיברנו איתו, לא הצלחנו בכלל, והוא מאוד רגיש לנושא, לגבי ניצולי שואה הוא לא פחות רגיש מכל אחד אחר ואולי אפילו יותר, אבל יחד עם זה אנחנו הצענו לו שיקים אצלו איזה שהיא יחידה.
<אברהם רות: יושבת פה תמי, שאני מאוד מעריך אותה, אבל היא לא מורגשת בין ניצולי השואה.
<אברהם רות: שיקים במשרד שלו, כמו שעשו במשרד המשפטים וכמו שעשו באוצר, איזה שהיא יחידה קטנה או שניים-שלושה אנשים שיטפלו בנושאים של ניצולי שואה, בעיקר גם בביטוח לאומי.
<אברהם רות: לדבר הזה הוא לא הסכים, הוא אמר במפורש שהוא לא מסכים.
אלי אלאלוף: טוב, חברים, בואו - - -
<אברהם רות: בסדר, אבל אני חושב שזה חשוב ואני חושב שכן חייבים לתת לניצולי השואה את האפשרות.
<אברהם רות: אנחנו עוסקים בעובדים סוציאליים.
<אברהם רות: לגבי עובדים סוציאליים אני רוצה רק לומר דבר אחד, יש להם עמדה מרכזית בנושאים של ניצולי שואה כי הם יכולים להמליץ על כל מיני מצבים שאיש אחר לא יכול להמליץ עליהם והם חיוניים לניצולי שואה.
<אברהם רות: יחד עם זה הידע שלהם הוא הרבה פחות מדי, הבלגן ואי הסדר שקיים היום בין ניצולי השואה, בין האפשרויות של הזכויות שלהם, הוא מוחלט.
<אברהם רות: השבוע שני מקרים של אנשים, שביקשו ממני לטפל בנושאים הכי פשוטים, שהם מילאו טפסים, כי הם לא יודעים שזה קיים, שהם עוברים מ-25% או 50% נכות ל-100% נכות.
<אברהם רות: יש המון דברים שגם העובדים הסוציאליים, שזה תפקידם, לא יודעים.
<קריאה: סליחה, העובדים הסוציאליים - - -
<אברהם רות: אני מסיים, רק עוד הצעה לכבוד היושב ראש.
<אברהם רות: אולי באמת אפשר לקיים את הדיון הזה לא על רקע עובדים סוציאליים, על הרקע של ניצולי השואה.
אלי אלאלוף: כן, גברת, האחרונה.
<ארנה קרצר: אני קרצר ארנה, חברת העמותה הפרלמנטרית ויושבת ראש התאחדות עולי רומניה, חיפה.
<ארנה קרצר: מכובדיי, אני מגלה פה רצון ואמפתיה ואכפתיות לניצולי שואה, נושא שלמעשה כל השנים האוצר והקרן לרווחת נפגעי השואה, הם הובילו את המהלך הזה בטיפול.
<ארנה קרצר: אני חושבת שהזמן הוא כל כך קצר ודוחק שללכת ולעשות שינויים דרסטיים לגבי ניצולי שואה זאת בעיה.
<ארנה קרצר: דוגמה פשוטה, השירות הקהילתי, אנשים את ה-25 שקלים לא מעוניינים לשלם, 'מה, אני אשלם עוד 25 שקל בשביל לקבל לחצן מצוקה?
<ארנה קרצר: ' מה שאני מציעה לכם, אפשר להגיע לפתרון מהיר, ללכד את הדברים, לעזור לארגונים שכבר יש להם את הניסיון, לתגבר על מנת לפתור.
<ארנה קרצר: כי כל דיון זה בסך הכול עוד מאריך את הזמן של הביצוע.
אלי אלאלוף: חברי הכנסת לפני הסיכום ואני אסכם.
יוליה מלינובסקי: כבוד היושב ראש, תודה.
יוליה מלינובסקי: תקשיבו, מה שהתחלתי מהתחלה, אני מבינה, הם צודקים, אתם צודקים והכול בסדר - - -
אלי אלאלוף: לא, הצדק לא יוצא לאור.
יוליה מלינובסקי: כן, אבל צדק לא יוצא לאור.
יוליה מלינובסקי: עובדה שלקראת הדיון הזה, כשהבנתם שאנחנו הולכים לדבר על זה, הצלחתם איכשהו לשבת ביחד.
