GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גל גינגיס: תודה רבה אדוני.
<גל גינגיס: אנחנו רצינו להביע את תמיכתנו בחוק.
אלי אלאלוף: עו"ד ורד ויץ.
<ורד ויץ: הצעת החוק המקורית כפי שהיא הוגשה, אכן מבהירה באופן שלא מאפשר טעות שימים שלא שולמו בגינם דמי מחלה, לא ייגרעו מהצבירה של ימי המחלה, מהמקסימום של 90 הימים, בכך היא עושה שרות.
<ורד ויץ: מה שעומד בפנינו כרגע, אני חוששת, שמרע את המצב הקיים, וזאת מן הסיבה שמדובר על היעדרות של יום אחד בלבד, כאשר אנחנו יכולים להימצא בסיטואציה שבה ביום השני משולם רק עבור חצי יום וינוכה יום, והיום השלישי משולם רק עבור מחצית השכר, שאפשר לראות את זה כחצי יום וכן ינוכה, וזה אני לא חושבת שעולה מהחוק בנוסחו דהיום לפני התיקון, ומכך אני חוששת.
<ורד ויץ: אני חוששת שהנוסח הקיים יבוא ויאמר, ברגע שמדובר על היעדרות של יום שלם בתשלום שאותה לא ינכו מכלל – לא, אבל אתה שומע הן לגבי היתר.
<ורד ויץ: צריך לזכור, אם כי הנושא הנוסף שמטריד אותי, יש בו סוג של טיפול בפסיקה, אבל זה הנושא של ימי מנוחה שבועית וחגים לגבי עובד בשכר, עובד שלא מקבל עבורם תשלום, אבל כן גם איננו מקבל עבורם ימי מחלה, אסור גם לנכות את הימים האלה מהצבירה של 90 ימים.
<ורד ויץ: אני מאוד חוששת שבצורה שזה מנוסח כרגע יהיה מי שיבין שכל דבר אחר חוץ מיום אחד אפשר לנכות.
<ורד ויץ: גם אם העובד איננו מקבל עבור מספר ימים או חלקי ימים דמי מחלה, בהקשר הזה, אני רוצה להדגיש, שהחוק מדבר או סעיף 4 מדבר על ניכוי תקופה שבגינה עובד מקבל דמי מחלה, הוא לא מדבר בימים, הוא מדבר בדמי מחלה.
<ורד ויץ: לכן אני לא כל כך אוהבת את הנוסח הקיים, אני מעדיפה את הנוסח המקורי שאני לא יודעת למה צריך היה לשנות אותו.
אורי מקלב: אבל אפשר לציין שלא יהיה במקרה הזה מכלל אין תשלומי העלאה, אבל אנחנו מדברים על היום הזה.
אורי מקלב: אם אתה אומר מראש, בכלל אין תשלומי העלאה שאתה לא דיברת.
אורי מקלב: אבל אם אתה מדבר, אני מתייחס לזה ואני לא מתייחס לדברים אחרים, אז באמת חשוב הדברים שאמרת.
אורי מקלב: אבל גם בדברי ההסבר, גם בפרוטוקול, אנחנו נציין שאנחנו לא מתייחסים כפי שאתה הצעת בדיון המקדים, אדוני היושב-ראש, שאתה לא - - -
אלי אלאלוף: אני אגיד בשמי.
<נעה בן שבת: רק רציתי להגיד, לגבי העובד בשכר, יש הוראה מפורשת בחוק שאומרת, שימי מנוחה שבועית וחגים לא באים בחשבון במניין הימים האלה.
<נעה בן שבת: גם פה, אני מבינה שהנוסח המתוקן בא לומר משהו שאולי הוא היה צריך גם הפרשנות המובנת מאליה של החוק.
<נעה בן שבת: רצה להגיד, תדעו לכם, היות ויש יום אחד, לא שילמת בעדו, הוא אפילו לא יכול להיחשב לך תקופה שבעדה – אתה לא יכול לבוא ולהגיד, אולי זה אפילו חלק מתקופה, לפרש את החוק.
<נעה בן שבת: לא יכול להיות לגביו שום פרשנות אחרת, את הפרשנות הזאת להוציא, את ההתנהלות הזאת להוציא - שהמעסיק גם לא משלם דמי מחלה, וגם מנכה את היום הזה.
<נעה בן שבת: אני חושבת שהצעת החוק באה לדבר על המצב המאוד קיצוני.
<נעה בן שבת: פשוט אותו להבהיר, ולא להגיד דברים אחרים לגבי המצבים האחרים, או מקרה שיש בו רצף של אירועים.
<ורד ויץ: הצעת החוק המקורית היא לא מסובכת, אני פשוט לא מצליחה להבין למה צריך לשנות אותה.
<ורד ויץ: הצעת החוק המקורית בנוסחה המקורי מסבירה בדיוק את הדברים כהווייתם ואומרת בדיוק את מה שעכשיו מנסים להסביר ולהגיד לי שייכנס לדברי ההסבר – למה?
אלי אלאלוף: אבל למה בהסבר המקורי זה נראה לך נכון?
<ורד ויץ: משום שהצעת החוק המקורית אומרת בצורה פשוטה, בצורה ברורה.
אלי אלאלוף: מישהו מהמעסיקים רוצה לענות?
