GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מריומה בן יוסף: זאת אומרת, הגיוס שלך, לאלה שגמרו פנימיות או גומרים תקופת מסוימות של עזרה מהרווחה, הם מתגייסים מאוחר יותר, גיל 18.5, כמעט 19 וברגע שאם אתה נמצא תקופה בפנימייה או במקום של הרווחה, שמטפל עד גיל 18, אז נישות מאד גדולות בתקופות האלו, מגיל 18-21, היו בבעיה מאד מאוד קשה, שהיום, אני חייבת להגיד, יש גמישות, יש "החוט המשולש", יש מה שעושים פה עם ציפי שעושה עבודה מדהימה עם "ילדי הלילה", הכול נכון אבל בסופו של דבר, הנקודה הראשונה הכואבת היא שבעשר בלילה, ברוב העמותות האלו, עם כל הכבוד לכם, שאתם עושים עבודה מדהימה, "עלם", אבל לאן הוא הולך?
מירב בן ארי: גם מי שלא - - -
<מריומה בן יוסף: לאן אתה הולך אחרי?
<קריאה: בעשר בלילה - - -
<מריומה בן יוסף: מה קורה אחרי?
<מריומה בן יוסף: ואני לא מדברת רק על זנות, אני מדברת על בנים ובנות שמוכים מכות רצח במשפחה וחוזרים או עוברים דברים מאד מזעזעים.
<מריומה בן יוסף: בית השאנטי, במשך השנים, תקשיבי, אולי אין לי תעודה אקדמאית של אוניברסיטה אבל יש לי תעודה אקדמאית של השטח ושם אני זיהיתי משהו מאד מאוד חשוב.
<מריומה בן יוסף: שלש נקודות.
<מריומה בן יוסף: בתור ילדת רחוב.
<מריומה בן יוסף: אחד, אתה לא יכול לעזור למי שלא רוצה לעזור לעצמו.
<מריומה בן יוסף: יש כאלה שמעדיפים, נרקיסיסטיות, אנרכיסטיות, סמים, עד שמחליטים אחרת, לצערי.
<מריומה בן יוסף: יש כאלה שרוצים עזרה וצריך לדעת איזה ריקוד לעשות אתם והדבר הכי חשוב מבחינתי הוא שלמדתי למקד את השאלה מה בית השאנטי יכול לעזור ולא לעזור.
<מריומה בן יוסף: לכן, בתוך הסיפור של הנושא הזה אני עובדת עם שופטים של נוער, משטרת ישראל, הרחוב והרווחה ולצערי מעט מאד רווחה שמפנה עם נושאים של נוער שיכולים לעמוד בפרופיל של בית השאנטי.
<מריומה בן יוסף: לדוגמה מה לא, אני לא אוכל לקבל כאלה שפוגעים מינית, שידוע עליהם, מהרחוב או שלא מהרחוב, כשיש לי 90% נפגעי מין, לדוגמה.
<מריומה בן יוסף: זה לא הולך יחד.
<מריומה בן יוסף: אם 90% מהילדים, הרוב כבר בבית השאנטי נפגעו מינית, את לא יכולה להכניס פוגעים מינית, אז במסע האישי הזה אין כבר את האלטרנטיבות, חוץ מבית השאנטי ואולי כמה מקומות.
<מריומה בן יוסף: כשאתם מדברים על דירות ועל מקומות, מעניין אותי על כמה מיטות מדובר, כי האחוז של החבר'ה שנמצאים וזקוקים לזה בירושלים, בתל אביב וגם בצפון הארץ, זה מעבר לחיפה.
<מריומה בן יוסף: אני חושבת שאם תיקחו מעכו עד קריית שמונה, זו נישה שמאד מאד לא טיפלו בה עד היום ומאד מאוד צריך.
<מריומה בן יוסף: הצפון צריך, למשל, הרבה יותר ממה שאומרים.
<מריומה בן יוסף: זאת אומרת, אם אני שלחתי ללשכות פלאייר שמסביר מה זה בית השאנטי וחמישים לשכות נמצאות בצפון מדינת ישראל, יותר מכל מקום אחר בארץ ואין את זה אז מה זה אומר?
<מריומה בן יוסף: כמה מיטות?
<מריומה בן יוסף: זה לא רק שאת שואלת "מעשר עד עשר".
<מריומה בן יוסף: אם אני בעשר בלילה לא יכולה לחזור, כי אימא שלי נטשה אותי ואין לי מפתח ואני צריכה לישון על ספסל ואני אומרת לך את זה בוודאות, ואין לי לאן ללכת, אני אומרת שלום לקפה, לכל המקומות שנותנים, לאן אני חוזרת?
<מריומה בן יוסף: או שאני חוזרת לחבר'ה בזולה, שמתמסטלים, או שאני חוזרת לדירה של מישהו שאני מפחדת שלא יזיין אותי, סליחה על הביטוי בפורום זה, או שאני מפחדת שאני אהיה צריכה לשבת באיזה מקום ולחכות עד הבוקר, שבע בבוקר, כדי שיהיה לי משהו וזה משהו שהוא לא יכול לקרות.