יוליה מלינובסקי: המכתב שלך מחודש יולי, לפני זה, הבנתי שמיולי עד עכשיו לא הייתה הידברות בנושא - - -
<צפרא דוויק: לא היה.
יוליה מלינובסקי: אז עצם זה שיש זה כבר טוב שאנחנו - - -
אלי אלאלוף: עשית טוב.
<צפרא דוויק: זה מה שאמרתי, אני מודה לך על הדיון.
יוליה מלינובסקי: אני רוצה לדייק, כמה דברים.
יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד למשרד, לעובדים הסוציאליים, לפלוני אלמוני כזה או אחר, ואל תקבלי את זה אישית, זה לא מעניין, מעניין זה הם, שהם יקבלו את השירות.
יוליה מלינובסקי: אז מה שאני רוצה לשמוע זה ביתר דיוק, מה הפתרונות שאתם ישבתם ביניכם, הבנתי שני דברים, שיש פתרון כזה או כזה, ומתי.
יוליה מלינובסקי: אני לא רוצה בעוד חצי שנה - - -
<צפרא דוויק: תגדירו שבוע, זה יחייב את לשכת השר לבוא לפה עם פתרונות תוך שבוע.
יוליה מלינובסקי: לא, אני פונה לכבוד יושב הראש - - -
<צפרא דוויק: זה בידיים של לשכת השר.
יוליה מלינובסקי: סליחה, בעוד חצי שנה אני לא רוצה לגלות שאתם עוד בהידברות ביניכם.
יוליה מלינובסקי: אוקיי, הבנו את זה.
יוליה מלינובסקי: אני חושבת שיו"ר הוועדה ייתן את זה - - -
יעל גרמן: קודם כל אני מצטרפת לדברי יוליה, למרות שאותי העובדים הסוציאליים מאוד מעניינים, לפחות כמו ניצולי השואה.
יוליה מלינובסקי: לא, אל תיקחי את זה אישית.
יעל גרמן: אני מתנצלת, אני חושבת שהם מטפלים לנו באמת באוכלוסיות החלשות ביותר.
יעל גרמן: אבל אני חושבת שצריך לקבוע לוח זמנים.
יעל גרמן: אני כן רוצה להתייחס להצעה שלך ואני רוצה לומר שתי הערות.
יעל גרמן: אחת, ב-2017 החברה להשבת נכסי ניצולי השואה מתפרקת, יש לה נכסים של למעלה מ-200 מיליון שקל שהיום הם לא נזילים והם לא עוברים לניצולי השואה, בגלל מריבות עם אוצר התיישבות היהודים, סיפור שערורייתי בפני עצמו, אבל לאחר שהיא תתפרק הכספים שלה צריכים לעבור לאיזה שהוא גוף.
יעל גרמן: זאת אומרת הרעיון שלך יכול להיות, מגיע בעיתוי מאוד מאוד נכון.
<מרים גרייבר: אני רוצה להגיד - - -
אלי אלאלוף: מרים, לא קיבלת את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: תאפשרי לסיים.
יעל גרמן: אבל אני רוצה להעיר עוד הערה, שבנושא הזה של ניצולי השואה מטפלת ועדת הכספים וועדת חוק, חוקה ומשפט.
יעל גרמן: אז אם אתה רוצה לקחת על עצמך את הדברים, צריך אולי לאגם ושגם הוועדות שמטפלות תהיינה ביחד ומסונכרנות, שלא ייצא שאתה מטפל בזה וכספים בזה וחוקה בזה.
אלי אלאלוף: בבקשה, נחמן.
נחמן שי: קודם כל תודה על הדיון, אלי, כמו תמיד אתה עושה את הדברים נכון.
נחמן שי: זה לא חוכמה להוסיף שירותים אם הם לא ברמה, יוליה.
נחמן שי: את אומרת 'לא מעניין אותי', זה כן צריך לעניין אותך, כי אם השירות הוא לא שירות ברמה אז הוא לא שירות.
יוליה מלינובסקי: בתקופת הזמן הזה.
נחמן שי: יוליה, זה נורא נוח להגיד 'זה לא מעניין אותי', זה נורא נוח, ברור שאוכלוסיית היעד היא חשובה לכולם, היא האוכלוסייה של ניצולי השואה, זה ברור, אבל אם השירות שייתנו להם לא יענה על הצרכים שלהם אז מוטב שלא יינתן.