<ורד ויץ: כל תקופה שלא שולמו בגינה דמי מחלה לא תיכלל בניכויים, זה מאוד פשוט.
<ורד ויץ: היא אומרת את זה בצורה מפורשת, ואחר כך היא אומרת את זה גם ספציפית לגבי אם שולמו מחצית ייגרע מחצית היום, זאת אומרת, אומרת את האמירה הכללית וגם מסבירה מה יקרה באותם יומיים שמשלמים את המחצית.
אלי אלאלוף: ומה עם היום הראשון שהמדינה דווקא מכירה ומשלמת?
<ורד ויץ: עובד - - - ולא שולמו לו דמי מחלה.
<ורד ויץ: אם כן שולמו לו דמי מחלה זה בסדר.
אלי אלאלוף: אם זה יום אחד.
<ורד ויץ: אבל הצעת החוק המקורית אומרת את זה.
<ורד ויץ: היא אומרת רק אם לא שולמו לו זה לא ינוכה – אם שילמו לו – ינוכה - למה צריך להתרכז ביום האחד?
אלי אלאלוף: המעסיקים, בבקשה.
<מיכל וקסמן-חילי: אני מהתאחדות התעשיינים.
<מיכל וקסמן-חילי: עצם זה שהצעת החוק הזאת באה לעולם, זה מעיד על כך שהפרקטיקה היום לא נוהגת כך.
<מיכל וקסמן-חילי: זאת אומרת, שאת ימי המחלה לא משולמים, מנכים מהשכר, או לפחות יש אילוצים שונים בעניין הזה, עורכי דין שאומרים דברים אחרים, מעסיקים שפועלים בצורה כזאת או בצורה אחרת.
<מיכל וקסמן-חילי: מה שבטוח, הצעת החוק גם זאת וגם המקורית משפיעה על אוכלוסייה גדולה מאוד על קבוצה גדולה מאוד של מעסיקים.
<מיכל וקסמן-חילי: מה שאנחנו ביקשנו, עם הצעת החוק המקורית, וכמו שצריך לעשות, אגב, עם כל הצעת חוק, יחד איתה להצמיד את העלות הכלכלית שאני מניחה שהעלות הכלכלית שלה היא בוודאי גבוהה.
<מיכל וקסמן-חילי: העלות הכלכלית הזאת בסופו של יום מישהו אמור לממן אותה.
<מיכל וקסמן-חילי: ההצעה הזאת מהבחינה הזאת גם לה אין הערכה כלכלית שבאה יחד איתה, אבל היא כנראה גם בלי לדעת מהי, היא בטוח יקרה פחות מההצעה המקורית.
<מיכל וקסמן-חילי: אם יודעים לדבר על עלויות, אז אפשר לתת תשובות, אבל הדבר הזה כרוך בעלות כלכלית, אין ספק, כי אם זה לא היה כרוך, לא היה צורך בתיקון.
<מיכל וקסמן-חילי: אם זה היה עולה מהנוסח כפי שהוא בסעיף 4 בחוק דמי מחלה, לא היה צריך תיקון, עובדה שצריך תיקון, סימן שהפרקטיקה נוהגת אחרת.
<מיכל וקסמן-חילי: סימן שאפשר לפרש אחרת.
<מיכל וקסמן-חילי: סימן שהתיקון כרוך בעלות כלכלית שהמעסיקים אמורים לממן אותו בלי שאף אחד נותן עליו את הדעת, בלי שמצורף איזשהו ניתוח כלכלי של הדבר הזה - מה המשמעויות, אם אנחנו באזור המיליונים או המיליארדים, או אני לא יודעת מה, ולא יכול להיות שכך התקבל תיקון, ושכך המעסיקים יתוקן בעצם על גבם.
<מיכל וקסמן-חילי: שלא יהיה ספק, גם בהצעה זאת יש עלות כלכלית, אבל אנחנו מבינים איפה אנחנו נמצאים.
<נעה בן שבת: אני רק רוצה להגיב.
<נעה בן שבת: אני חושבת שהדברים גם אולי אמרת הם לא כל כך במפורש.
<נעה בן שבת: הפרשנות הזאת יכול להיות שבשנים האחרונות היא קנתה לה שביתה, מה שנקרא, אבל היא לא הייתה לאורך זמן.
<נעה בן שבת: חוק דמי מחלה הוא אכן מדבר על זכאות לדמי מחלה.
<נעה בן שבת: מנכים את התקופה שבה אדם שילם דמי מחלה.
<נעה בן שבת: זה גם עולה בקנה אחד עם הפסיקה שמדברת עכשיו, מכירה בימי המחלה שבעדה משולם שכר.
<נעה בן שבת: סליחה, מימי מחלה שבעדה לא משולם שכר, פסיקה שהכירה במעמד השונה של ימי הצבירה של ימי חופשה.
<נעה בן שבת: אני חושבת שהפרשנות, ומה שמבקשת הצעת החוק, היא לשלול פרשנות.
<נעה בן שבת: אם הייתה כזאת פרשנות, שאני חושבת שהיא פרשנות לא נכונה של הדברים, אם היא עלתה, לשלול אותה לגבי אותו יום מחלה אחד בצורה הכי ברורה וחד-משמעית שיכולה להיות.
