GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דרור גרנית: נגיד לו שאנחנו נותנים לו חצי מהכסף בתחילת שנה א', כדי שתתחיל ללמוד, וכדי לתמרץ אותך לדבוק בלימודיך ולהמשיך, ניתן לך עוד - - -
סתיו שפיר: חצי כסף על מה?
סתיו שפיר: על כל התואר?
<דרור גרנית: על שכר הלימוד של אותה שנה.
סתיו שפיר: של אותה שנה או על שלוש השנים?
<חמדה מרק: זה 50%, 50%, 50%.
<דרור גרנית: פר שנה.
<חמדה מרק: אני לא משלמת לו בתחילת השנה.
<חמדה מרק: חשוב לעדכן את חברי הכנסת שידעו בדיוק.
<חמדה מרק: הרי הוא לוקח את זה מהפיקדון, ובתום הסמסטר הוא מגיש את האישור, גם לאוניברסיטה שהוא למד, ואז הוא מקבל את זה ישירות לפיקדון, וכך אנחנו סוגרים אתו את המעגל.
סתיו שפיר: 50%.
<חמדה מרק: 50%, 50%, 50%.
חמד עמאר: איך 50%, 50%, 50%?
חמד עמאר: זה כבר 150%.
<קריאה: לשנת לימוד.
<חמדה מרק: בשנה הראשונה אתה נותן לו 50%, בשנה השנייה ובשנה השלישית.
<חמדה מרק: אנחנו נותנים את זה על הסמסטר הראשון.
חמד עמאר: בלבלת אותנו.
<אייל דולב: רגע-רגע.
<אייל דולב: יש כמה הטבות.
<אייל דולב: אתם מדברים על 7א.
<אייל דולב: יש שלושה סוגי הטבות.
<אייל דולב: הטבה אחת זה אלה שלומדים בפריפריה.
<אייל דולב: לומדים בפריפריה, לא משנה מאיפה הם הגיעו בארץ, הם מקבלים פעם אחת, הם מקבלים 100%, זאת אומרת, 10,000 שקל.
<אייל דולב: זאת ההטבה שלהם.
<אייל דולב: יש עוד שתי הטבות שמיועדות לבני פריפריה עם מכינה או בלי מכינה.
<אייל דולב: אלה שהם בני פריפריה עם מכינה, הם מקבלים 50%, 50%, 50%, זאת אומרת 15,000 שקל.
<אייל דולב: חשוב להבין את ההבחנה בין שני הסוגים.
סתיו שפיר: למה הם לא מקבלים את ה-100%?
<אייל דולב: אלה מתומרצים יותר.
<אייל דולב: מי שהוא גם מהפריפריה וגם עשה מכינה, החוק נותן לו יותר.
<חמדה מרק: היא שואלת למה 50% ולא 100%.
<קריאות: זה קיים היום.
סתיו שפיר: אנחנו עובדים עכשיו על החוק, אנחנו יכולים לשנות את זה.
<דרור גרנית: הרציונל בפריסת ההטבה זה - - -
<חמדה מרק: היא שואלת למה לא 100%.
אלי אלאלוף: אפשר לדעת מה העיקרון?
סתיו שפיר: מי שלומד היום בפריפריה, בלי קשר אם הוא בן פריפריה או לא, הוא מקבל 100%.
<חמדה מרק: שנה אחת.
<חמדה מרק: 10,000 שקל.
סתיו שפיר: שנה אחת וזהו?
<אייל דולב: כן.
סתיו שפיר: מי שהוא מהפריפריה אבל לומד במרכז הארץ מקבל 50%?
<חמדה מרק: 50%, 50%, 50%, שלוש שנים.
<חמדה מרק: הוא קיבל 5,000 שקל יותר.
סתיו שפיר: 15,000 שקל ללימודי אוניברסיטה.
חמד עמאר: נותנים אותם בשלוש שנים.
<אייל דולב: בהנחה שהוא עשה מכינה קדם אקדמית.
<אייל דולב: הוא לא עשה מכינה – לא.
סתיו שפיר: למה זה קשור אם הוא עשה מכינה או לא?
<חמדה מרק: הם ככה התנו את זה.
<חמדה מרק: הם התנו שהוא יעשה מכינה.
סתיו שפיר: כן, אבל למה?
<חמדה מרק: אלה שקשה להם, שהם לא יכולים לקפוץ ישירות - - -
עודד פורר: אני רוצה להסביר בהקשר אחר של לימודים שאנחנו עשינו את זה גם במינהל הסטודנטים.
עודד פורר: לפעמים כשמישהו נכנס בקלות, והוא לא יודע איך להתמודד עם הלימודים האקדמיים, הוא פורש אחרי שנה או אחרי שנתיים, ואז הרבה מהכסף הזה הלך לפח, כי שילמו לו על שנתיים והוא לא סיים, או שהוא פרש אחרי שנה.
עודד פורר: זה מה שקורה.
עודד פורר: מכינה קדם אקדמית באופן סטטיסטי מצליחה הרבה יותר לעזור לך לסיים את התואר.
עודד פורר: אתה מגיע הרבה יותר מוכן ללימודים, ואז הכסף שמשולם, משולם באמת לתואר.
עודד פורר: אם בסוף נגיד "אתם לא צריכים מכינה", ונראה אחוזים הרבה יותר גבוהים של אנשים שפורשים אחרי שנה, לקחנו כסף וזרקנו אותו לפח.