<מריומה בן יוסף: אני לא אומרת שצריך להקים עכשיו מאהלים ענקים כי אתם יודעים, יש גם סלקציה בתוך התחום הזה ויש הגיון אבל אני כן חושבת שכמות המיטות, או כמות ההחלפות בין הבתים, כי אני מעדיפה שיהיה מקום בצפון עם 30-40-50 מיטות לכאלה מכל אזור הצפון שיוכלו להיות עד הבוקר, כמו שאת שואלת, מה קורה אחרי השעה זו וזו, מאשר שיהיו לי הרבה מקומות שמדברים ועושים בהם סטאז' עובדים סוציאליים וקידום נוער אבל תכל'ס, הילד, בסוף, בשעה שמונה, תשע או עשר בלילה, אין לו איפה להיות.
<מריומה בן יוסף: זה דבר ראשון שזה קורה בכל מקום.
<מריומה בן יוסף: דוד מבית השאנטי מנהל נישה שעד היום נלחמו בה, עד גיל 21.
<מריומה בן יוסף: אני אומר גם שהסכמתי ועד היום, הקטינים ישנים בחדר אחד, הגדולים בחדר אחר.
<מריומה בן יוסף: אני אישית לא מאמינה במעל 21, זה כבר שלי, לא מול המערכת פה, אני חושבת שזו נישה אחרת של טיפול מעל 21 ואני לא אכנס לזה עכשיו.
<מריומה בן יוסף: הדבר השני שהוא מאד מאוד חשוב, לגבי התקציבים שמתוקצבים, אני יכולה להגיד לך ששנים, בדרך החיים שלי, קיבלתי על כל ילד שהוא קטין, 1,600 ולא את ה-13,500 לדוגמה אבל הייתי לוקחת ואוספת תרומות בשביל אלה שהם בין 18-21, כי הרבה מהילדים האלה עוברים את הגיל וצריכים להמשיך, אין להם דירות מעבר, אין להם מקומות.
<מריומה בן יוסף: אז אנחנו נתקלנו בבורות שהם לא הגיוניים, כי בסופו של דבר, אם אני מקבלת ילד בגיל 18 שלא האמין שהוא יתגייס והוא הגיע אלי אחרי מסע מדהים במלכישוע ואחרי שהוא מגיל 16 עבר את המסע שלו והוא לא האמין והיום הוא הולך למכינה צבאית במצפה רמון והולך להתגייס והוא אחד המצטיינים שהולכים להיות, תאמיני לי, אני יודעת על מה אני מדברת, זו כבר נישה שצריך לבדוק אותה, מול הומלסים, מול ילדים.
<מריומה בן יוסף: אני רציתי להביא לפה ילד שהיה בירושלים פה ברחובות, דיבר עם ראש העיר, קוראים לו משה, הוא גמר עכשיו בהצטיינות סיירת צנחנים.
<מריומה בן יוסף: מ"חוות השומר" הלך ללוחמים, הוא דיבר.
<מריומה בן יוסף: היא יודעת, היא הייתה אתי, עם ניר ברקת ואני אומרת לך בפירוש, זה ילד שחי ברחובות פה, ובזולות בליפתא.
<מריומה בן יוסף: הילד הזה קיבל מענה מסוים שמתאים לו.
<מריומה בן יוסף: יש הרבה מענים שהקימו שמתאימים אבל אם תשאלי אותי איך נחלק ה-budget, איך התקציב נחלק, איך עובדים מול המערכות פה, מול העזרה, להשלים כל אחד ואחד, אני אומרת לך שצריך לעשות פה תכנית שהרבה יותר מתאימה לשטח עצמו, כמו שיש ב"חצר הנשית" או עם עמותות שעובדות בשטח - - -
מירב בן ארי: לא הייתה עמותה, גם כשהייתי חברת מועצה, אין גם הוסטל, גם חצרות, גם - - -
<מריומה בן יוסף: אז את מבינה שגם - - -
מירב בן ארי: אם אני באה - - - אין כמעט מקום - - -
<מריומה בן יוסף: אני גאה בך.
<מריומה בן יוסף: אין הרבה חברי כנסת שעושים את זה, זה אחד, אין הרבה חברי כנסת שעושים את זה בלי מצלמות, אז אני מאד מאוד גאה בך.
<מריומה בן יוסף: זה לא מובן מאליו מה שאת אומרת שאת עושה אבל אני אומרת לך בוודאות, שיש פה - - -
מירב בן ארי: הייתי אצלכם, הבית החדש.
מירב בן ארי: מה המצב שלו?
<מריומה בן יוסף: יוני 2017 זה יהיה.
מירב בן ארי: וזה - - -
<מריומה בן יוסף: מאחורי בית ספר "עמל".
<מריומה בן יוסף: ביפו.
מירב בן ארי: ומה יהיה עם המבנה הזה?
<מריומה בן יוסף: הוא מושכר.
<מריומה בן יוסף: אנחנו משלמים 600,000 שקל בשנה.
<מריומה בן יוסף: 49,000 שקל בחודש.
<מריומה בן יוסף: והבניין ההוא הוא של עיריית תל אביב, נכון?
<מריומה בן יוסף: לא, השטח של עירית תל אביב והתורם - - - זה יהיה למטרת בית השאנטי ואם לא לבית השאנטי אז זה יהיה למטרה אחרת.
מירב בן ארי: ותגידי, מה עם - - -
<מריומה בן יוסף: החלום שלנו להקים בירושלים או בצפון.
מירב בן ארי: נדבר על זה.
מירב בן ארי: מה עם "שאנטי במדבר"?
<מריומה בן יוסף: "שאנטי במדבר" נראה מדהים.
<מריומה בן יוסף: יותר מדי טוב בשביל מערכת הרווחה.