<סיגל סודאי: אני מצטרפת לחלק מהדברים של מיכל בעניין של העלויות.
<סיגל סודאי: אנחנו, איגוד לשכות המסחר, כן רואה בהצעה הזאת איזשהו איזון לעומת המצב שהיה לעומת הצעת החוק המקורית.
<סיגל סודאי: הפרשנות בניגוד למה שנעה אומרת, הפרשנות היא כבר שנים שלא מנכים ימי מחלה שגם לא משלמים בעדם.
<סיגל סודאי: אנחנו כן רואים בהצעת החוק הזאת איזשהו איזון הוגן כשמדובר ביום מחלה בודד לא לנכות.
<סיגל סודאי: כשמדובר במחלה רצופה אני לא חושבת שצריכה להיות את אותה פרשנות.
<סיגל סודאי: החוק הזה, ההצעה הזאת היא כן מבטא את האיזון, את ההגינות בעניין.
<מיכל וקסמן-חילי: אגב, אני הגבתי לדבריה של ורד, שרצתה להחזיר את המצב לאחור, אני לא דיברתי על הצעת החוק הספציפית הזאת בנוסח המקורי שרק ציין שגם היא כרוכה בעלות כלכלית.
<מיכל וקסמן-חילי: אם באמת זה המצב המשפטי, לעמדתה של היועצת המשפטית, אז מה שצריך לעשות פה זה אכיפה, זה לא לתקן את החוק.
<מיכל וקסמן-חילי: אם באמת זה המצב המשפטי, אז צריך לאכוף אותו.
<מיכל וקסמן-חילי: אבל אם צריך לתקן את החוק, זאת אומרת, שהפרקטיקה שהמעסיקים לא נוהגים כך, זאת אומרת, שזה כן כרוך בעלות כלכלית ומישהו הצטרך לתת על זה את הדעת.
<נעה בן שבת: אני חושבת שיש פה קפיצה גם לוגית.
<נעה בן שבת: את אומרת זה ודאי הפרקטיקה ולכן יש לזה עלויות כלכליות וכו'.
<נעה בן שבת: כמובן זה לא עלות תקציבית, לא מדובר בשום צורה, ושהמדינה נוהגת אחרת.
<מיכל וקסמן-חילי: עלות תקציבית זה סיפור אחר, אני מדברת על עלות משנית.
<נעה בן שבת: סליחה, וגם העלות, ההנחה שלך שכך מרוצה, אני מבינה גם מהדברים שאומרת עכשיו עו"ד סיגל סודאי, שלא כך נוהגים כל המעסיקים.
<מיכל וקסמן-חילי: אני לא אמרתי שכך נוהגים כל המעסיקים.
<מיכל וקסמן-חילי: אני אמרתי שעצם זה שצריך לתקן, זאת אומרת, שיש מעסיקים שלא נוהגים כך.
<נעה בן שבת: אני חושבת שכך הייתה צריכה להיות ההנחיה.
<נעה בן שבת: אם רצו להבהיר שהעניין שמדובר על התקופה שבעדה, ועדיין אנחנו לא מדברים על היום האחד הזה שבוודאי אין לגביו שום מחלוקת.
אלי אלאלוף: בבקשה, משרד המשפטים.
<שי סומך: אנחנו מבינים שזה הסיכום שיש.
<שי סומך: היינו מעדיפים שתהיה הבהרה שכלל לא אומר מה התוצאה, אבל שהנוסח יהיה בהיר לגבי היום השני והשלישי, אבל זאת ההסכמה שהושגה.
אלי אלאלוף: בינתיים אנחנו מדברים רק על היום הראשון.
<שי סומך: מה שאמרה נועה שהחוק הזה מבהיר מה קורה ביום הראשון לגבי הימים השני והשלישי, בעצם הנושא נשאר לפרשנות, הוא גם נראה לנו.
<דקלה חורש: אני מטעם משרד העבודה.
<דקלה חורש: אנחנו בקריאה הראשונית שלנו את החוק, גם כאשר ישבנו עם חבר הכנסת המציע, חשבנו שהפרשנות כפי שהיא עולה מההצעה המקורית היא פרשנות סבירה של הדברים שבחוק אחרי שאנחנו באנו בדין ודברים גם עם גורמים אחרים, כמו שנאמר פה, אנחנו מבינים שיש פרקטיקות שונות ופרשנויות אחרות.
<דקלה חורש: אנחנו חושבים שההצעה הזאת כרגע מאוזנת.
<יעל לינדנברג: אני ממשרד האוצר, אגף השכר.
<יעל לינדנברג: ההצעה בנוסחה המקורית יצרה בעייתיות מן הטעם שהיא הובילה לפרשנות לפיה מעסיק למעשה לא יהיה רשאי לנכות, במידה ועובד במגזר הציבורי, חולה מיום חמישי עד יום ראשון, המעסיק מהמגזר הציבורי משלם לו על חמישי ועל ראשון, אבל מנכה ממכסת ימי המחלה את שישי ושבת בהתאם לסעיף 2.
<יעל לינדנברג: הצעת החוק בנוסחה המקורי מנעה את זה, וכיום הצעת החוק בנוסחה, כפי שהונח לפתחנו היום, מקובלת עלינו מן הטעם הזה.