נחמן שי: או שיינתן - - -
יוליה מלינובסקי: כולם מסכימים שזה - - -
<צפרא דוויק: אבל לא על ידי עובדים סוציאליים.
נחמן שי: אני שמח שהשר הבין שהוא עשה פה טעות מסוימת, הוא הטיל משימה בלי לבדוק את הצרכים שלה.
נחמן שי: עכשיו הוא מצפה להידברות בין המשרד לעובדים, זה המסלול הנכון ללכת בו, מה שצריך זה רק לוח זמנים, שלא ניפגש פה בעוד כמה חודשים, באמצע הקיץ, ויהיו קצת פחות ניצולי שואה איתנו.
<צפרא דוויק: אם מותר לי להציע, ב-2 בינואר, ביום שני הקרוב, אנחנו פה בדיון.
<צפרא דוויק: אפשר לתת דד ליין עד יום שני לבוא לפה עם פתרונות.
<צפרא דוויק: אנחנו הצענו, המשוואה היא אדמיניסטרטיבית, זה לא שייך עובדים סוציאליים, ומה שאני מבקשת - - -
אלי אלאלוף: לא, זה לא מתאים.
<צפרא דוויק: בסדר, אתם תחליטו.
אלי אלאלוף: זה על אום אל פחם.
<קריאה: יש שם ניצולת שואה אחת.
<קריאה: לא משנה, בכל מקרה אפשר דד ליין.
יוליה מלינובסקי: חייבים, ברור.
אלי אלאלוף: חבר'ה, משפט אחד.
<יוסי עמרם: אדוני היושב ראש הנכבד, נכבדיי, אני עומד לומר דברים שאף אחד לא אמר כאן.
<יוסי עמרם: אני פעיל חברתי ויש לי משרד שאני מקבל קהל, לנזקקים שאני מטפל בהם, כולל ניצולי שואה, לכן דבריי שאני הולך לומר מבוססים על עובדות ועל תלונות של ניצולי שואה.
<יוסי עמרם: אני מבקש שתקשיבו לי, בבקשה.
אלי אלאלוף: לא, זה קשור להצעה של החברים?
<יוסי עמרם: כן, זה קשור, אדוני הנכבד.
<יוסי עמרם: אז המדינה הואילה בטובה לסייע לניצולי שואה - - -
<יוסי עמרם: אני משפטן משקיף של המשמר החברתי בכנסת וגם פעיל חברתי שמסייע לנזקקים ויש לי משרד ש - - -
אלי אלאלוף: מה זה, זה עמותה?
<יוסי עמרם: זו עמותה שקיימת - - -
<קריאה: זה שני דברים שונים שהוא מדבר עליהם.
<יוסי עמרם: אני כאן כמשקיף של המשמר החברתי, עמותה שקיימת בכנסת, וגם פעיל חברתי בחוץ שעוזר לנזקקים.
אלי אלאלוף: אז יש לך זכות לחצי דקה.
<יוסי עמרם: אז אני אומר דברים ששמעתי מניצולי שואה שבאו והתלוננו בפניי ואני עוזר להם.
<מרים גרייבר: זה משרד שלוקח כסף?
<יוסי עמרם: לא, אני עושה את זה בהתנדבות, חלילה.
<יוסי עמרם: אפשר לאפשר לי, בבקשה, לדבר?
<יוסי עמרם: להשמיע את הקול של ניצולי השואה שאין מי שיקשיב להם?
<יוסי עמרם: המדינה הואילה בטובה לסייע לניצולי שואה בדברים רבים כולל בסיוע כספי בגמלאות שונות, העניין הוא שיש ניצולי שואה שמתקשים לדעת את זכויותיהם ומתביישים ללכת לרווחה, או חוששים מהלא נודע, כפי שאמר לי אחד הניצולים שנמצא במצב קשה.
<יוסי עמרם: מנגד יש ניצולי שואה שמקבלים כספים וגמלאות במקומות שונים, כולל מהמדינה, אבל בני המשפחות שלהם, ואני אומר דברים שמבוססים על עובדות, בני המשפחות שלהם, או אפילו המטפל הסיעודי שלהם, גוזל את הכסף שלהם, הם גוזלים את הכסף שלהם.
