GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: יחד עם זאת, אני מאוד אשמח לקחת אתכם כשותפים.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שגם אשדוד מצטרפת.
טלי פלוסקוב: אתה רוצה לומר כמה מלים?
טלי פלוסקוב: נחשוב אולי לקחת עוד איזושהי עיר שהיא במצב של ערד לדוגמה, כך שיהיו לנו ערים אמידות וערים שאין להן.
<קריאה: יש לנו מועצה אזורית.
טלי פלוסקוב: את בטח מבינה על מה אני מדברת.
טלי פלוסקוב: המילה מצ'ינג, כשאני הייתי ראש עיר, זו הייתה המילה הכי שנואה עלי.
<עומר אונגר: ראשית, אני בהחלט מברך על כל המהלך הזה.
<עומר אונגר: זה לא ברור מאליו.
<עומר אונגר: אין מתאים מלהיות היועץ שמלווה את זה כמו פרופסור בריק שהוא מורנו ורבנו, של רבים מהיושבים בחדר, ובטח אלה שעוסקים בתחום הזקנה.
<עומר אונגר: השיתוף של משרדי הממשלה, הביטוח הלאומי, אשל, הוא תהליך מאוד ברור.
<עומר אונגר: אני אומר שני דברים.
<עומר אונגר: ראשית, לא צריך להמציא את הגלגל מחדש.
<עומר אונגר: יש הרבה דברים אבל צריך לעשות חשיבה מאחדת, הבניה של תהליכים, איגום משאבים.
<עומר אונגר: קטונתי מלהבין בתהליכי ממשלה, כן משרד אחר או לא משרד אחר, ואיך עושים את הדברים.
<עומר אונגר: ברור שלא מחר בבוקר מישהו יקצה מיליארדי שקלים רק לנושא הקשישים אבל כן חייבת להיות הבניה של התהליכים וחשיבה מאחורי כל הדברים האלה.
<עומר אונגר: חייבת להיעשות עשייה משמעותית כי עם כל הכבוד, העלאת קצבת הזקנה בכמה עשרות שקלים או במאה שקלים לשכר דירה, כאן גם תל אביב וגם אשדוד בהחלט לא מייצגים את השטח.
<עומר אונגר: אנחנו מדברים על שתי ערים שעלויות הדיור בהן הם בשמיים.
<עומר אונגר: אנחנו מדברים בשתי ערים מאוד חזקות.
<עומר אונגר: עיריית אשדוד מוסיפה כחמישה מיליון שקלים פחות או יותר מעבר למצ'ינג העירוני והקרן לידידות היא עוד שותף מאוד פעיל בתחום של הקשישים אבל יש הרבה מאוד רשויות, ואנחנו באמת לא מייצגים את הרוב בארץ.
<עומר אונגר: אני אגע בעוד נושא שגלית מבורך התייחסה אליו והוא כוח האדם.
<עומר אונגר: כאשר עובד סוציאלי מטפל ב-700 או ב-800 או ב-600 קשישים, נחלק את זה לחמש דקות לקשיש, ברור שזה אפילו לא פלסתר ולא אקמול.
<עומר אונגר: מילה אחרונה, התייחס לזה פרופסור בריק קודם לכן, לגבי המזדקנים הצעירים.
<עומר אונגר: בנוסף להם יש את מה נקרא להם אזרחים ותיקים ולא קשישים ויש את הזקנים ממש.
<עומר אונגר: צריך להתייחס לכל קבוצה בנפרד, למצוא את רצף השירותים, למצוא את רצף השירותים במשרדי הממשלה והרשויות.
<עומר אונגר: בסופו של דבר אנחנו אלה שפוגשים את האזרח.
<עומר אונגר: העולה מצרפת שבשעה 11:30 בלילה מצאו אותה ברחוב באשדוד עם המזוודה, בסופו של דבר לא משרד הבריאות ולא משרד הרווחה מטפל בה אלא עובד שלנו יצא ופגש אותה ונתן לה את המענה.
טלי פלוסקוב: מי שנפגש עם האנשים, אלה הן הרשויות.
טלי פלוסקוב: חברים, אני הולכת לפי הרשימה.
טלי פלוסקוב: אם אתם רשומים, אני כמובן אקרא בשמכם אבל צריך לוודא.