<ורד ויץ: הייתי רוצה להדגיש שתי נקודות.
<ורד ויץ: כפי שאני מבינה, בין הצעת החוק המקורית לבין הנוסח שקיים היום, הייתה הידברות של משרדי ממשלה, כנראה מעסיקים, אנחנו לא נכללנו בהידברות כזו, אני חושבת שזה לא ראוי.
<ורד ויץ: אני לא חושבת שיש מקום לבוא היום ולהניח בפנינו הצעת חוק שאנחנו לא היינו שותפים, חבל, משום שבהחלט צריך לשבת ולדבר גם אתנו, ולנסות להגיע אתנו להסכמות.
<ורד ויץ: אנחנו, ברגע שראיתי את הצעת החוק ששונתה, הודעתי ואמרתי שאינני מסכימה לה.
אלי אלאלוף: שיש בה הצעה לשינוי, זה שונה עכשיו.
<ורד ויץ: דבר שני, אני חושבת שזה לא יכול להוות בסיס.
<ורד ויץ: העובדה שמעסיקים מרשים לעצמם לפרש, או לוקחים לעצמם את החרות לפרש חוק ולנהוג בדרך מסוימת שאיננה עולה מלשון החוק, לטעמי, לא יוצר איזשהו מצב משפטי שמצדיק לתת גושפנקא לאותה התנהלות בלתי ראויה שפוגעת בעובדים - מה שהולך לקרות כאן יפגע בעובדים.
אלי אלאלוף: אנחנו רואים בהצעת החוק הזאת דווקא שמירה על אינטרסים של העובדים.
אלי אלאלוף: אני יכול להבין את המעסיקים שבחלקם מרגישים רק מפני שאין כדאיות כלכלית שהם מרגישים נפגעים מהחוק, אבל כל הזמן לזרוק איזה סיסמה – כדאיות כלכלית, עלות כלכלית וכו', כדי לאתחל כל יוזמה לטובת העובדים.
אלי אלאלוף: היות וכל המשרדים הם בעד, אני לא מצליח לזהות בהסתדרות איזה נימוק שמקלקל את ההבנה וההסכמה שלנו העקרונית.
אלי אלאלוף: אני בעד לעבור לקריאה ולהצבעה.
<נעה בן שבת: הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – ניכוי ימי מחלה), התשע"ז–2017 תיקון סעיף 2 1.
<נעה בן שבת: בחוק דמי מחלה, התשל"ו–1976 , בסעיף 4(א), בסופו יבוא "היעדרות של יום אחד בלבד לא תנוכה לפי סעיף זה, אלא אם כן שילם המעסיק דמי מחלה בעד היעדרות כאמור.
אלי אלאלוף: אני מקבל הצעה שאני אוהב אותה דווקא.
אלי אלאלוף: בין הקריאה הראשונה לשנייה ושלישית, אנחנו נשב עם ההסתדרות ונדבר על זה, אם יש צורך לעשות תיקון, נעשה את זה.
אלי אלאלוף: רשמנו לפנינו.
אלי אלאלוף: <
אלי אלאלוף: הצעת חוק דמי מחלה (תיקון - ניכוי ימי מחלה), התשע"ו-2016>, נתקבלה.
אלי אלאלוף: תודה לכולכם.
אלי אלאלוף: היום הישיבה באיחור קל, אני מתנצל, הנושא הקודם גם היה חשוב.
אלי אלאלוף: אנחנו ב-19.12.2016, י"ט בכסלו התשע"ז, השעה 12:45 ואנחנו ממשיכים בנושא של הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים, לפי הצעה שחבר הכנסת אלאלוף הגיש.
אלי אלאלוף: כפי שאתם יודעים, אנחנו התפזרנו בפעם שעברה אחרי שהיו הרבה מאוד הערות.
אלי אלאלוף: אני חושב שהשתדלנו לתת תשובות לכולם, אבל אני אבקש מהיועצת המשפטית שלנו לתת לכם את זה בתמצית לפני שנעבור לקריאה.
אלי אלאלוף: אם יש עוד הערות אנחנו פה בשביל גם, אם יש צורך, לתקן.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: ראשית, נוסח שמונח כרגע בדפים אפרפרים כאלה - - -
אלי אלאלוף: בפרוטוקול אני רוצה לציין שחברת ילדות שלי נמצאת פה, מוניק.
<מוניק בן שושן: כבוד גדול הוא לי.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: הנוסח שאנחנו דנים בו כעת הוא הנוסח שנמצא על השולחן והוא השתנה מהנוסח הקודם ואני אדבר רק מבחינה מהותית, עדיין לא בנוסח עצמו, בכמה עניינים.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: ראשית, הבחינה מבוטלת לפי התיקון הזה במדינת ישראל.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אותו תיקון שהכניסו לפני מספר שנים, כשעשו בחינת רישוי לבוגרי חו"ל ובעקבות זה גם לישראל, בעצם מבוטל כרגע לפי הבקשה של חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שזו בחינה שלא קיימת בתחום של הרופאים, זה היה רק ספציפית לרוקחים.
אלי אלאלוף: אני שמח פה אנחנו מבטלים אותה לבוגרי ישראל על בסיס זה, מאוד חשוב, ש-98%-97% - - -
אלי אלאלוף: 100% אפילו עכשיו?