אלי אלאלוף: אוקיי, זה לא הנושא.
<יוסי עמרם: מה הם מבקשים?
<יוסי עמרם: שהמדינה תשגיח עליהם, תפקח עליהם, תדאג להם שיחיו בכבוד.
אלי אלאלוף: אדוני, זה לא קשור לדיון, אני מצטער.
<יוסי עמרם: אבל זה גם קשור לדאוג לניצולי שואה.
<קריאה: זה חלק מהעובדים הסוציאליים, המטפלים המשפחתיים.
<קריאה: אם יוסיפו תקנים - - -
אלי אלאלוף: אני מבקש לסכם, ברשותכם.
אלי אלאלוף: אני מודה לחברי הכנסת ובמיוחד לחברת הכנסת מלינובסקי, על ההצעה הדחופה לדיון בנושא הזה.
אלי אלאלוף: היות שיש החלטה למצוא דרך מתואמת ביניכם, אני מבקש שב-1 בפברואר, אם לא נקבל מכתב עד אז שהכול סגור ולפי איזה שיטה שמצאתם לנכון כדי לטפל בבעיה, אנחנו נקיים דיון חוזר.
<צפרא דוויק: ממי המכתב צריך להגיע?
<צפרא דוויק: מאיתנו או מלשכת השר?
אלי אלאלוף: מהשר, מלשכת השר.
<צפרא דוויק: אז שיוגדר.
אלי אלאלוף: היום אנחנו נתחיל בבוקר טוב מיוחד לאתי, מנהלת הוועדה שלנו.
אלי אלאלוף: היא כבר 24 שעות סבתא.
אלי אלאלוף: אנחנו היום ה-13.6.2017, י"ט בסיוון תשע"ז, השעה 9:05 דקות.
אלי אלאלוף: בוקר טוב לחברת הכנסת שהיא גם אמא חדשה, חברת הכנסת קארין אלהרר.
אלי אלאלוף: תודה למנכ"ל משרד הרווחה, השירותים החברתיים ועבודה, על המאמץ להגיע בזמן ובאמת לבוא.
אלי אלאלוף: תודה לך שבאת.
אלי אלאלוף: אנחנו היום מתמודדים עם הנושא של תקנות הביטוח הלאומי בנושא המתנדבים.
אלי אלאלוף: משרד הרווחה עושה את זה?
אלי אלאלוף: המוסד לביטוח לאומי עושה את זה?
<מיכל מזוז: בוקר טוב.
<מיכל מזוז: הצורך בתיקון עלה בעקבות תיקון הליכי חקיקת חוק האומנה כאשר התחוור לנו שבמסגרת התקנות שנוגעות לתקנות המתנדבים משפחות אומנה ככלל מכוסות, אבל מוחרגות אותן משפחות שמשמשות כמשפחות אומנה לבני משפחה.
<מיכל מזוז: לפיכך אנחנו סברנו שנכון יהיה לתקן את התקנות ולקבוע שגם משפחות אומנה לבני משפחה יהיו זכאיות לכיסוי הביטוחי של המתנדבים כאשר במקביל סברנו שיש לתקן את הגדרת ההחזקה שקבועה כיום בתקנות ולקבוע שהביטוח יחול רק שעה שמדובר בפעילות שקשורה לפעילות עם ילד האומנה.
<מיכל מזוז: זה הכול.
אלי אלאלוף: יש הבהרות?
אלי אלאלוף: רוצים הבהרות?
אלי אלאלוף: זה נראה ברור?
אלי אלאלוף: פשוט מדי?
<מיכל מזוז: יש כאן הסכמה, גם של משרד הרווחה וגם של משרד המשפטים לתיקון, עבדנו בזה במסגרת התיקון של חוק האומנה.
<נעה בן שבת: יש פה בעצם מצד אחד הרחבה, מבחינה זאת שאנחנו מסירים את המגבלה של מתנדב לטובת בן משפחתו ומצד שני יש פה הגבלה מסוימת כי אנחנו - - - שמדובר בפעילות עם הילד או במקרה שמדובר בבוגר שהוא פסול דין, משפחת אומנה שהיא לא לפי חוק אומנה לילדים, אלא משפחת אומנה של בוגר פסול דין, אז במקרה הזה אנחנו דווקא מצמצמים את הזכאות, זה צריך להיות פעילות עמו או לטובתו.