טלי פלוסקוב: יהורם הל, כן לזקן, בבקשה אדוני.
<יהורם הל: הקשבתי בשקט אבל אני שמח שיצא לי לדבר אחרי כל משרדי הממשלה.
<יהורם הל: אנחנו מפספסים את המטרה של הדיון הזה.
<יהורם הל: אני הכנתי כמה נקודות לדיון.
<יהורם הל: ידיד פרופסור בריק, אנחנו מכירים שלושים-ארבעים שנים, הכין מסמך והמסמך הזה נקרא תכנית אב לאומית לזקנה ואני מציע שכולנו נשתמש במילה זקנים.
<יהורם הל: זקנים זה כבוד, אלה זקני העדה.
<יהורם הל: נפסיק לכבס את המלים ולומר אזרחים ותיקים בטח ישיש, קשיש ובקשיש, בטח שאנחנו לא צריכים להשתמש במילה הזאת.
<יהורם הל: לגופו של עניין.
<יהורם הל: הדיון הזה, כאשר כל משרד ממשלתי הציג כאן מראה בדיוק היכן אנחנו לא יכולים לעבוד.
<יהורם הל: אני כתבתי במסמך שהכנתי כנקודות לדיון שצריך להקים מטה שיטפל, כמו מטה הדיור.
<יהורם הל: יהיה מטה בהחלטת ממשלה, כפוף למשרד ראש הממשלה כמו שאת הצעת, והוא ירכז את הטיפול בנושא הזה.
<יהורם הל: לא צריך עוד משרד ממשלתי.
<יהורם הל: אם נקים עוד משרד ממשלתי, היה משרד לאזרחים ותיקים שמינו לו שרה, ואני לא רוצה להיכנס לצד הפוליטי ולצד התכני, אבל היא לא רצתה לטפל בזקנים וקראה למשרד המשרד לשוויון חברתי.
<קריאה: אולי תסביר למה אתה מתכוון במונח מטה.
<יהורם הל: מטה זה מישהו שימונה לרכז את כל הנושאים של משרדי הממשלה.
<יהורם הל: משרדי הממשלה יביאו את התכניות שלהם למטה שיהיה בנוי משלושה-ארבעה אנשים מקצועיים.
טלי פלוסקוב: כמו קבינט דיור.
<קריאה: כמו שעשו לגבי יוצאי אתיופיה.
<יהורם הל: זאת דוגמה אחת.
<יהורם הל: משרדי הממשלה יגישו את התכניות לוועדה הזאת.
<יהורם הל: להגיש תכנית לטווח קצר, לטווח בינוני ולטווח ארוך כפי שהמטה יקבע.
<יהורם הל: במטה ישבו ויעשו את התיאומים ואחת לחודש-חודשיים, כפי שאת תחליטי, יבוא המטה וידווח לוועדה כשכל האנשים נמצאים כאן.
<יהורם הל: אין סיכוי, מניסיון רב השנים שלי בשירות הציבורי, שמשרדי ממשלה יוותרו על התקציבים שיש להם.
<יהורם הל: אבל יש סיכוי שכשהם יצטרכו לתת את הכסף הזה למטרות ייעודיות, כשהמטה שיושב קובע את הדברים, הם יעשו את הדברים אבל יהיה מישהו שירכז את זה ביניהם ולא נשמע את כל הדברים ששמענו כאן.
<יהורם הל: אני לא אכנס לזה כי זה כרגע לא הנושא.
<יהורם הל: אז אולי נצליח להגיע לפתרונות ממשיים.
<יהורם הל: יש עוד כמה נקודות קטנות שאני רוצה להדגיש.
<יהורם הל: אנחנו מדברים על עובדים זרים בסיעוד.
<יהורם הל: לא רק בבתים אלא גם במוסדות אבל זה לא מספיק.
<יהורם הל: צריך להכשיר אותם ואז לא נראה את התמונות.
<יהורם הל: אמנם במוסד המדובר בחיפה אלה לא היו עובדים זרים אבל לא נראה את התמונות האלה שמקבלים אדם לעבודה בלי הכשרה.
<יהורם הל: אם יעלו קצת את השכר, יבואו עובדים יותר טובים.
<יהורם הל: אנשים בשכר מינימום לא באים לעבוד עם זקנים במוסדות.