סתיו שפיר: כל זה נכון, אבל זה לא נכנס לעובדה - - -
אלי אלאלוף: זה אומר שדווקא אלה שהיו זקוקים למכינה, אתה משאיר אותם בשנה השלישית ללא סבסוד.
<חמדה מרק: 50%.
אלי אלאלוף: אמרתם שלא.
<חמדה מרק: הוא הסביר לך שיש שלושה מסלולים.
<אייל דולב: רגע.
<אייל דולב: אני רוצה לעשות סדר.
<אייל דולב: יש שלושה מסלולים.
<אייל דולב: המסלול שהוא הגדול ביותר זה אלה שלומדים בפריפריה, הם מקבלים 100%, כלומר 10,000 שקל, לשנה אחת.
<אייל דולב: 10,000 שקל וזהו.
<אייל דולב: בואו נבין מה התיקון.
אלי אלאלוף: סליחה, תן לנו.
אלי אלאלוף: שנה אחת שיכולה להיות, מכינה או לא מכינה.
<אייל דולב: לא, המכינה זה לא קשור, כי את המכינה הקרן מממנת מהקרן לסיוע נוסף לכל מי שזכאי סוציו-אקונומית.
אלי אלאלוף: שנה ראשונה למידה בפריפריה – מקבל 10,000 שקל.
אלי אלאלוף: שנה שנייה, מה הוא מקבל?
<אייל דולב: כלום.
<אייל דולב: ביקשנו בתזכיר לבטל את הגזירה הזאת שאנחנו צריכים לרדוף אחריהם שיחזירו את הכסף אם הם לא סיימו את התואר בתוך חמש שנים.
<אייל דולב: בא האוצר וביחד גיבשנו – עוד אין לנו את כל הפרטים – שמצד אחד מבטלים את הגזירה הזאת, ומצד שני, כדי לתמרץ אותו בכל זאת לסיים את התואר, את ה-100% האלה, את 10,000 השקלים האלה נחלק בשתי פעימות כלשהן.
חמד עמאר: בכל שנה 5,000 שקל.
<אייל דולב: עוד לא סגרנו את זה סופית, אבל זה בגדול.
<חמדה מרק: האוצר גם דיבר על לתת את זה בשנה הראשונה והשנה השלישית.
ענת ברקו: שנה ראשונה ושנייה.
ענת ברקו: הם יגיעו לשלישית, כבר לא יהיה להם ממילא.
<קריאה: בכל מקרה התיקון הזה יהיה בתקנות.
אלי אלאלוף: חבר'ה, המסקנה שלחייל משוחרר יש מלגת לימוד של 10,000 שקל בסך-הכול.
ענת ברקו: רק בפריפריה.
<חמדה מרק: אם הוא לומד בפריפריה.
אלי אלאלוף: אם הוא לא לומד?
<חמדה מרק: אם לא, הוא לא יכול לקבל.
<חמדה מרק: הוא יכול להיות גם בן הפריפריה וגם לא בן הפריפריה, אבל הוא חייב ללמוד בפריפריה.
אלי אלאלוף: אז מה זה כל הפרסום שיש ברדיו: תבוא תלמד אצלנו, חייל משוחרר.
<אייל דולב: שנה ראשונה חינם.
<חמדה מרק: אם אתה מכללה בפריפריה, אתה אומר לו: תבוא תלמד אצלנו, תקבל שנה ראשונה חינם.
אלי אלאלוף: זה אומר שחייל משוחרר.
אלי אלאלוף: אני עכשיו אקס סטודנט במינהל הסטודנטים, תפסו אותי באיזה טקס שם, אני מקבל שלוש שנים מלגה כעולה חדש וחייל משוחרר מקבל שנה אחת?
<חמדה מרק: עולה חדש מקבל מלא?
<ליאור בראון: - - - מקבל מענק - - -
<חמדה מרק: מה שציינה חברת הכנסת ענת ברקו, צריך להשוות אולי.
אלי אלאלוף: הפיקדון בא לכסות על חוסר מלגות בלימודים.
<דרור גרנית: יש פה רכיבים שונים.
<דרור גרנית: ברשות, אדוני, נעשה רגע סדר.
<דרור גרנית: יש מענק, המענק הוא כסף מזומן כשהחייל משתחרר מהצבא, הוא מקבל סכום כסף, אני לא יודע כמה זה יוצא היום, תלוי כמובן באורך השירות ובסוג השירות.
<חמדה מרק: בערך 19,000 שקל, כאשר זה חייל משוחרר קרבי שעשה 36 חודשים.
<דרור גרנית: זה סדר הגודל.
<דרור גרנית: נותנים לו 19,000 שקל, אומרים לו: קח, סע לך לטיול בהודו, בדרום אמריקה, איפה שאתה רוצה, או שתעשה עם זה מה שאתה רוצה.
<דרור גרנית: זה שלך, כסף מזומן פתוח.
<דרור גרנית: זה המענק.
<דרור גרנית: הרכיב השני זה הפיקדון.
<דרור גרנית: הפיקדון זה חשבון חיסכון רשום על שמו של החייל, שסכום הכסף בו הוא בערך 30,000 - - -
<חמדה מרק: 29,000 כאשר זה לוחם.
<דרור גרנית: בכסף הזה למשך חמש שנים אומרים לו שזה צבוע לאחת המטרות המנויות בחוק: רכישת דירה, רכישת השכלה, רישיון נהיגה, נישואים ובנייה.