<מריומה בן יוסף: הוא נראה מדהים.
מירב בן ארי: יש שם ילדים?
<מריומה בן יוסף: מסע לא קל שאנחנו עוברים עכשיו.
<מריומה בן יוסף: ב-10.8 יש לנו פגישה עם המנכ"ל, החסות לא שולחת לנו, החסות - - -
<ציפי לפלר: לא שלי.
<מריומה בן יוסף: לא, כל התקשורת הייתה, כולם הלכו לבדוק את זה לעומק, אי אפשר יותר.
<מריומה בן יוסף: יש לי עשרים וחמש מיטות ריקות ושאנטי במדבר הוא מקום עם facilities הכי טובים שקשורים למשרד הרווחה ולא שולחים ילדים.
מירב בן ארי: אני יודעת, האמת שכבר - - -
<מריומה בן יוסף: זה נעצר אצל מפקח דרום ואצל עוד כמה אנשים.
<מריומה בן יוסף: לא שולחים ילדים.
<מריומה בן יוסף: לא יכול להיות שאתה רואה סרטים בטלוויזיה, אם זה ערוץ 10,11 ו-2, שאתה רואה שיש ילדים שחסר עבורם מיטות בדרום וחסר להם בירושלים והם לא יפנו אותם למקום שהוא - - - של בית השאנטי, בכל זאת אנחנו עמותה - - -
מירב בן ארי: הייתי אצלכם אז, אני עוד זוכרת.
<קריאה: לא, את היית בבית - - -
<מריומה בן יוסף: את היית בבית - - -
<מריומה בן יוסף: שאנטי במדבר זה לילדים שזקוקים.
<מריומה בן יוסף: לא יכול להיות דבר כזה ואת יודעת מה, אנחנו פתוחים 24/7, 365 ימים בשנה ללא הפניה מוקדמת, אין לנו ועדת השמה לפני שילד מגיע.
<מריומה בן יוסף: ילד יכול להגיע, יש לנו פרופיל של ארבע חמש נקודות שהן הגישור והן ההנגשה בינינו לבין הרווחה, מול כל החוקים של הרווחה, מול כל - - - חוץ מזה שאין לי תואר אקדמאי, סליחה, עבדתי 32 שנה אבל אין לי תואר, יש לי את כל שאר הדברים.
<אלון רום: שמי אלון רום, אני יושב ראש העמותה, אני מכיר את מריומה מהערב הראשון שהיא הגיעה לבית השאנטי, זה היה לפני כשלושים שנה.
<אלון רום: הייתי יושב ראש העמותה בעבר ולימים יצאתי וכיהנתי כשופט שלום במחוז דרום.
<אלון רום: למעשה, שמעתי את כל תיקי המעצר עד תום ההליכים של מחוז דרום וגם הוסמכתי כשופט נוער.
<אלון רום: היו באים אלי חדשות לבקרים עובדים סוציאליים, קציני מבחן, תובעים משטרתיים, עם ילדים בני 14,15,ו-16, מבקשים, אומרים לי: אדוני, כבודו, תעצור אותו, אין לנו שום מסגרת.
<אלון רום: בבית הוא לא מסתדר, שם הוא לא מסתדר וזה כאשר בבית השאנטי יש מיטות ריקות.
<אלון רום: זה המצב שאני משדר אותו מהשטח בגלל שאני מכיר אותו, עודי גלימה ויושב.
<אלון רום: המצב הזה הוא בלתי נסבל.
<אלון רום: יש לנו מיטות במקום הכי יפה - - -
מירב בן ארי: אני יודעת, הייתי שם, מקום מדהים.
<אלון רום: וכשהיה אצלי ספי אלון, שהוא נשיא בית המשפט המחוזי בביקור, לפני כחצי שנה, הוא ממש נדהם, הוא הוציא גם מכתב בזו הלשון.
<אלון רום: הוא אומר: "זה לא יעלה על הדעת", "פרויקט מהמם".
<אלון רום: אז יש לנו כמה עשרות ילדים אצלנו שם אבל אני מסתכל על אלה שאינם, אלה שחסרים.
מירב בן ארי: המפקח של חסות הנוער של משרד הרווחה מחוז דרום, כן?
<קריאה: תבדקי אם הם - - -
<ציפורה נחשון גליק: לא עם המפקח, אני מניחה שיש להם את הנימוקים שלהם.
<מיכאל בן יוסף: אני לא נכנס - - -
מירב בן ארי: אין בעיה, בשביל זה אנחנו יכולים - - -
<ציפי לפלר: אנחנו עושים גם העברה של ילד - - -
<קריאה: גם ילד וגם ילד - - -
<ציפורה נחשון גליק: צריך להבדיל בחירום - - - כל דבר יש לו את התעריף שלו.
<אלון רום: ברשותך, חשוב לי להדגיש נקודה.
<אלון רום: אנחנו נושאים בנטל.
<אלון רום: התקציב השנתי שלנו הוא כ-13-14 מיליון שקלים, אנחנו מקוששים כספים מתורמים בכל דרך.
<אלון רום: זה דבר לא ראוי, שאנחנו 30% מקבלים ו-70% צריכים - - -
<מריומה בן יוסף: 22%.
<אלון רום: 22% מקבלים מהמדינה וקרוב ל- 80%, 78%, משיגים אותו בעצמנו, זה ללא תקדים.