אלי אלאלוף: עוד הבהרות?
אלי אלאלוף: איך אומרים בצרפתית (מדבר בצרפתית), יותר מדי יפה כדי שזה יהיה אמת, אבל זה ככה.
<נעה בן שבת: הצמצום נובע מזה שאחרת אם נגיד, כל פעולה שכל פעולה שעושה משפחת אומנה אז יכולות להיות הרבה פעילויות שעושים ביומיום של משפחה שהן לא קשורות.
<מיכל מזוז: לאו דווקא כמשפחה אלא כפרט, זאת אומרת ברגע שהורה האומנה עושה פעילות שלא קשורה כלל לפעילות עם הילד על פניו יכול להיות לו כיסוי ביטוחי היום, מה שכמובן זאת לא המטרה של ביטוח - - -
<נעה בן שבת: את אומרת שהמעגל שלטובתו הוא מעגל הרבה יותר רחב מאשר רק עם הילד.
<מיכל מזוז: הרבה יותר רחב ממה שכיסוי המתנדבים ביחס למתנדבים אחרים, בהחלט.
אלי אלאלוף: אז אפשר לאשר את זה?
<אורטל יונה: רק יש לי הערה קטנה.
<אורטל יונה: עורכת הדין אורטל יונה מלשכת עורכי הדין.
<אורטל יונה: כעיקרון ההרחבה לבני משפחה והצמצום רק לפעילות שקשורה לילד, אנחנו מסכימים, רק הערה קטנה לעניין הניסוח.
<אורטל יונה: כשאנחנו מחליפים את המילים 'שעות היממה ובלבד שמדובר בפעילות עם הילד', אנחנו גם מצמצמים את זה עוד יותר לפעילות שרק הילד נוכח.
<אורטל יונה: אפשר אולי 'לפעילות שקשורה עם הילד', או 'לפעילות עם הילד ובקשר לילד', כלומר חשוב שיהיו המילים גם 'בקשר ל-', כי יכולים להיות מצבים שבהם הילד לא יהיה נוכח, לדוגמה ההורים הולכים לאסיפת הורים בלי הילד ועדיין צריך לכסות את המקרים האלה.
<מיכל מזוז: אני חושבת שהעובדה שרשום 'או לטובתו' זה מספיק.
<נעה בן שבת: 'לטובתו' נועד להיות - - -
<אורטל יונה: 'לטובתו' גם יכול להיות בעייתי, כי יכולות להיות פעילויות שהן לא לטובתו ולא לרעתו, אז אנחנו גם שוב - - -
<מיכל מזוז: כדוגמה, מה יכול להיות לא לטובתו ולא - - -
<אורטל יונה: יכולים להיות כל מיני מצבים, אלה דברים שיכולים פשוט להתגלגל אחר כך לפרשנויות שאפשר למנוע אותן.
אלי אלאלוף: זה משחקי מילים.
אלי אלאלוף: כל מה שקשור לילד.
<מצדה מצלאוי: אני כן חושבת שהניסוח של פעילות שקשורה עם הילד הוא ניסוח יותר מדויק והוא נותן מענה גם יותר רחב לתחולה יותר רחבה של מקרים וזה נראה לי תיקון ש - - -
אלי אלאלוף: אם אנחנו יכולים להסכים עם משרד המשפטים למה לא?
אלי אלאלוף: אוקיי, אז נשאיר את זה ככה.
<נעה בן שבת: אנחנו נשאיר או שאנחנו נתקן?
<נעה בן שבת: אנחנו נגיד - - -
אלי אלאלוף: לפי מה שמשרד המשפטים אמר.
<נעה בן שבת: אנחנו נקריא, אדוני?
אלי אלאלוף: אתם רוצים לקרוא את התקנה?
<נעה בן שבת: תקנות הביטוח הלאומי (מתנדבים) (תיקון) התשע"ז-2017 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 287 ו-400 לחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1998 (להלן – החוק) ולאחר שנועצתי במועצת המוסד לפי סעיף 12 לחוק ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון תקנה 1. 1.