<דרור גרנית: אולי אני מפספס משהו.
<חמדה מרק: פתיחת עסק.
<דרור גרנית: בחמש שנים אתה יכול להשתמש רק לאחת מהמטרות המנויות בחוק.
<דרור גרנית: כעבור חמש שנים, הכסף משתחרר לך, תיכף נגיע לסעיפים האלה.
<דרור גרנית: מעבר לשני הרכיבים האלה, החוק מציב שני רכיבים נוספים: האחד, זה הקרן לסיוע נוסף, זה סעיף 7, והוא מדבר על מכינה קדם-אקדמית, דמי קיום ולימודים במוסד להכשרה מקצועית.
חמד עמאר: זה תוספתי לפיקדון.
חמד עמאר: זה לא קשור.
<דרור גרנית: זה ללא קשר.
<דרור גרנית: לכסף הזה יש 80 מיליון שקלים צבועים, שמתגלגלים ומוצמדים, לכן מדברים פה על 100 מיליון שקלים פלוס הכסף המתגלגל משנה לשנה, מהעודפים שלא נוצלו, שגם בזה אנחנו מבקשים לפתור את הבעיה מהעודפים שלא נוצלו מהפיקדון, שזה הרכיב השני.
<דרור גרנית: הרכיב הנוסף, הרביעי במספר – היה לנו מענק, פיקדון, סיוע נוסף – זה סעיף 7א, שמדבר על עידוד השכלה גבוהה, שזה סכום כסף אקסטרה, שניתן בעבור לימודים בפריפריה.
<דרור גרנית: זה עוד 10,000 שקלים.
<דרור גרנית: 10,000 השקלים האלה - - -
חמד עמאר: רק למי שהולך ללמוד בפריפריה.
<חמדה מרק: זה מסלול אחד, ובמכללות, לא באוניברסיטאות.
<דרור גרנית: הרכיב הזה הוא רכיב תמריצי, הרעיון בא לתמרץ את התלמידים להתחיל ללמוד ולדבוק בלימודיהם.
<דרור גרנית: עד היום זה ניתן בצורה מסוימת, כשהתמריץ השלילי היה מקל, ראינו שהוא לא עובד, לכן אנחנו מבקשים לתקן את זה, לבנות את זה בצורת שני גזרים.
<דרור גרנית: במקום שיהיה גזר אחד גדול ומקל בסוף, יהיו שני גזרים קטנים.
סתיו שפיר: חוץ משכר הלימוד, יש צדדים נוספים לתמריץ הזה?
אלי אלאלוף: החזרתי את הדקות של האיחור, אבל יש עוד ועדה.
אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים להפסיק פה ולהתכנס ביום שני בבוקר, 29 בחודש, מ-09:30 עד 11:30.
מירב בן ארי: אני פותחת את ועדת המשנה של ועדת העבודה הרווחה והבריאות לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית.
מירב בן ארי: אנחנו נעשה ישיבה קצרה, ממוקדת, עניינית, ישיבה שמסכמת את המושב.
מירב בן ארי: תיקחו בחשבון שאמנם הכנסת יוצאת לפגרה אבל מבחינתי זה מעולה כי זה פחות דיונים במליאה, יותר זמן בשבילי לפגישות, לסיורים, להגיע למקומות שעוד לא הגעתי ובכלל, העבודה לא מסתיימת.
מירב בן ארי: זאת אומרת, המטרה שלי בספט
מירב בן ארי: מבר אוקטובר לסיים עם כל הלחץ וזו גם המטרה של ציפי, כדי שבחורף כמו שאמרנו, יעבדו השֶלטרים.
מירב בן ארי: אנחנו כבר בעזרת השם כשנחזור למושב הבא של הכנסת באוקטובר, אנחנו כבר נהיה עם דברים - - -.
מירב בן ארי: אני גם מברכת אותך, פעם ראשונה שלך בוועדה.
<מריומה בן יוסף: אני פעם ראשונה רואה אותך.
מירב בן ארי: מריומה, אני הייתי אצלך.
<מריומה בן יוסף: אבל אני לא זוכרת.
מירב בן ארי: מזמן, כשהייתי חברת מועצת העיר תל אביב.
מירב בן ארי: הייתי.
מירב בן ארי: את היית בין הראשונים.
<מריומה בן יוסף: עכשיו בונים שם בית קבע בתל אביב.
מירב בן ארי: אני יודעת, כן, בטח, מקסים.
<מריומה בן יוסף: נראה לי שזה הוחלט דווקא בתקופה שלך.
מירב בן ארי: כן, כן, הייתי בעניינים אז עם "מחווה" ועם החבר'ה מקידום נוער.
מירב בן ארי: ברוכה הבאה לוועדה.
<מריומה בן יוסף: תודה.
<מריומה בן יוסף: חשוב, נושא מאד חשוב.
מירב בן ארי: בהחלט וכמובן נשמע ונשמיע.
מירב בן ארי: הועדה הזאת היא ועדה שבעקרון מדברת בעיקר על התכניות לשלושת הערים הגדולות וכמובן עם התייחסות ספציפית לדברים קטנים יותר.
מירב בן ארי: אני כן רוצה להגיד כמה מלים על חיפה.
מירב בן ארי: מי הגיעה מחיפה?
<מאירה קיפרמן: אני.
<מאירה קיפרמן: את אילנה?
<מאירה קיפרמן: מאירה.
<מאירה קיפרמן: מאירה קיפרמן.