אלי אלאלוף: עוד יותר טוב, מצליחים בבחינה הזאת אז אין שום הצדקה להכביד על הבוגרים.
אלי אלאלוף: זו הזדמנות לברך את בתי הספר שהם מצליחים להכשיר אנשים ברמה כזו.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: חשוב לציין שבמקצועות בריאות אחרים יש בחינות רישוי, פיזיותרפיסטים ואחרים, והתיקון הזה הוא מאוד מאוד ספציפי למקצוע הרוקחות.
אלי אלאלוף: ולרופאים.
אלי אלאלוף: אני מציין שגם לרופאים אין - - -
<נירה לאמעי-רכלבסקי: כן, אני מדברת על מקצועות בריאות אחרים, שהם לא רופאים ויש בחינות רישוי.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: התיקון כרגע הוא מאוד ספציפי לנושא של הרוקחים לאחר שבאמת היו דיונים בין הוועדות מאחורי הקלעים וזאת כרגע ההחלטה לגבי רוקחים.
אלי אלאלוף: ועוד לציין שזה על פי המלצת ראשי בתי הספר לרוקחות בארץ, כולל בעבר והתלמידים שלא העזו לבקש, אבל אנחנו הפה שלהם.
<איל שורצברג: אני רק מבקש לשאול משהו, להסתנכרן על מה שאת אמרת.
<איל שורצברג: אדם שסיים לימודיו בחו"ל עם אפס ניסיון עדיין יעבור בחינה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: כן, אני מדברת על ההשגות המהותיות.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: יחד עם זאת בחינה בדיני רוקחות עדיין מתקיימת, אני מניחה שיוחלט במשרד הבריאות לפי התקנות בתקנות שיובאו על מה יהיה בבחינה כזאת ואיך היא תתקיים, אבל בחינה בדיני רוקחות עדיין תתקיים גם לבוגרי הארץ וגם לבוגרי חו"ל, אני מניחה שתי בחינות שונות, אני לא יודעת.
אלי אלאלוף: לא, לבוגרי הארץ אני לא חושב, כי הם לומדים את זה.
<איל שורצברג: יש קורס בדיני רוקחות.
<איל שורצברג: אני רוצה להבין משהו, נירה, אם אפשר.
<איל שורצברג: בחינה רוקחות כוללת על כלל המרכיבים שלה עבור אנשים שאין להם ניסיון בכלל, בוגרי חו"ל, תתקיים, או שאני מבין לא נכון?
<איל שורצברג: עבור בוגרי חו"ל, אנשים שסיימו את חוק הלימודים שלהם בחוץ לארץ עם אפס שנות ניסיון, תתקיים בחינה או לא תתקיים בחינה?
אלי אלאלוף: כן, ודאי, זה ברור.
<איל שורצברג: לא בדיני רוקחות, בחינה.
אלי אלאלוף: בחינה כללית.
אלי אלאלוף: רק אלה שיש להם ניסיון - - -
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו נצטרך להדגיש את זה בנוסח של בחינת רישוי.
<קריאה: אתה צודק שאתה שמת דגש.
אלי אלאלוף: אין ויכוח, חבל.
אלי אלאלוף: אם הניסוח לא מתאים נתקן.
אלי אלאלוף: אני מתנצל, לא הצגתי את חברי הכנסת שבאו.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת נורית קורן, ד"ר עבדאללה אבו מערוף ומירב בן ארי, וחברת ילדות שלי.
מירב בן ארי: קיבלת פה מקום של כבוד.
<מוניק בן שושן: כן, אני יודעת, ואמרתי שכבוד גדול הוא לי.
נורית קורן: כבוד הוא לנו שאת פה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אז אני מציינת כאן שני דברים חשובים שכרגע לא השתקפו בצורה ברורה בנוסח, אחד זה קודם כל שהבחינה בדיני רוקחות תהיה רק לבוגרי חו"ל, ומי שמבקש רישיון לעסוק בארץ - - -
אלי אלאלוף: לבוגרי חו"ל ללא ניסיון נדרש.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: וללא ניסיון נדרש יידרשו לעבור בחינת רישוי מלאה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה מה שמשתמע מהנוסח, אבל אנחנו נדגיש את זה בצורה ברורה.
נורית קורן: אני חושבת שכדאי שזה יהיה כתוב ברור.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: דבר שני, לגבי רוקחים ממה שנקרא מדינות חוץ, אחרי התייעצות עם הוועדה ייקבעו תנאים למתן רישיון.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: דבר ראשון, כמובן למי שמגיע עם תואר אקדמי מוכר, שהוכר כדין, יש מערכת של הכרה בתארים האלה במשרד הבריאות.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: הוא מוכר בתקנות, אני מפנה לדין, זה יהיה ברור שזה יהיה לפי התקנות.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: האנשים האלה יידרשו להראות רישיון או תעודה שנדרשים לעיסוק ברוקחות במדינת חוץ, כמובן עמידה בדיני רוקחות באותה בחינה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: וכאן אנחנו מפצלים לשתי אפשרויות של עיסוק כדין וברמה מקצועית הולמת ברוקחות אחרי קבלת הרישיון במדינת החוץ וזה אומר, אם אדם עסק במשך שלוש שנים לפחות במהלך ארבע השנים שקדמו להגשת הבקשה הם יצטרכו לעסוק ברוקחות בארץ במשך שנה בפיקוח של רוקח מורשה, בעל ניסיון של חמש שנים לפחות ולקבל מאותו מפקח המלצה לקבלת הרישיון והכול להנחת דעתו של המנהל.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אפשרות שנייה זה לאנשים שעסקו במשך פחות משלוש שנים ברוקחות במדינת החוץ, הם יצטרכו לעבור שתי שנות פיקוח כזה, בפיקוח של, אותו דבר, רוקח עם חמש שנות ניסיון.