<אלון רום: אם אני מאשר ניתוח אף לאחד הילדים וניתוח אף הוא דבר חשוב מאד עבור אותו ילד, אנחנו לוקחים תקציב ומממנים לו.
<אלון רום: לא יכול להיות שאנחנו נישא בכל הנטל הזה לבד ועושים, מה שעושה מריומה זה דבר נפלא, ההישגים הם אדירים - - -
מירב בן ארי: אני מבטיחה לכם שאני אבוא לסיור אצלכם.
מירב בן ארי: בדרום הייתי, אני מכירה טוב, עבדתי בקרן רש"י עשר שנים אז הייתי שם בסיור עם אללוף, בכובע הקודם שלנו - - -
<מריומה בן יוסף: בזכות אלי אללוף - - - ואנחנו ביחד, זו השלישיה שהקימה את - - -
מירב בן ארי: נכון, נכון, אני זוכרת את הסיור היטב.
מירב בן ארי: היה מאד מרשים.
<מריומה בן יוסף: את צריכה לראות עם מנהל הכפר, מה הוא עשה שם.
<עמית פרלסון: אני רוצה להוסיף.
<עמית פרלסון: קודם כל, תודה שהזמנתם אותנו.
<עמית פרלסון: אני נמצא בעמותה שתים עשרה שנה, לא שלושים ושתיים שנה ואני יכול להגיד שאני - - - במקום הראשון של מריומה אבל מעבר לכול, יש אפשרות לבנות עוד חמישים מיטות בשאנטי במדבר, שלדעתי זה פיקשוש אדיר לא לעשות את זה, במיוחד שקיבלנו שטח של 540 דונם מהמדינה, כי לא הייתה ברירה, זה בגלל הבטיחות ששטח צריך - - -
<קריאה: מול הבדואים.
<עמית פרלסון: ויש את כל - - - יש תורם שמוכן לתרום לזה, זה הכי מדהים פה בכל הסיפור ואני אומר, נעבוד נכון וכתף לכתף, שני הצדדים, בסופו של דבר הילדים ברחוב וצריך להגיע אליהם.
<עמית פרלסון: ואין סיבה שלא נעשה את זה, כי יש את הידע, יש את הניסיון, יש את ההצלחות, יש לנו יותר מ-80% הצלחה, עד ההצלחה נצטרך לא לדון פה - - - ואני חושב שזה פיקשוש, פיקשוש של שני הצדדים, לא רק שלכם או שלנו, של מדינת ישראל כמדינה.
<עמית פרלסון: אני חושב שעם קצת בגרות משני הצדדים נפצח את זה ונוכל להביא את הילדים האלה למיטות האלו, אין סיבה שלא.
מירב בן ארי: תגיד - - - של ילד, נגיד, בית השאנטי בתל אביב - - -
<עמית פרלסון: אלו מכסות.
מירב בן ארי: המכסות האלו, זה יותר - - -
<ציפורה נחשון גליק: לא, בתל אביב היא לא מקבלת מכסות.
<מאירה קיפרמן: לא, לא, לא, רגע, רגע.
<ציפורה נחשון גליק: לא לפי - - -
<מריומה בן יוסף: מירב, את שאלת את השאלה, כאילו לא נעים אבל כל כך מדויקת שזה מוגזם כבר.
<מריומה בן יוסף: בשאנטי במדבר סגרנו עם מנחם - - - בזמנו, ב-2001, עם השר בוז'י בזמנו את הנושא שאני בפער עם 24 - - - שזה סיפור של 13,500 שקל לחודש, עד היום, משנת 2010 עד שנת 2016, נשלחו 154 ילדים, שמהם 83 פוגעים מינית ולא עומדים בפרופיל של בית השאנטי.
<מריומה בן יוסף: זה אומר ש-24 - - - לא נשלחו מחסות הנוער מול ההסכם שהיה אתם.
<מריומה בן יוסף: ילדי בית השאנטי תל אביב, שהם נוער בורח וחסר קורת גג, אנחנו הראשונים שהיינו קורות גג עוד לפני מקום אחר, "הבית ברחוב חיים", "אתנחתא", ו"בראשית" ואז בנו תקציב מיוחד, ייחודי לבית השאנטי, תראה את זה בספר התקציבים שזה נוער - - - זה מכסות, זה לא - - - ובמקום לשלם לנו כמו שמשלמים לכל קורת גג בישראל, החליטו לשלם לנו 1,600 שקל ל-32 ילדים.
<מריומה בן יוסף: על זה הולך להיות מדובר עם המנכ"ל כי את יודעת מה אנחנו עושים בסוף?
<מריומה בן יוסף: אני יכולה להגיד את זה לפרוטוקול פה ולא אכפת לי.
<מריומה בן יוסף: בכסף שאנחנו עוזרים לקטינים אנחנו עוזרים גם לבני ה-18 שרוצים להתגייס בגיל 19.
<מריומה בן יוסף: זאת האמת.
<מריומה בן יוסף: אנחנו לוקחים את הכסף, חולקים אותו על פני כל הציר של האוכל, עם כל מי שיש.
<מריומה בן יוסף: יהיו עשרים, יהיו ארבעים, יהיו ששים, אנחנו נחלוק את אותה המכסה של כסף כדי להציל עוד ילדים.
<ציפורה נחשון גליק: הסכום הגלובלי שהיא מקבלת זה לא עבור - - - היא לא מדווחת על כל ילד ו'פר' ילד היא מקבלת.