<מאירה קיפרמן: אני סגנית מנהלת אגף הרווחה.
מירב בן ארי: יופי, אני שמחה שאת פה כי אני רוצה להתחיל מחיפה.
מירב בן ארי: אני יודעת שהיה לי סיור קשוח אבל מעניין.
מירב בן ארי: כתבתי דוח של שלושה עמודים שהתייחסו אליו ברצינות ראויה.
מירב בן ארי: המטרה שלי בסוף כשאני עושה סיורים היא לא לבוא ולקטול, זה מה שגם הסברתי לנעמי בסיור.
מירב בן ארי: המטרה שלי היא לבוא ולהגיד מה צריך לשנות.
מירב בן ארי: דיברתי עם מריה מידי אחרי כן, עם ציפי - - - אנחנו מדברות כל הזמן אבל באמת, לבוא ולהגיד.
מירב בן ארי: קיבלתי תמונה מאד קשה בחיפה אבל לשמחתי ופה אני רוצה להגיד, כן, זה משהו טוב גם מבחינת ההתייחסות.
מירב בן ארי: היה כאן גם מנכ"ל העיריה, ישב אתי לפגישה, הייתה לנו שיחה מרתקת, הבנתי שהנקודות שהעלינו מטופלות וזה מה שחשוב.
מירב בן ארי: בסוף חשוב לי, כי אם ל"חצר הנשית" ובאמת, היה לא קל לשבת שם והיו פה דיונים על דיונים על "החצר הנשית" בחיפה, על התקציב אבל אף אחד מחברי הכנסת לא ישב שם.
מירב בן ארי: לא ראה באמת.
מירב בן ארי: דבר ראשון כשישבתי שם, ראיתי בנות מקסימות, נהדרות, אוהבות את המקום, כרוכות אחרי הצוות אבל היה באמת, אלוהים יסלח לי, הייתי במקומות הכי קשים במדינת ישראל, זה היה פשוט נורא.
מירב בן ארי: כל הזמן נעקצתי על ידי יתושים, ברחשים ואלוהים ישמור, הייתי שם רבע שעה ואני אומרת לעצמי: אנשים נמצאים שם שלשה ארבעה ימים בשבוע.
מירב בן ארי: היה טחב, שטחב בהגדרה גם לא בריא, לא בריא לאנשים להיות בו ובאתי, שמעתי, העברתי הדברים.
מירב בן ארי: הבנתי גם שהן עוברות, את תתייחסי לזה בדברים שלך.
מירב בן ארי: גם בדירות המעבר שפגשתי, גם על "ערים בלילה" שאני רוצה, ציפי, שתתייחסי לזה, לסיפור של 24/7 של "ערים בלילה", זה מאד חשוב לי כי אני רוצה שנדע איפה הסטטוס של חיפה עומד.
מירב בן ארי: אחרי חיפה אנחנו נעבור לתל אביב כי גם שם אני מרגישה שאנחנו תקועים שם עם השלטרים וכמובן, ירושלים.
מירב בן ארי: אני רוצה גם להתייחס להישג שהוא הישג מדהים וזה הישג של הוועדה, שהיה כאן חודשים על חודשים, זה, ציפי, זה במיוחד אלייך, ייאמר לזכותך שכל ועדה הגעת לפה והצפת את זה, את הנושא הזה שבתוך התקציב לא שמו כסף לשיפוץ והצטיידות.
מירב בן ארי: כל ועדה ישבת פה ואמרתן, את ורעות מעל"ם, שבאו ואמרו: "הבית הולך" ובשיחות שלי ושל ציפי עם פריצקי, הגענו באמת להישג מדהים שבו גם הוסטלים וגם דירות יהיה להם כסף לשיפוץ והצטיידות, מה שלא היה לנו כאן בתחילת הדרך, שזה משהו שהוא מאד משמעותי בעיניי, כי הסברנו, אי אפשר להכניס ילדים כאלה לאורווה.
מירב בן ארי: צריך להיות להם מקום מקסים.
מירב בן ארי: גם אם ניקח תרומות ופילנתרופיה, עדיין אנחנו צריכים כמדינה לשים משהו על שיפוץ אז זה עוד הישג טוב לוועדה.
מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל מחיפה.
מירב בן ארי: לשמוע קצת.
מירב בן ארי: דווקא מאריה, זה מאד חשוב שאת פה כי מה שהיה יתרון בחיפה הוא שראיתי לא רק את הצעירים.
מירב בן ארי: צעירים זו נישה שלי שאני מחויבת אליה אבל מה שהיה לנו הזדמנות וזה ייאמר לזכות עמית, זה באמת שראינו גם את הבעיה עם דרי רחוב באופן כללי, אז נתחיל מחיפה ואז נעבור.
מירב בן ארי: מאירה, ספרי לנו קצת.
מירב בן ארי: לאחר הסיור קיבלנו תגובה.
מירב בן ארי: תני לנו עדכון לוועדה, שיהיה בפרוטוקול גם.
<מאירה קיפרמן: אני חושבת שכמו שאמרת, אחרי הסיור שלך, קיבלנו את הדוח, בדקנו אותו לעומק ובאמת אנחנו רואים בחיפה את האחריות שלנו לבתים שאנחנו מנהלים, לבדוק אותם ולראות שהם יהיו בצורה מכבדת - - - הטוב ביותר.