טלי פלוסקוב: אני הבנתי מאיגוד בתי האבות שלא משלמים שם שכר מינימום אבל בטח נשמע את זה.
<יהורם הל: יש עוד נקודה שלא הוזכרה כאן וזה כל הנושא של ניצולי שואה שעלו אחרי 1953 והסכומים שהם מקבלים הם מאוד נמוכים.
<יהורם הל: קצבת הזקנה לטעמנו צריכה להיות בגובה שכר מינימום.
<יהורם הל: לטעמנו יש לבטל את כל התוספות האחרות שמסביב, דבר שיקטין את העלויות, ולמסות.
<יהורם הל: אם אדם מרוויח עשרים אלף שקלים ומקבל קצבת זקנה, בדיוק כמו שמקבל מישהו שהפנסיה שלו היא 3,000 שקלים.
<יהורם הל: אבל אם ניתן בגובה שכר המינימום, זה שמקבל 3,000 שקלים אולי יקבל את כל ה-5,000 שקלים וזה שיש לו עשרים אלף שקלים, יקבל פחות.
<יהורם הל: קצבת הזקנה צריכה להישאר אוניברסלית.
<יהורם הל: זה הבסיס של קצבת הזקנה אבל אם אנחנו ממסים אתה, אנחנו פותרים חלק מהבעיה.
<יהורם הל: יש נקודות קטנות שאני לא כל כך רוצה להיכנס אליהן.
טלי פלוסקוב: אני גם מבקשת לסכם.
<יהורם הל: הייתה הצעת חוק של קארין אלהרר בנושא של עובדים זרים בסיעוד, שיינתן למי שהעובד שלו ברח, שיוכל לקבל מיד עובד מחליף ולא יצטרף לחכות.
<יהורם הל: ההצעה הזו נפלה בוועדת שרים לחקיקה אבל צריך לחזור לזה.
<יהורם הל: מעבר לכך, האמת היא שחלק גדול מהנושאים, בפגישה שקיימנו ב-כן לזקן לפני חודש או משהו, כמעט כל הנושאים שצריכים לעלות לדיון נמצאים במסמך שהגשנו לכם.
<יהורם הל: אני מציע שזה יהיה הכיוון.
טלי פלוסקוב: אני באמת מברכת על העבודה שעמותת כן לזקן עושה ועושה בצורה שיטתית.
טלי פלוסקוב: כמובן אני מברכת את נתן שלא נמצא היום.
טלי פלוסקוב: ארנון אלחנני, יושב ראש עמותת חברות הסיעוד.
טלי פלוסקוב: מאוד חשוב לנו לשמוע מה קורה אצלכם.
<ארנון אלחנני: גם אנחנו כאנשי מקצוע בתחום וגם כאזרחים חושבים שצריך לעצור את הפלסטרים שניתנים היום ולהכין ולאמץ תכנית אב אחודה לעשרות שנים קדימה.
<ארנון אלחנני: לא יכול להיות – גם כאזרחים וגם כאנשי מקצוע – שרואים את החתיכות חתיכות שזה מייצר ואת חוסר המענה הכולל לתחום שהולך להכפיל את עצמו, הן במספר האנשים, תקציבים וכל דבר אחר.
<ארנון אלחנני: בתוך חוק הסיעוד שפועל שלושים שנים באמצעות ביטוח לאומי והוכח כמוצלח, ויש בהחלט צורך להסתכל עליו ולנסות להתאים אותו לצרכים המשתנים, אבל אין ספק, וזה לדעתי כל האנשים שבתחום מבינים, הוא צריך להישאר בביטוח לאומי ולא לנסות להתחיל להעביר אותו לגופים אחרים שכן זה עובד.
<ארנון אלחנני: זה מצוין וצריך לעשות התאמות, צריך לעשות שינויים, אבל שם זה עובד ושם צריך להישאר.
<ארנון אלחנני: לאור המחסור בכוח אדם שחווים כל אלה שאמורים להפעיל הרבה מאוד מטפלים בתחום, המדינה צריכה לצאת בקמפיין גיוס ועידוד של עובדים לשנים קדימה - לא משהו חד פעמי – ובעצם לקרוא לאנשים לעבוד בסיעוד, לעבוד בתחומי הזקנה, עם מטפלים, עובדים סוציאליים, כל מקצועות הרפואה הקיימים כי בסוף בכל התחום הזה יש חוסר אין סופי.