<ציפורה נחשון גליק: היא מקבלת תקציב קבוע.
<מריומה בן יוסף: לא, לא, מקבלים על כל ילד.
<ציפורה נחשון גליק: כן אבל זה לא - - -
<אלון רום: זה לא - - - נכון, נכון.
מירב בן ארי: 600,000 שקל לשנה.
<קריאה: בבית השאנטי בתל אביב.
<ציפורה נחשון גליק: בשאנטי במדבר, על כל ילד שהיא מקבלת מהרווחה היא מקבלת 13,000 שקלים, זה - - -
מירב בן ארי: זה של הדרום.
<קריאה: שהם לא שולחים.
<ציפורה נחשון גליק: שהם שולחים אבל כאלה שהיא לא מקבלת.
<אלון רום: זה בדיוק מה שרציתי, שולחים כאלה והיא לא מקבלת, מה שיש לנו בקצה הרצף, שהיא לא יכולה לקבל, פסיכוטיים או תוקפים מינית או מסוממים שאי אפשר - - - שכל הכבוד, מכיר אותה, תמיד זה מלווה בתסקיר סוציאלי שהייתה מעלה אליי כשופט, אני מכיר טוב מאד את מה שאפשר ומה שאי אפשר, גבירתי מבינה שלא יעלה על הדעת לשים אותם ביחד, לא רוצים לפגוע - - -
מירב בן ארי: תאמין לי, הייתי גם - - -
<מריומה בן יוסף: שאני אוכל לעבוד עם "עלם", שאני אוכל לעבוד עם רן, טלפונית, לא נותנים לנו את האופציות האלו.
מירב בן ארי: כן, אני יודעת, ראיתי את הילדים גם ב"רטורנו" וגם - - -
<אלון רום: אצלנו המקרר פתוח 24 שעות ביממה 365 ימות בשנה.
<אלון רום: תמיד ילד נכנס, יש לו מטבח, יש לו בית, יש לו כל מה שהוא רוצה ואני אומר, השוני הזה לקבל 1,650 עבור ילד אחד, כאשר ארגון אחר מקבל 13,000 שקלים, בין זה לבין זה אפשר למצוא את דרך המלך.
<אלון רום: אנחנו לא רוצים יותר מאשר לעזור לאותם ילדים, לתת להם - - -
מירב בן ארי: שיטת תקצוב, או.
מירב בן ארי: קיי, רגע, ציפי.
<ציפורה נחשון גליק: זה לא ענין של - - -
מירב בן ארי: כן, כן, בדיוק.
<ציפורה נחשון גליק: שרות ילד ונוער.
מירב בן ארי: כן, רשמתי לי.
<ציפורה נחשון גליק: ובעצם, בבית השאנטי, יש שם הרבה ילדים שנמצאים שם בפנימייה.
<ציפורה נחשון גליק: הם באים לשבועיים שלשה - - - שאלה תנאי פנימייה ותעריף אחר לגמרי.
מירב בן ארי: ילד בתנאי פנימייה בערך מקבל פי שלש - - -
<ציפורה נחשון גליק: חוץ ביתי נע בין 4,000-13,000 שקלים לאחזקה, תלוי בסל המענים - - -
מירב בן ארי: אז ציפי, אם מראש יש מינימום של תקצוב שבו - - -
<ציפורה נחשון גליק: 13,000 הם בדרך כלל התעריף הכי גבוה, כי מחזיקים אותו - - -
<אלון רום: לא, לא, לא זה לא ענין של - - -
<ציפורה נחשון גליק: לא רק, לא רק, לא רק.
<ציפורה נחשון גליק: לא, יש לי מקלט.
<קריאה: 13,000 שקל הם פחות - - -
<אלון רום: המכסות של 13,500 שקל.
<ציפורה נחשון גליק: תלוי לאיזו מסגרת.
מירב בן ארי: עצם העובדה שילד נשאר בבית השאנטי שנה שנתיים - - -
<מריומה בן יוסף: חמש, שש ושבע.
<ציפורה נחשון גליק: את מבינה?
<ציפורה נחשון גליק: כי אם את מחויבת לילד 24/7 בתוך המסגרת אז התעריף גבוה.
<ציפורה נחשון גליק: אם הוא יוצא ללימודים מחוץ למסגרת וחוזר אחר הצהרים, התעריף יורד, כי את מכינה אותו פחות שמונה שעות אז זה נורא תלוי מהי המסגרת.
<ציפורה נחשון גליק: אם הוא נשאר 3,4,5 שנים זו פנימייה של "ילד ונוער".
<ציפי לפלר: לא - - -
<ירון בראון: ציפי - - -
<ציפורה נחשון גליק: זה כבר לא - - -
<מריומה בן יוסף: זה ברעיון אבל - - -
<ציפורה נחשון גליק: הילד יוצא ללימודים מחוץ לבית, חוזר, בוודאי, זה לא יכול להיות - - -
<ירון בראון: את לא מדייקת.
מירב בן ארי: רגע, אדוני, תגיד את התפקיד שלך.
<מאירה קיפרמן: היא מאד מדייקת.
<ירון בראון: ירון בראון, מנכ"ל ילדים בסיכון.
<ירון בראון: באתי להקשיב.
מירב בן ארי: אני יודעת, זו לא פעם ראשונה.
<ירון בראון: היית אצלנו בדירה.
מירב בן ארי: דירה מקסימה, אגב.