<מאירה קיפרמן: דובר שם על דירת הנערות הצעירות, דירת הצעירות שיש בה ארבע צעירות, שהיום אנחנו מחפשים להן מקום אחר.
<מאירה קיפרמן: משפצים דירה של העיריה, מבנה שהוא נכס של העיריה ואנחנו מתכוונים עד תחילת ספטמבר - - -
מירב בן ארי: שנגמר להן החוזה שם.
<מאירה קיפרמן: כן, שנגמר החוזה.
<מאירה קיפרמן: הדירה בבר יהודה אנחנו שוקלים מה לעשות כי לשפץ אותה העלות תהיה מאד גבוהה וצריך לראות אם זה כדאי או לחשוב על מקום אחר שיתאים יותר.
<מאירה קיפרמן: כמו שאמרת, בחצר נעשו שם שני דברים.
<מאירה קיפרמן: גם נעשה שם ריסוס וגם התקדמנו.
<מאירה קיפרמן: הייתה ישיבה גם עם ציפי, לקדם את הנושא של מודל העבודה שלה ולראות איך אנחנו, את התקציב של משרד הרווחה, שהוא העביר, 300,000 שקל, שנתחיל - - -
<מריה פודגייצקי: זה כבר עובר.
<מאירה קיפרמן: גם עם ה-300 להתחיל וגם התחלנו לְהֲבְנות, נעשתה עבודה משותפת של הצוות בחיפה, לראות איך המודל יעבוד.
<מאירה קיפרמן: ישבנו ביחד, הסכמנו כבר על קווים כלליים שעכשיו צריך לפרוט אותם לפרטים יותר מדויקים.
<מאירה קיפרמן: אלו הנקודות העיקריות שעלו.
<מאירה קיפרמן: אנחנו עושים בדיקה אצלנו וכך מעמיקים יותר את הבחינה של המודלים, עד כמה הם עובדים, כמו המודלים של משרד הרווחה, מה אנחנו צריכים לשפר פנימה וכמובן, התחזוקה של הדירות, מה שהיה צריך לעשות במיָדי פעלנו.
מירב בן ארי: מריה, אני הבנתי שאת הולכת לסיור שם.
<מריה פודגייצקי: כן, יש לנו פגישה.
<מאירה קיפרמן: כן, יש לנו גם פגישה.
מירב בן ארי: מה שאנחנו פגשנו הוא הבית של דרי רחוב הכללי.
<מריה פודגייצקי: הרצל 120.
מירב בן ארי: קיי, עכשיו, ציפי, כל פעם - - - אחרת אבל לגבי חיפה, לגבי הסיפור הזה עם "ערים בלילה", להפוך את המקום ל 24/7, איפה זה עומד?
<ציפורה נחשון גליק: לא, לא, זה לא יהיה 24/7.
<קריאה: 24/7 יש רק בתל אביב.
מירב בן ארי: איך - - - ערים בלילה זה שהם לא הולכים לרחוב בעשר בלילה.
<ציפורה נחשון גליק: יהיה תקציב כמו שאמרתי, יותר מרֻווח.
<ציפורה נחשון גליק: זה כרגע נמצא בוועדת מכרזים שביום רביעי הבא מאשרת את זה סופית.
<ציפורה נחשון גליק: התקציב יעבור, במקום 280,000, מיליון שקלים לעיריית חיפה, שתפעיל את התכנית.
מירב בן ארי: ואז מה זה אומר?
מירב בן ארי: כי מה שאני ראיתי שם במקום - - -
<ציפורה נחשון גליק: שבמקום שזה יהיה פתוח פעמיים בשבוע לשלש ארבע שעות כל יום, זה יהיה פתוח חמישה ימים בשבוע, פלוס לינת חרום.
<ציפורה נחשון גליק: זאת אומרת, נערה צעירה בעשר בערב אומרת:
<ציפורה נחשון גליק: מפה אני הולכת למסרסר שלי או ללקוח הבא שלי, אומרים לה: הנה, בבקשה, את נשארת, יש פה מדריכה שנשארת אתך עד הבוקר.
מירב בן ארי: קיי, וזה ביום רביעי הבא הולך - - -
<ציפורה נחשון גליק: בוועדת המכרזים, כן.
מירב בן ארי: אנחנו מחכים.
מירב בן ארי: אין פה משהו שעלה בוועדה ולא עשינו לא follow up, תאמין לי.
מירב בן ארי: אין כאן דבר שעלה ולא עשו לו follow up.
מירב בן ארי: אין, לא קיים.
<קריאה: מי כל אחד?
מירב בן ארי: זו פעם ראשונה שלך, צודקת.
מירב בן ארי: עמית הוא מ"עלם".
מירב בן ארי: מריה היא אחראית על כל דרי רחוב.
מירב בן ארי: מאירה היא כמו שהיא אמרה, הסגנית ואת ציפי אתם מכירים.
<מריומה בן יוסף: את ציפי מכירים, מי לא מכיר את ציפי?
מירב בן ארי: כן, יקירת המדור.
<מאירה קיפרמן: אני רוצה להגיד מה שלא אמרו והוא שאנחנו כן בודקים גם את המודל של הדיורית עכשיו.
<מאירה קיפרמן: היינו כבר בסיור בתל אביב לבדוק את האפשרות של הפעלה בחיפה.
מירב בן ארי: הייתם בסיור הזה?
<ציפורה נחשון גליק: כן, העניין הוא שבחיפה הוא פחות מתאים לעשות את הדיורית בקמפוס, כי הקמפוס בחיפה מאד מנותק.