<מוניק בן שושן: אפשר להעיר משהו?
<מוניק בן שושן: אותם הרוקחים שיעשו את הסטז' הזה, את העיסוק לפני קבלת הרישיון, לא תהיה להם עדיין הכרה של רוקח בארץ, אז עם איזה היתר הם יעבדו?
<מוניק בן שושן: הרי אין להם עוד רישיון וכדי לעבוד בבית מרקחת בארץ צריך רישיון ישראלי.
<איל שורצברג: המסלול הוא כזה, מבקש ממדינת חו"ל שמבקש לחזור לארץ נופל תחת שני קריטריונים, או שלוש פלוס אחד או שתיים פלוס שתיים.
<איל שורצברג: כשהוא מבקש את זה ייבדקו קודם כל הניירות שלו, לראות שהאוניברסיטה היא אוניברסיטה שהיא מוכרת, לאחר מכן הוא יעבור בחינה בחקיקה ואז יוכל להתחיל בתור מתמחה.
אלי אלאלוף: אימון.
<איל שורצברג: לצורך העניין מבחינה חוקית הוא יהיה כמו עוזר רוקח בזמן האימון ורק לאחר שיסיים ויקבל חוות דעת חיובית מאת המנהל שלו שאחראי עליו בתקופה הזאת, בקריטריונים שאנחנו נקבע, הוא יוכל להגיש בקשה לרישיון.
<איל שורצברג: הוא תחת כסות של - - -
<מוניק בן שושן: משהו דומה לאישור רוקח מחוזי שנותנים לבוגרי בתי הספר לרוקחות.
<איל שורצברג: מי שעושה סטז' היום במדינת ישראל, חצי שנה סטז' לאחר שהוא סיים את חוק לימודיו או מי שעושה סטז' בוגר חו"ל, הוא נחשב כעוזר רוקח על פי פקודת הרוקחים.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אתה לא צריך שינוי חקיקה בשביל זה באיזה שהוא אופן.
<איל שורצברג: לא, זה בפקודה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: דבר נוסף, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, שאני רואה שהיא לא נמצאת כאן היום, הציעה - - -
אלי אלאלוף: רוחה פה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: רוחה פה, אני מאוד מקווה, כי אם לא היא תצטרך להגיש לי הסתייגות, אבל היא הציעה לי משהו שלא היה ברור אם הוועדה מקבלת אותו או לא.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: היא הציעה שאותו רוקח מפקח לא יהיה קרוב משפחה מדרגה ראשונה.
אלי אלאלוף: אנחנו קיבלנו את זה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אתם קיבלתם את זה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אז זה לא הסתייגות, אני הכנסתי לנוסח, אבל עדיין הייתי צריכה לקבל את אישורכם.
נורית קורן: לא, זה ממש חשוב.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אז כאן מוגדר קרוב משפחה.
עבדאללה אבו מערוף: את צריכה להצביע משהו?
<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, בסוף אנחנו נצביע על הכול, אני רק מביאה את זה לידיעתכם, שלקחתי את ההגדרה הרחבה של בן זוג, לרבות ידוע בציבור, הורה, הורה של הורה, בן, בת, אח, אחות, גיס, גיסה, דוד, דודה, בן אח, בת אח.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה הנוסח המורחב.
אלי אלאלוף: מה זה, משפחות מרוקאיות?
נורית קורן: הוא רגיל.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אתה אומר שלאשכנזי זה יהיה מספיק רחוק.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: תראו את ההגדרה, זאת ההגדרה המרחיבה שחלה לגבי מינויים בשירות המדינה ועבודה בשירות המדינה וכדומה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: והדבר האחרון זו אותה ועדה מייעצת שבעצם קיימת ופועלת היום במשרד הבריאות.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני הבאתי אותה מתוך התקנות, שזה מקום צדדי מדי בשבילה אל תוך החוק כאן.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת ועדה שהולכת להיות יחסית מרכזית עם כל השינויים שאנחנו מכניסים כעת בפקודה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני כרגע מנסחת כאן את מה שקיים במציאות, אני מבינה שיש כמה השגות לגבי ההרכב של הוועדה הזאת.
אלי אלאלוף: כן, נתייחס.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: כרגע לפי החוק היא מונה שלושה חברים, רוקח, עובד משרד הבריאות, שהוא יושב ראש הוועדה וזה ראש אגף רוקחות, רוקח, נציג הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של רוקחים ורוקח חבר הסגל האקדמי בבית ספר לרוקחות בישראל.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: לוועדה הזאת יהיו סמכויות לייעץ לשר - - -
אלי אלאלוף: אז יש פה הצעות - - -
נורית קורן: אין נציג ציבור בוועדות כאלה?