<ירון בראון: רק לצורך העניין, התעריפים ב"ילד ונוער", לפנימייה שיקומית, לא משנה, כל הפנימיות הן 24/7 והולכים.
<ירון בראון: יש הבדל בין פנימית יום לפנימייה קבועה.
<ירון בראון: הפנימיה השיקומית היא 6,000 שקל, הפנימיה הטיפולית היא 8,000 בערך ופוסט אשפוזית היא 13,000.
<ירון בראון: לפנימייה שיקומית אין תעריף יותר גבוה מאשר 6,000 - - -
<ציפורה נחשון גליק: אשפוזית כבר - - -
<ירון בראון: לא, שלושה עשר - - -
מירב בן ארי: רגע, ציפי, מה רצית?
<ציפי לפלר: אני רוצה רגע להתייחס.
<ציפי לפלר: מה שמריומה העלתה פה ומה שעולה פה ואני לא רוצה להיכנס לסכומים של התעריפים, התעריפים נקבעים גם לפי הצרכים ויש גם כל הזמן שינויים בתעריפים.
<ציפי לפלר: יש פה באיזשהו מקום איזשהם חילוקי דעות בין תפיסת העולם של מריומה לבין משרד הרווחה בדברים מסוימים.
<ציפי לפלר: הלכנו לקראת זה ואני מאד מקווה שנצליח לפתוח בירושלים "בית השאנטי" וראש העיר דלוק על הרעיון - - -
מירב בן ארי: כן, עמדתי לשאול איך זה שאין.
מירב בן ארי: כל השנים האלה אף פעם לא - - -
<ציפי לפלר: אנחנו מחפשים מבנה.
מירב בן ארי: עוד פעם מבנה?
<ציפי לפלר: נו, מה לעשות, יש בעיה בירושלים עם מבנים.
<ציפי לפלר: ואנחנו מחפשים - - -
<מריומה בן יוסף: אני חייבת להגיד לך שאני לא רציתי להגיד על ירושלים, ששבע עשרה שנה רודפים אחריי לירושלים ואמרתי: יש מלא מקומות בירושלים שעוזרים.
<מריומה בן יוסף: יש את "אתנחתא", "אתנחתא דתיים", יש - - -
מירב בן ארי: "אתנחתא" מפוצץ.
<מריומה בן יוסף: אני אומרת, יש עוד - - -
<ציפורה נחשון גליק: במבשרת - - -
<מריומה בן יוסף: כל מיני, יש עוד את זה ויש עוד את זה - - -
מירב בן ארי: החוט המשולש אין ענין בכלל.
<ציפורה נחשון גליק: אין להם לינה בחרום.
מירב בן ארי: אין שום בעיה, יש מספיק זולות פה.
<ציפי לפלר: אנחנו מדברים, דיברו גם עם "חסות הנוער" וגם עם "ילד ונוער" ואנחנו צריכים למצוא את השילוב בין מסגרת החירום שהיא באחריות "חסות הנוער" ובין פנימייה שזה "ילד ונוער".
<ציפי לפלר: לפחות מבחינת "ילד ונוער" צריך להגדיר פה את פרופיל הילדים.
<ציפי לפלר: כי אני, מקצועית, מקבלת שילד שנפגע מינית לא יכול להיות עם ילד פוגע מינית ויש פה דברים שאנחנו צריכים לשבת עליהם ביחד ואנחנו מנסים לעשות את זה, גם עם המשרד וגם עם מריומה לחשיבה ואין לי ספק שאפשר להגיע לעמק השווה, מה פרופיל הילדים, מה סוג הטיפול שניתן.
<ציפי לפלר: איך אמרת, מיכאל?
<ציפי לפלר: עם התגמשות משני הצדדים.
<ציפי לפלר: יש צורך במסגרת הזאת.
<ציפי לפלר: אני הייתי בשבוע שעבר, עם כל הצוות שלי, בבית השאנטי במדבר ויצאנו נפעמים.
<ציפי לפלר: אני - - -
<מריומה בן יוסף: את לא ראית את זה שנים, את לא ראית שנים, זה - - -
<ציפי לפלר: מדהים.
מירב בן ארי: אני באמת רואה, בירושלים יש כל כך הרבה זולות - - -
<ציפי לפלר: גדולים יותר, זו אוכלוסייה אחרת.
מירב בן ארי: קיי, אז בואו נדבר על האוכלוסייה שלנו.
<מריומה בן יוסף: אנחנו עד גיל 21.
<מריומה בן יוסף: פה בוועדה, מאד חשוב להגיד את זה, עד סוף הצבא ואנחנו היחידים שנותנים מענה של רצף, לא עוצרים בקורות גג שלושה חודשים, לא פנימייה ארבע שנים, יש לנו רצף מהרגע של 14 עד 21.
מירב בן ארי: תגידי, את יודעת שאנחנו עשינו כאן תכנית לסיוע בשכר דירה לצעירים חסרי בית, לאלה שמסיימים אצלך?
מירב בן ארי: ציפי, את יודעת על התכנית הזאת?
<ציפי לפלר: לא.
<ציפי לפלר: זה חדש עכשיו יצא.
מירב בן ארי: יש תכנית שעשינו כאן לשנתיים.
מירב בן ארי: כמה עד עכשיו אישרתי?
<ציפורה נחשון גליק: תשעים אני חושבת.
מירב בן ארי: ויש לנו מאתיים מקומות.
מירב בן ארי: שתדעי, זה לשנתיים, אלף שקל כל חודש.