<מאירה קיפרמן: אז מה הבעיה?
<ציפורה נחשון גליק: זה שעה ורבע נסיעה ממרכז העיר, זה פחות מתאים מאשר ברמת אביב במעונות הסטודנטים ובבן גוריון - - -
<ציפי לפלר: יש בירושלים.
<ציפורה נחשון גליק: אבל ירושלים - - -
<ציפי לפלר: בירושלים גם יש דיורית.
<ציפי לפלר: - - - אוניברסיטה.
<ציפורה נחשון גליק: נכון אבל הקמפוס בחיפה הוא פחות מתאים.
<ציפורה נחשון גליק: אנחנו נצטרך למצוא - - -
<מאירה קיפרמן: הר הצופים הוא לא כל כך ממש מנותק.
<קריאה: נכון, הוא ממש לא מנותק.
<ציפורה נחשון גליק: לא, זה לא כמו באוניברסיטת חיפה, זה ממש לא.
מירב בן ארי: מה זה אומר, שלא יהיה דיור?
<ציפורה נחשון גליק: לא , תהיה דיורית, בוודאי.
<ציפורה נחשון גליק: גם זה בחתימה אחרונה.
<ציפורה נחשון גליק: זה כבר אושר, דרך אגב, בוועדת המכרזים, זה בחתימת הסכם עם הרשות המקומית.
<ציפורה נחשון גליק: הם צריכים יהיו למצוא מבנה תואם מעונות סטודנטים אבל שזה לא יהיה בתוך מעונות הסטודנטים.
מירב בן ארי: איפה ההסכם הזה של הדיורית?
מירב בן ארי: אצל מי הוא עכשיו?
<ציפורה נחשון גליק: ברשות המקומית.
מירב בן ארי: זה אצלכם לחתימה?
<מאירה קיפרמן: זה הגיע אלינו.
<מאירה קיפרמן: אנחנו בעצם, מה שעשינו זה נסענו לראות את המודל ואנחנו נצטרך לראות בחיפה מקום כמו שציפי אמרה, שמתאים.
<מאירה קיפרמן: אנחנו בתחילת הדרך.
מירב בן ארי: אין איזו מכללה או משהו?
<עמית פרלסון: יש קמפוס הנמל.
<עמית פרלסון: מה יש שם?
<עמית פרלסון: יש הרבה מבנים לדיור שהכשירו עכשיו.
<קריאה: בודקים.
<מאירה קיפרמן: אנחנו נבדוק את כל האופציות.
מירב בן ארי: זה טוב, מה שהוא מציע.
מירב בן ארי: יש שם מעונות?
<עמית פרלסון: כן.
מירב בן ארי: אז זה רעיון, שווה לבדוק את זה.
<ציפורה נחשון גליק: איפה זה קמפוס הנמל, בעיר התחתית?
<קריאה: בעיר התחתית.
<ציפורה נחשון גליק: לא, זה גם לא מתאים לעשות שם דיורית, בעיר תחתית.
מירב בן ארי: לא, הוא עושה שם פיתוח, חבל על הזמן, הוא הראה לי מצגות.
<ציפורה נחשון גליק: אבל אם היא יוצאת לתחנת האוטובוס והיא צריכה לעבור שם, תסלחי לי, ליד כל הג'יפה של העיר התחתית, לא ניקח צעירות בסיכון לחיות שם בעיר התחתית, עם כל הכבוד לקמפוס.
מירב בן ארי: זה נשמע נורא משכנע אם היה מדובר על עיר אחרת.
<ציפורה נחשון גליק: נו, מה?
<קריאה: נמצא - - -
<ציפורה נחשון גליק: אז הם ימצאו מבנים בהדר הכרמל, אין מה לעשות.
<עמית פרלסון: בין הדר לבין - - -
<מאירה קיפרמן: אבל היום הקמפוס - - - אני חושבת שצריך לבדוק את כל האופציות.
<מאירה קיפרמן: שלא נבוא ונגיד - - -
מירב בן ארי: אז בואי נעשה דבר כזה, אנחנו קבענו סיור בחיפה follow up אז בואי נקבע סיור, אנחנו רוצים לדעת מה יש.
<קריאה: לכנס את כל הגורמים.
מירב בן ארי: איזו קונסטלציה - - -
<ציפורה נחשון גליק: רעיונות לגבי מבנה ומי שימצא ויעזור למצוא מבנה מתאים – בשמחה.
<מאירה קיפרמן: הבעיה היא למצוא את המבנה, כי בדרך כלל זו אחת - - -
מירב בן ארי: כן, כן, אני יודעת.
<מאירה קיפרמן: אם נצליח למצוא מבנה, זו הבעיה העיקרית בדרך כלל, למצוא מבנה במקום המתאים.
<מאירה קיפרמן: אנחנו עושים כבר בדיקת פרופיל ואת כל השאר הדברים עושים.
<מאירה קיפרמן: במקביל גם נבדוק אפשרויות למבנה.
<ציפורה נחשון גליק: בנוסף - - -
מירב בן ארי: מריה, הסיור שלך בחיפה הוא במקום שבו אנחנו היינו, בבית הזה?
<מריה פודגייצקי: הרצל - - -
<מריה פודגייצקי: אנחנו פתחנו.
<מריה פודגייצקי: המסגרת שלנו שם היא מסגרת חדשה.