<נעה בן שבת: בתקנה 1 לתקנות הביטוח הלאומי (מתנדבים), התשל"ח-1978 (להלן – התקנות העיקריות), בתקנת משנה (א)(20) בסופה יבוא: "ובלבד שמדובר בפעילות הקשורה עם הילד או הבוגר שהוא פסול דין או שהיא לטובתו".
<נעה בן שבת: תיקון תקנה 2. 2.
<נעה בן שבת: בתקנה 2 לתקנות העיקריות, אחרי "בן משפחה של בן זוגו" יבוא "למעט פעילות כאמור בתקנה 1(א)(20).
<נעה בן שבת: " זה מצמצם את המגבלה שקבועה בסעיף לגבי בן משפחה, ככל שמדובר במשפחת אומנה לילדים, שם ההוראה הזאת לגבי - - - לא, זה לא רק אומנה לילדים, זה גם אומנה של בוגר שהוא פסול דין.
אלי אלאלוף: אין נגד, אין נמנע, זה אושר.
אלי אלאלוף: בעד תקנות הביטוח הלאומי (מתנדבים)(תיקון) התשע"ז-2017 – פה אחד התקנות, בכפוף לשינויים, נתקבלו
אלי אלאלוף: אז אנחנו עכשיו עוברים לנושא היותר מרכזי ורציני, דיווח משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים על יישום חוק האומנה לילדים מ-2016.
אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר לכם שזו הצעת החוק של חברת הכנסת, כל הזכויות שלה, קארין אלהרר ועוד חברים.
אלי אלאלוף: כולם ראו בחוק שאושר ממש ציון דרך לנושא אומנה, לכן ביקשנו לקיים דיון מעקב אחר כמה חודשים, קבענו שישה חודשים, אני שמח שאנחנו עומדים בלוח הזמנים.
אלי אלאלוף: בדיון רצינו לברר מספר נקודות, מה המספר האמיתי של ילדי אומנה, גילינו בדיון הקודם שהיו כ-1,600 ילדים שזכאים לקצבת שארים דרך ביטוח לאומי ולא היו כלולים באומנה.
אלי אלאלוף: שתיים, גם רצינו לדעת אם יש נציב לתלונות הילדים שנבחר.
אלי אלאלוף: אומרים שזה בתהליך כמעט סופי, אבל זה באמת - - - והנושא של קרן שארית, איפה זה נמצא, מה המצב שלה.
אלי אלאלוף: שלושת הנושאים האלה ולקבל דיווח כללי על כל שאר החוק, שהוא באמת היה מרכזי, שאמור היה לשנות, לשפר, לתקן דברים.
קארין אלהרר: אם אפשר רק להוסיף כמה נקודות?
קארין אלהרר: אני אשמח לקבל התייחסות לעוד מספר נקודות כפי שעולות מהחוק.
קארין אלהרר: אז באמת הנושא של נציב תלונות הילדים, אבל לא רק הנציב, יש עוד מינויים שאמורים היו להיעשות בהתאם לחוק.
קארין אלהרר: עובד אחראי למערך הרישוי, שזה הבסיס של החוק הזה, מפקח ארצי, שזה גם נושא חשוב.
קארין אלהרר: על פי הספירה שלנו יש שבעה סטים של תקנות.
קארין אלהרר: יכול להיות שחלק מהתקנות שספרתי הן לא מנדטוריות על פי החוק, אבל שכן ראוי שיהיו.
קארין אלהרר: האחד זה מאגר המידע, השני זה תקנות רישיון אומנה, נושא של הוצאות ותנאים לתשלום, גובה התשלום, מנגנון לעדכון הסכומים, נושא של קביעת תקנות בנוגע לאופן ההתקשרות של המשרד עם התאגידים ועם העמותות, תקנות בנושא שימוש והחזקת מידע בקרב גופים לפי סעיף 49, הקמת מנגנון לבירור תלונות ילדים.
קארין אלהרר: שוב אנחנו חוזרים לנושא שהוא בעיניי אחד מציוני הדרך הכי משמעותיים בחוק הזה ושמירת התיק האישי של הילד, תקופה ותנאי שמירה.
קארין אלהרר: אלה סטים של תקנות.
קארין אלהרר: אם אני לא טועה לתקנות מנדטוריות היו גם מועדים, זאת אומרת הנציגים של משרד הרווחה התחייבו שהדבר הזה יקרה עד דצמבר 16', אם זיכרוני לא מטעה אותי, ואנחנו הרבה אחרי דצמבר 16'.