<מריומה בן יוסף: ליוצאי צבא?
<ירון בראון: איזה גילאים?
מירב בן ארי: לאלה שאין להם חובות - - -
<ציפורה נחשון גליק: לחסרי עורף משפחתי שעובדים.
<מריומה בן יוסף: אנחנו בדרך כלל מממנים להם את זה.
מירב בן ארי: אז הוצאנו מפה מהוועדה - - -
<מריומה בן יוסף: אז לא קיבלנו, תקשיבי, אנחנו לא מקבלים.
<מריומה בן יוסף: דבר אחד - - -
מירב בן ארי: אבל קודם כל, תמיד הזמנתי אותך לוועדה.
<עמית פרלסון: את ענת.
מירב בן ארי: האמת היא שמריומה, אנחנו הזמנו אותך תמיד.
<מריומה בן יוסף: אני לא קיבלתי.
<מריומה בן יוסף: את רוצה לשמוע?
<מריומה בן יוסף: בזכות מישהי, חברה יקרה בעמותה, שקיבלה איזה העתק, אליסה אורן, שמעתי על זה, לא כי שלחו לי הזמנה.
<מריומה בן יוסף: אני רשומה בהזמנה?
<מריומה בן יוסף: לא שלחו לי - - -
מירב בן ארי: מעכשיו את תדעי הכול ושתדעי שיש לנו תכנית סיוע לצעירים וצעירות חסרי בית.
מירב בן ארי: ציפי מאשרת אותם.
מירב בן ארי: שולחים אליה.
מירב בן ארי: יש טופס.
מירב בן ארי: זו תכנית - - -
<ציפי לפלר: צריך להצדיע לה על מה שהיא עשתה עם הזנות בישראל.
מירב בן ארי: כן, תכנית מצוינת שעשינו פה.
מירב בן ארי: 2.2 מיליון שקל.
מירב בן ארי: אלף שקל בחודש לשנתיים, לצעירים שיוצאים מהמסגרות שלכם.
מירב בן ארי: הכול אנחנו מעדכנים בוועדה.
<מריומה בן יוסף: יש בבאר שבע מן דירות כאלו?
<מריה פודגייצקי: סיוע בשכר דירה.
מירב בן ארי: כסף מהמדינה.
<מריומה בן יוסף: מקבלים כסף.
מירב בן ארי: אלף שקל כל חודש לשנתיים, עשרים וארבע - - -
<מיכאל בן יוסף: איזה גיל זה?
<קריאה: חסר להם שנתיים עד גיל 18.
מירב בן ארי: ייגמר כסף נביא לך עוד.
מירב בן ארי: עכשיו נשאר עוד משהו לדרי רחוב.
מירב בן ארי: עוד כסף ממשרד השיכון.
מירב בן ארי: כל דבר שחשוב.
מירב בן ארי: שתדעי שהתכנית הזו היא ממש עכשיו, מהחודשיים האחרונים, בשביל החבר'ה שלך שיוצאים ורוצים לשכור דירה יכולים לקבל.
מירב בן ארי: רגע, ציפי, בואי תעדכני אותנו מה קורה.
<ציפי לפלר: אני בדיוק חייבת לצאת.
מירב בן ארי: אני חייבת לדעת מה קורה עם "עלם", קודם כל.
<ציפי לפלר: "עלם" בתהליך סופי של חתימה על החוזה ואני מחכה לאדריכלית שלהם.
מירב בן ארי: יופי, כי יש להם את האישור.
<מריה פודגייצקי: איפה זה יהיה?
<ציפי לפלר: ברחוב הנביאים.
<ציפי לפלר: במרכז העיר.
מירב בן ארי: במרכז העיר, זה אחלה מבנה.
מירב בן ארי: כמעט לקחו לנו אותו.
<ציפי לפלר: לגבי - - -
מירב בן ארי: חשוב לציין גם לפרוטוקול ש-200,000 שקל גם של העיריה ביחד עם הכסף של משרד הרווחה לעניין השיפוץ.
<ציפי לפלר: העיריה שמה 400,000 ועוד 200,000 שקל - - -
מירב בן ארי: של המשרד.
<ציפי לפלר: השיפוץ יעלה בערך 400,000 והציוד.
<מיכאל בן יוסף: מה יש שם?
<ציפורה נחשון גליק: הלנת חירום לצעירות.
<ציפי לפלר: הלנת חירום.
<מיכאל בן יוסף: יפה.
מירב בן ארי: וגם הלנת חירום לצעירים.
מירב בן ארי: 24/7 זה יהיה.
מירב בן ארי: והבנים?
<ציפי לפלר: הבנים, אני מקווה שבימים הקרובים חותמים על החוזה עם אגף הנכסים של העיריה על מבנה ברחוב יד חרוצים - - -
מירב בן ארי: זה המבנה ששמרתם אותו?
<ציפורה נחשון גליק: איפה זה "יד חרוצים"?
מירב בן ארי: בתלפיות.
<ציפי לפלר: את לא יודעת איפה זה יד חרוצים?
<ציפורה נחשון גליק: אה! ביד חרוצים.
<ציפורה נחשון גליק: שכחתי שעבדתי שם תשע שנים.
מירב בן ארי: זה יהיה של הבנים, גם 24/7, גם מרכז יום, גם הלנת חירום.
<ציפי לפלר: אני מקווה שבשבועות הקרובים.