<מריה פודגייצקי: בחיפה לא הייתה מסגרת עם דירה לדרי רחוב עד לא מזמן והמסגרת נפתחה.
<מריה פודגייצקי: היום אנחנו בדיון לא כל כך על המסגרת ועל איך שהיא נראית, כי לדעתי היא נראית בסדר, הבעיה שלנו היא תמהיל האנשים שמקבלים שירות, כי על פניו יש מסגרת אבל משום מה היא לא מלאה, כשכל שאר המסגרות שלנו מעל תפוסה ואנחנו מוסיפים בדרך כלל מיטות.
<מריה פודגייצקי: כל הרעיון הוא לפרוס עוד ועוד מיטות חירומיות כאלו.
<מריה פודגייצקי: על זה כנראה תהיה שיחה בחיפה, כי אמנם מסגרת חדשה וצריך להתיישר - - -
מירב בן ארי: מה שהטריד אותי בסיור ואני חייבת לומר לך, זה שבתל אביב - - - רק על מבוגרים, אפשר לדבר ותתקנו אותי אם אני טועה, אם אצלכם זה אחרת, מגיע אותו דוד מהיחידה לדרי רחוב, שהוא איש מדהים, מביא אותו לקורת גג, עזבי מה קורה בקורת גג, עזבי מכורים, נקיים, מה הטריד אותי?
מירב בן ארי: שהחבר'ה שמגיעים לעמית ב"עלם" ומשתמשים שם במכונת הכביסה או במקלחת, הוא לא באמת יכול בעשר אחת עשרה בלילה, לשלוח אותו לדירה הזאת, נכון?
מירב בן ארי: כלומר - - -
<מריומה בן יוסף: מה הועילו חכמים בתקנתם אם אותו דר רחוב בסוף לא מצליח להגיע לדירה?
<מריה פודגייצקי: אני גם מבינה שהוא לא מופנה לשלטר מבוגרים, ללא קשר.
<קריאה: לא מקבלים אותו.
<מריה פודגייצקי: לא מקבלים, כי יש הפרדה בין צעירים למבוגרים בחיפה.
מירב בן ארי: זה, מאירה, זה משהו שאתם - - -
<מאירה קיפרמן: על זה קבענו פגישה, לבדוק לעומק את המודל ובודקים איפה אנחנו יכולים לעשות התאמה בחיפה.
<ציפורה נחשון גליק: אבל המודל של המבוגרים הוא מודל של דרי רחוב ואנחנו סיכמנו, הגענו להסכמות, שצעירים בסיכון הם לא דרי רחוב, אלא אם כן הם נפלו - - -
מירב בן ארי: אני העליתי את זה כי לא קיבלתי, את יודעת, אני כבר שם, אני לא אגיד: או.
מירב בן ארי: קיי, אתה בן 26,25, ואז נכנסתי וראיתי מבוגר בן חמישים שאמר לי שהוא אוכל ארוחה אחת ביום.
מירב בן ארי: אני לא אגיד לו: או.
מירב בן ארי: קיי, אתה לא בא היום, אתה לא חסר בית.
מירב בן ארי: בגלל זה גם דיברתי עם מריה בטלפון יום אחרי זה.
מירב בן ארי: הייתה לנו שיחה ארוכה אבל תגידי לי רגע, אגב, אותו צעיר בחיפה - - -
<ציפורה נחשון גליק: אני רוצה לחדד - - -
מירב בן ארי: אותו צעיר, בואי נתייחס לצעירה בחיפה, שמגיעה ל"ערים בלילה", אין לה בית השאנטי כזה בחיפה, אין לה מקום לישון.
<ציפורה נחשון גליק: אז קודם כל סיכמנו שאם היא צעירה או נערה בזנות אז תהיה לה דרך תכנית "הלב".
<ציפורה נחשון גליק: אם היא לא - - -
מירב בן ארי: "הלב" בחיפה?
<ציפורה נחשון גליק: בוודאי.
מירב בן ארי: קיי ואם אם היא לא - - -
<ציפורה נחשון גליק: כולל לינה.
<ציפורה נחשון גליק: הדיורית נותנת מענה לצעירות בשעת משבר.
<ציפורה נחשון גליק: עכשיו - - -
מירב בן ארי: לא, אבל הדיורית, אני ראיתי את הדיורית, הבנות של הדיורית - - -
<קריאה: היא לא מקבלת בתל אביב כי היא ברשימת המתנה.
<ציפי לפלר: למה היא לא מקבלת את זה - - -
<ציפורה נחשון גליק: כי יש רשימות המתנה אבל זה בהחלט יכול להיות מעכשיו לעכשיו, בוודאי.
<ציפורה נחשון גליק: זו מישהי - - -
<ציפי לפלר: אם אני צריכה עכשיו פתאום - - -
<ציפורה נחשון גליק: סליחה, אני אישרתי את המודל.
<ציפי לפלר: אני אומרת לך - - -
<ציפורה נחשון גליק: תראי, זה לא לחירום למישהי שבאה מהרחוב.
<ציפי לפלר: או.
<ציפי לפלר: קיי.
<ציפורה נחשון גליק: זו מישהי שנמצאת במשבר שיכולה להיכנס מעכשיו לעכשיו.
מירב בן ארי: אם היא בגיל 15,16?
<ציפורה נחשון גליק: לא.
מירב בן ארי: רגע, רגע, היא תלך לבית ברחוב - - -
מירב בן ארי: אם היא מעל גיל 26, היא תלך - - - אבל אם היא בת עשרים והיא לא עוסקת בזנות.