עבדאללה אבו מערוף: אפשר להבהיר את הנציג השני?
עבדאללה אבו מערוף: מה זה, נציג ארגון הרוקחים של חברים יותר?
<נירה לאמעי-רכלבסקי: מי מכהן היום?
<קריאה: לא, השאלה למה בכלל ההגדרה הזאת.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: ההגדרה הזאת זאת הגדרה שמופיעה בפקודה, במספר מקומות בפקודה מופיע ארגון המייצג את המספר הגדול - - -
אלי אלאלוף: בדרך כלל יש יותר מארגון בכל דבר.
<קריאה: ברור, אבל פה יש עניין מאוד ספציפי של אימון רוקחים, אבל אני לא אקח את רשות הדיבור עד שהיושב ראש לא ייתן לי.
אלי אלאלוף: לא, בסדר.
מירב בן ארי: אין כזה עומס.
אלי אלאלוף: הם התרגלו לשיטת העבודה.
<קריאה: את הצלחת לחנך אותי באחת הישיבות.
מירב בן ארי: לא, אבל תעיר.
<איל שורצברג: אני יכול?
אלי אלאלוף: ממי אתה מבקש אישור?
<איל שורצברג: אני מבקש מכולם אישור, אני כבר לא יודע ממי.
<איל שורצברג: אני מנומס.
<איל שורצברג: בישראל, כמו בכל מקום דמוקרטי, יש הרבה ארגונים שכל אחד אומר 'אני הארגון המייצג', היות שכך היה קושי באמת לבוא ולהגיד מי הוא הארגון המייצג ולכן כשקבעו את זה בחקיקה, בתקנות, אמרו שזה יהיה אותו ארגון שיכול להראות שיש לו את הכי הרבה מספר חברים רוקחים.
<איל שורצברג: בעצם יש לנו היום שני ארגונים גדולים שאנחנו יודעים שיש להם הרבה מאוד רוקחים, אחד מהם זה ארגון הרוקחים, שזה בעצם האיגוד של הרוקחים בהסתדרות ויש לנו את אותם רוקחים שהם תחת ארגון אחר שנקרא ארגון הרוקחות.
<איל שורצברג: זה ארגון שנוסד לפני כמעט עוד מעט 20 שנה, אולי קצת פחות, ושם יש הרבה מאוד רוקחים מסקטורים שונים.
<איל שורצברג: בדרך כלל, באופן היסטורי, מי שעבד במוסדות ממשלתיים ומי שעבד בשירותי בריאות כללית, קופת חולים כללית, הלך לנושא של ארגון הרוקחים - - -
<קריאה: איגוד הרוקחים.
<איל שורצברג: איגוד הרוקחים, יש גם צורת ארגון כזה של לאומית.
אלי אלאלוף: במקרה שניהם מהגדולים ביותר?
<איל שורצברג: שניהם הגדולים.
אלי אלאלוף: מה הבעיה לשים את שניהם?
אלי אלאלוף: בואו נשים את שניהם וגמרנו.
אלי אלאלוף: אז במקום שלושה נביא לחמישה.
<איל שורצברג: רגע, שנייה, בבקשה.
<איל שורצברג: מה שאני רוצה לבוא ולהגיד, מה שהחבר שלי פה אומר, הם באים ואומרים 'אנחנו בעלי בתי המרקחת הקטנים', תרשה לי לייצג אותך שתי דקות ותראה, אולי ייצא לך מזה טוב.
<איל שורצברג: בעלי בתי המרקחת הפרטיים, הקטנים יותר, 'אנחנו מבקשים שיהיה לנו סיי בוועדה מהסוג הזה כי אנחנו עובדים בשטח, אנחנו אלה שרואים הכי הרבה את הנושא הזה'.
<איל שורצברג: עכשיו, אנחנו לא נגד זה ואפילו מי שהיום בתוך ארגון הרוקחות מייצג בוועדת המשנה הוא נציג של בית מרקחת קטן, הוא בתוך ארגון הרוקחות.
<איל שורצברג: אחד.
<איל שורצברג: מה שאנחנו מתקשים זה כשבסופו של דבר כשבאים ומנסים לייצר איזה שהיא מערכת מסוימת צריך שיהיה מספר אי זוגי כדי שתהיה הכרעה.
נורית קורן: בסדר, זה לא בעיה.
אלי אלאלוף: בדרך כלל מי שאוהב לדבר זה חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: איל, אם שני הארגונים שאתה מציג בפנינו הם הגדולים אז אנחנו נכתוב ששני הארגונים הגדולים יהיו מיוצגים בוועדה פלוס נציג של ציבור, יש לנו חמישה.
נורית קורן: כן, יופי, נהדר.
<מוניק בן שושן: בדיוק.
אלי אלאלוף: יאללה, תודה, להמשיך.
<קריאה: לא, נשארנו בסוף בחוץ.
<קריאה: לא, לא עשינו פה כלום.
<דוד פפו: אני יכול את רשות הדיבור?
<שמואל קלנג: שמי ד"ר שמוליק קלנג, אני הרוקח הראשי של הכללית ואני רציתי להציע הצעה פרקטית.