<ציפי לפלר: אתמול פתאום אמרו לי שאולי יצטרכו לעשות שינוי יעוד.
מירב בן ארי: שינוי יעוד ברמה של הרשות?
<ציפי לפלר: של הרשות.
<ציפי לפלר: היה שינוי תב"ע.
<קריאה: למגורים?
מירב בן ארי: כנראה שזה מבנה תעשייתי.
<ציפי לפלר: זה מבנה תעשייתי אבל לא הייתה לי ברירה.
<ציפי לפלר: זה לא המבנה האידיאלי.
<ציפי לפלר: אני כבר אומרת אבל לא הייתה ברירה.
<ציפי לפלר: די, אי אפשר יותר לחכות ולחפש.
מירב בן ארי: לא, לא, אנחנו חייבים - - -
<ציפורה נחשון גליק: לפני החורף.
<ציפי לפלר: זו המטרה שלי.
<ציפי לפלר: שבחורף - - -
מירב בן ארי: אבל שינוי ייעוד זה הרשות מקומית.
<ציפי לפלר: זה ועדות.
<ציפי לפלר: בסדר.
<ציפי לפלר: יהיה בסדר.
<ציפי לפלר: שם שכר הדירה הוא הרבה יותר גבוה וגם השיפוץ, צריך לעשות שם התאמות.
<ציפי לפלר: עירית ירושלים שמה בשני הפרויקטים האלה בסביבות 1.2 מיליון.
מירב בן ארי: כמו מצ'ינג עם משרד הרווחה.
מירב בן ארי: את מבסוטית שם.
<ציפורה נחשון גליק: כן, גם 1.2 - - -
מירב בן ארי: זה הרבה מאד וזה ראוי להערכה.
<קריאה: 70:30.
<ציפי לפלר: הפוך.
<ציפי לפלר: פה אני רוצה להעלות את העניין של שכר הדירה, ציפי, חשוב לי שתקשיבי ואני יודעת שאת תומכת בי בעניין אבל, שכר הדירה שמשרד הרווחה מקצה לעניין הוא בערך 150 או 160,000 לשנה.
<ציפי לפלר: חבר'ה, אני בטוחה שבשום עיר בארץ אי אפשר, אולי בעיירות הפיתוח - - -
מירב בן ארי: הכסף, ציפי, הכסף יושב כבר חודשים.
<ציפי לפלר: אי אפשר - - -
מירב בן ארי: חודשים.
<ציפי לפלר: אבל אני מדברת על - - -
מירב בן ארי: להגדיל להם - - -
<ציפורה נחשון גליק: זו גם הבעיה של עירית תל אביב.
מירב בן ארי: עירית תל אביב בכלל לא מחפשים.
<ציפורה נחשון גליק: אבל עירית תל אביב אומרת:
<ציפורה נחשון גליק: בסכום הזה של שכר הדירה אני לא אקח.
מירב בן ארי: אבל אפשר להגדיל את הסכום.
<ציפורה נחשון גליק: איך אני יכולה להגדיל?
מירב בן ארי: הסכום הזה כבר יושב, 1.2 מינואר.
<ציפורה נחשון גליק: חנן אמר - - -
מירב בן ארי: אני אדבר עם חנן פריצקי.
<ציפי לפלר: אי אפשר למצוא מבנה ב-150,000 שקל.
מירב בן ארי: שולחת לחנן פריצקי - - -
<ציפי לפלר: נכון.
<קריאה: 150,000 לשנה?
<ציפי לפלר: לשנה.
<ציפי לפלר: מה אפשר למצוא?
<קריאה: אם את רוצה שנשב - - -
מירב בן ארי: אני אטפל בחנן פריצקי.
<ציפי לפלר: עלות של שכר הדירה של המבנה היא קרובה ל-400,000 שקל.
מירב בן ארי: בסדר, אני אדבר אתו.
<ציפי לפלר: אני מתנצלת.
<ציפי לפלר: אני רוצה להודות לך, מירב.
<ציפי לפלר: ממש, גם.
מירב בן ארי: בשמחה, אנחנו רק מחכות לשמוע שחתמתם - - -
<מאירה קיפרמן: אנחנו רק רוצות לגזור את הסרטים כבר, לתקוע מזוזות.
<קריאה: היית כבר באחת הדירות?
מירב בן ארי: אפילו נפתלי - - -
<קריאה: אפילו אכלנו שם.
מירב בן ארי: אכלנו שם, כן, אפילו שלחנו את - - - גורמה.
מירב בן ארי: מסעדה מקסימה, עסק חברתי, אנחנו קודם כל, הרי השר - - -
<ציפי לפלר: בחנות.
מירב בן ארי: אוכל טעים.
מירב בן ארי: תגידי לי.
מירב בן ארי: אני אבוא לראות.
מירב בן ארי: אני עושה סיור הכנה ואז אני שולחת אותו.
מירב בן ארי: ככה זה עובד.
<ציפי לפלר: נדבר, סליחה.
מירב בן ארי: בסדר, ציפי, תעדכני אותנו בהתפתחויות, כן?
מירב בן ארי: אני רוצה רק עם תל אביב משהו אחד, ציפי, מה קורה עם - - - הזו?
<ציפורה נחשון גליק: תל אביב, שלושה דברים יש להם - - -
מירב בן ארי: אל"ף, הדירה של הפרט אנחנו בבעיה.
מירב בן ארי: קינג ג'ורג' אני חושבת שצריך להעביר אותה עיר.