<ציפורה נחשון גליק: 18-25 יש לנו את הלנות החירום כמו שפותחים בתל אביב ובירושלים.
<ציפורה נחשון גליק: בחיפה לא ראינו שיש מקום לפתוח הלנת חירום גם לצעירות וגם דיורית וגם הלנת חירום לצעירים.
<ציפורה נחשון גליק: לכן, בשנה הזאת, אנחנו מקימים את הדיורית, שבשנה הראשונה, כשאין רשימת המתנה, בוודאי שהם יקלטו כאלו שבמשבר מעכשיו לעכשיו.
<ציפורה נחשון גליק: בתל אביב היא לא מקבלת מעכשיו לעכשיו כי יש לה רשימת המתנה של שנה.
<ציפורה נחשון גליק: זה פעם אחת.
<ציפורה נחשון גליק: הפעם השנייה, לצעירים בסיכון, מה שעדיין לא הוזכר, עכשיו אנחנו עסוקים בנושא של הלנת חירום לצעירים.
<ציפורה נחשון גליק: מודל ירושלים, מודל תל אביב, אז פחות או יותר, בואי נגיד, יהיו מענים, גם לבני נוער שיש, גם לצעירות, גם לצעירים וגם דרי רחוב אבל מאד חשוב לי להנגיש - - - חסרי קורת גג.
<מאירה קיפרמן: בדיוק, בדיוק.
מירב בן ארי: קודם כל אנחנו מברכים - - - אותך גם ראיתי בבית השאנטי, נכון?
<מיכאל בן יוסף: כן, מיכאל.
מירב בן ארי: מיכאל, זהו.
מירב בן ארי: אותך פגשתי.
מירב בן ארי: ומי?
<אלון רום: שמי אלון, יושב ראש העמותה.
מירב בן ארי: קודם כל נעים מאד ואנחנו שמחים שהגעתם.
מירב בן ארי: אמנם זו ישיבה אחרונה של המושב אבל הוועדה מתנהלת מדצמבר ועושה עבודה גדולה.
מירב בן ארי: בואו ספרו לנו קצת למרות שכולם - - -
<מריומה בן יוסף: אני אשמח.
<מריומה בן יוסף: קודם כל להגיד לך שכל מה שאת אמרת והעלית אור עליו מאד מדויק.
<מריומה בן יוסף: אני רוצה להסביר מאיזה מקום אני באתי לוועדה הזאת היום.
<מריומה בן יוסף: במקביל לנושא המאוד גדול שאנחנו עושים מול הרווחה בתקופה האחרונה, אני באה מהמקום שאני חייתי ברחוב.
<מריומה בן יוסף: אני הייתי ילדת רחוב.
<מריומה בן יוסף: אני לא יודעת מי עוד היה פה אבל אני מדברת ספציפית עליי.
<מריומה בן יוסף: מגיל 14 עד גיל 17 בערך, on and off חייתי ברחוב, גם בארצות הברית וגם בארץ והמצב הוא מאד מאוד מאד מפחיד.
<מריומה בן יוסף: זאת אומרת, מלאכול מפחי זבל עד ללא לרדת לזנות, עד לשמור על עצמךָ ברמות מאד מאוד קשות, לחיות עם עיתונים שמכסים אותך, זאת אומרת שהנקודה הראשונה שאני רוצה להעלות היא שיש הבדל עצום בין מי שחי ברחוב וצריך פתרונות הלאה מה קורה אתו, לבין אנשים שמתעסקים עם הנושא הזה אבל לא חוו, חלק מהם לפחות, חוויות שקשורות ברחוב.
<מריומה בן יוסף: אם זה הפחדים, אם אלה הרגשות, אם זה שאתה לבד, אם זה הבדידות, אם זו התמודדות עם דברים מאד מאוד קשים.
<מריומה בן יוסף: הסיבה שאני פה היא בגלל שתי נקודות שאמרת, שזה מה שמדהים.
<מריומה בן יוסף: אחד, בית השאנטי עובד שלושים ושתיים שנה לְגיל שבחרתי אחרי השנתיים הראשונות.
<מריומה בן יוסף: ניסיתי את כל הגילאים ואת כל ההומלסים, 84' עוד לא היו מקומות, כמו שאת זוכרת והודעת, את נראית צעירה, את לא זוכרת, אבל - - -
מירב בן ארי: אל תדאגי, אני רק נראית.
<מריומה בן יוסף: את רק נראית צעירה אבל את נראית מאד צעירה בנושא.
<מריומה בן יוסף: אני הייתי במשך שנים, עד לפני כמה שנים, היחידה שעסקה בגילאים שעד גיל 21.
<מריומה בן יוסף: זאת אומרת, הנישות שלנו הן עד היום 14-21.
<מריומה בן יוסף: אחת הפעמים שדיברתי פה בוועדה לפני הרבה שנים הייתה כשהייתה העלייה האתיופית לדוגמה, אני אתן לך נקודה מאד חשובה שאף אחד לא התייחס אליה הרבה בשנים האחרונות.
<מריומה בן יוסף: כשהייתה העלייה האתיופית ולא ידעו מתי נולדו ילדים אז רשמו בתעודות הזהות 1.1.
<מריומה בן יוסף: להרבה מהם שהגיעו אלי, לפחות.
<מריומה בן יוסף: כשאתה נולד בינואר אתה מפסיד שנה.