<שמואל קלנג: כיוון שמדובר פה באמת בנושא ניהולי מקצועי אני חשבתי שאולי נכון שייכתב פשוט המעסיק הגדול ביותר של רוקחים ולא להיכנס למריבות איזה ארגון יותר גדול.
אלי אלאלוף: אני לא פגשתי את זה.
נורית קורן: ממש לא, גם אני לא.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, לא פגשתי את זה באף חוק שעשינו, כולל ה - - -
נורית קורן: שהמעסיק הגדול, ממש לא מתאים.
<דוד פפו: דודו פפו, יושב ראש הסתדרות הרוקחים.
<דוד פפו: אני רוצה להבהיר פה איזה שהיא נקודה.
<דוד פפו: קודם כל זה מקרה קלאסי שבו הגודל לא קובע, ואני לא אומר את זה בציניות.
<דוד פפו: הנקודה פה היא מאוד מאוד מקצועית, מדובר פה באימון, לא בסטז', מדובר פה בטריינינג, באימון של רוקח שהוא כבר בעל תעודה וחלקם כבר עבדו בבתי מרקחת והם אמורים לעבוד בבית מרקחת.
<דוד פפו: אנחנו הארגון שיש לו 550 בעלי בתי מרקחת, סביר להניח שרוב האימון ייעשה אצלנו.
<דוד פפו: אנחנו מבינים מה זה עבודה בבית מרקחת, אנחנו מבינים מה זה ניפוק.
<דוד פפו: לא שבקופות החולים לא מבינים, אבל סביר להניח שהדברים ייעשו אצלנו.
<דוד פפו: זה נראה לי אבסורד שאם רוב האימון ייעשה אצלנו בסקטור המקצועי שלנו, שאנחנו לא נהיה חברים בוועדה הזאת.
אלי אלאלוף: אבל אמרנו שכן.
<דוד פפו: זה לא היה ברור.
<דוד פפו: הם מדברים על מספרים.
<דוד פפו: אתה יודע, מי שעובר ליד ארגון, עושה לייק, הוא כבר חבר ארגון.
<דוד פפו: יש הבדל גדול.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: חשוב לציין שהוועדה הזאת לא מוקמת רק לצורך החוק הזה, הוועדה הזאת קיימת כוועדה מייעצת שיושבת ליד השר כדי לייעץ לו בכל - - -
<דוד פפו: על אחת כמה וכמה.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: כמו הכרה בתארים, כמו בכלל פיקוח על רוקחים.
אלי אלאלוף: אני לא הבנתי מה ההסתייגות פה.
<דוד פפו: הם מדברים על גודל, כל מה שאנחנו מבקשים - - -
אלי אלאלוף: מה זה גודל?
<דוד פפו: הוא אומר המספר הכי גדול.
<איל פלום: אולי אפשר להבהיר.
<איל פלום: יש שלושה ארגונים, יש - - -
<קריאה: יש ארבעה.
<איל פלום: ארבעה, יש ארגון הרוקחות - - -
<מוניק בן שושן: ארגון הרוקחים, לא הרוקחוּת.
<קריאה: לא, יש ארגון הרוקחים, יש ארגון הרוקחות, יש ההסתדרות.
<קריאה: יש מלא.
<איל פלום: יש ארבעה ארגונים, יש ארגון הרוקחוּת, אנחנו מכירים אותו יותר בארגון הרוקחות, יש את ההסתדרות כללית שיש בתוכה אגף של רוקחים שכירים, יש את הסתדרות הרוקחים ענף בתי המרקחת, יש את הארגון של העובדים הלאומיים, שהוא מקביל להסתדרות.
<איל פלום: אלה ארבעת הארגונים.
<איל פלום: אנחנו מבקשים שבמקרה הספציפי הזה, בתוך הוועדה, לא ייפקד מקומה של הסתדרות הרוקחים, ענף בתי המרקחת, מהסיבה הפשוטה שהיא הרלוונטית לעניין.
<איל פלום: גם לעניין המספרים, החוק במדינת ישראל מכיר המון ועדות מייעצות כאלה, יש ועדה מייעצת לנושא החינוך הערבי, היא מונה לא פחות מ-15 חברים, הוועדה המייעצת לבנק ישראל מונה 11 חברים, מועצת ההנדסאים מונה 13.
<נירה לאמעי-רכלבסקי: סליחה, אני חייבת להבהיר, אלה מועצות שמתפעלות גופי ענק, הם דירקטוריונים של חברה פועלת לצורך העניין, זה לא המקום פה, וגם שם יש היום מגמת צמצום.
אלי אלאלוף: אני רוצה להבין מה הדרישה שלכם.
<דוד פפו: שיהיה לנו נציג בוועדה.
אלי אלאלוף: אבל כרגע אמרנו, אתם מספר שתיים מבחינת חברים.
נורית קורן: כן, יהיה לכם נציג.
אלי אלאלוף: אמרנו, למה אתם עכשיו - - -
<קריאה: לא, הם לא.
נורית קורן: מה אתם רוצים, שקופת חולים כללית תהיה?
<איל שורצברג: אנחנו לא רוצים שום דבר, אנחנו רוצים שיהיה לנו נוח לעבוד ולייעץ לשר ולמנהל באופן שיהיה נכון.