קארין אלהרר: דבר נוסף שהייתי שמחה לקבל התייחסות, אני מקבלת פניות ציבור בנוגע ליישום של החוק.
קארין אלהרר: אחת הפניות שחוזרות על עצמן זה הנושא של הדרכונים.
קארין אלהרר: אני לא בטוחה שהדברים מכוונים ישירות למשרד הרווחה, אבל אולי למשרד הרווחה בשיתוף עם משרד הפנים, כי בסוף המטרה של החוק הייתה גם להקל על הורי האומנה לשמש הורי אומנה, לתת חוויה משפחתית מלאה, ואם עדיין הורי אומנה שרוצים ללכת להוציא דרכון לילד נתקלים בעיניים מלאות בסימני שאלה אצל הפקידים בלשכות הפנים אז מה עשינו?
קארין אלהרר: זה דבר נוסף.
קארין אלהרר: בכלל, אני הייתי מאוד מאוד שמחה להבין איך הורי האומנה מעודכנים לגבי כל הזכויות שיש להם על פי החוק הזה?
קארין אלהרר: וגם ההורים הביולוגיים.
קארין אלהרר: אני רוצה לדעת האם יצא איזה שהוא דף מידע להורים שהם יכולים להבין מה קרה.
קארין אלהרר: אני מאוד מעריכה ומוקירה את הפעילות של משרד הרווחה שבאמת יצאו לקמפיינים מסיביים, זה ניכר, רואים את זה וזה מצוין, אבל בסוף אנחנו רוצים שהדבר הזה גם יהיה אמיתי, כי ללכת ולקרוא להורה אומנה לעשות את הדבר המדהים הזה זה יופי, אבל צריך לתת להם כלים, איך הם יעשו את זה בצורה הטובה ביותר.
קארין אלהרר: ועוד דבר ששמעתי הבוקר, אחד התיקונים שהיו יותר יקרים בחוק הזה, אבל חשבנו שהוא נכון, גם משרד הרווחה חשב שהוא נכון, זה אומנת קרובי משפחה.
קארין אלהרר: לפני החוק הם היו זכאים לקצבת ילד נטוש וזה היה ברור מאליו ולא היו שאלות.
קארין אלהרר: היום, כשהם אומנה לקרובי משפחה, אז יש הרבה שאלות לגבי הכספים שצריך לשלם להם, חלק מוכרים, חלק לא מוכרים.
קארין אלהרר: עמותות האומנה מקבלות המון שאלות בעניין הזה, אז הייתי שמחה לדעת איך זה נפתר.
קארין אלהרר: אלה הדברים, אני אשמח לקבל התייחסות.
אלי אלאלוף: אז, בבקשה, אולי המנכ"ל יפתח?
<אביגדור קפלן: אני אפתח.
<אביגדור קפלן: לגבי המכרז של נציב תלונות ילדים בהשמה, המכרז יצא לדרך, ביום שני יש את ועדת הבוחנים, אני מקווה שביום שלישי יהיה לנו כבר נציג, זה יסוכם ביום שני.
<אביגדור קפלן: המכרז יצא כמכרז בין משרדי, היה איזה שהוא ערעור של גורם חיצוני שזה צריך להיות מכרז פומבי.
<אביגדור קפלן: אני הייתי כרגע אצל ממלא מקום נציב שירות המדינה ובפרשנות המשפטית שלהם הם איתנים שאכן זה צריך להיות מכרז בין משרדי וזה יצא כמכרז בין משרדי.
אלי אלאלוף: אני לא חושב שפה יש פרשנות שניתנת לממלא מקום.
אלי אלאלוף: מראש נקבע שזה מכרז פומבי.
<אביגדור קפלן: אבל זה יצא כמכרז בין משרדי.
<כרמית פולק-כהן: זה היה ערעור שלנו, אנחנו כתבנו מכתב לנציב שירות המדינה, כמובן עם עותק למשרד הרווחה - - -
אלי אלאלוף: סליחה, שם ותפקיד.
<כרמית פולק-כהן: כרמית פולק-כהן, היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.
<כרמית פולק-כהן: אנחנו סבורים שמכרז בין משרדי פשוט לא עולה בקנה אחד עם הוראות החוק.