<ארנון אלחנני: במקביל, אגב, לא היה מזיק אם סיעוד ובטח עבודה אל מול זקנה, היה מקצוע מועדף שאפשר לקבל גם תמריצים כספיים לצדו.
<ארנון אלחנני: לא יכול להיות שמטפלים היום משתכרים סביב שכר מינימום וכולם חיים עם זה בשקט.
<ארנון אלחנני: עובדים סוציאליים, עם כל הרצון, לא משתכרים ברמה הנדרשת אל מול העומסים בהם הם נמצאים ולא משנה כמה צווי הרחבה הם מקבלים היום.
<ארנון אלחנני: לעניין הזה של כוח אדם, זה משהו שצריך לפעול בו בצורת חירום לאומי.
<ארנון אלחנני: אנחנו כנותני שירותי הסיעוד נמצאים בשטח יום יום עם הקשישים, עם ניצולי השואה, עם המשפחות ובקשר יום יומי ורואים את הצרכים ואת השינויים.
<ארנון אלחנני: נשמח לשמש כאינטגרטור לאותם צרכים, המענה והקשר כי בסוף אנחנו רואים את אותם אנשים כל יום.
<ארנון אלחנני: מעבר לזה, לדעתי ל הזמן אנחנו שומעים מגופי הממשלה והמדינה שיש בעיה של קשר בין הגופים ואינטגרציה כזאת.
<ארנון אלחנני: לדעתי היום כל יכולות המחשוב ולו הבסיסיות ביותר יודעות לקחת את אותם נתונים בין גורמי הממשלה, לתת להם את הרצף הטיפולי הנדרש ואת המידע בכל רגע נתון.
<ארנון אלחנני: בן אדם שבמערכת, אני באמת מתקשה להבין את זה.
טלי פלוסקוב: לצערי הרב זה לא כל כך פשוט.
<ארנון אלחנני: אני מציע שאת זה יפתרו.
טלי פלוסקוב: לשם כך אנחנו יושבים כאן.
טלי פלוסקוב: אם הכול היה בסדר, לא הייתה לנו סיבה להיפגש.
טלי פלוסקוב: רון עוזרי, יושב ראש איגוד בתי אבות.
<רון עוזרי: אני רוצה לברך על עצם העלאת הנושא הזה לסדר היום, נושא חשוב מאין כמוהו.
<רון עוזרי: אנחנו מדברים על האוכלוסייה, אני אומר בלשון המעטה, לא הכי חזקה.
<רון עוזרי: שורש הבעיה היא פוליטית.
<רון עוזרי: אני הייתי שותף – אני חושב שגם פרופסור בריק – לפני עשרים וכמה שנים ליום עיון באוניברסיטה העברית בתקופתו של ראש האגף לגריאטריה מתוך כוונה להקים רשות לזקן.
<רון עוזרי: הנה, יש הנהון.
<רון עוזרי: הזיכרון שלי עוד עובד.
<רון עוזרי: 1994, אז עוד היינו צעירים ויפים.
<רון עוזרי: אני רק שלושים שנים בתחום.
<רון עוזרי: אז היה המנוח הרב מנחם פרוש סגן שר הרווחה, על תקן שר.
<רון עוזרי: יצאנו משם וישר אמרנו אחד לשני, חבר'ה, נשמע מה אומרים משרדי הממשלה.
<רון עוזרי: אף אחד לא חיווה את דעתו על נושא של רשות לזקן.
<רון עוזרי: כולם במשרדי הממשלה חיוו את דעתם במשרד על התקציבים שלהם ועל הנתח ועל האגף שלהם.
<רון עוזרי: הזקן בכלל לא הוזכר למחרת וזהו, זה נגוז.
<רון עוזרי: לכן, קודם כל, צריך לעשות כאן סוויצ' גדול בראש ולהבין שמשרדי הממשלה יצטרכו לוותר על נתח מסוים מכוח, סמכות, שררה, אני לא יודע מה.
<רון עוזרי: יש כאן בעיה.
<רון עוזרי: נושא הטיפול בזקנה מפוזר בין המשרדים – בריאות, רווחה, שיכון, קליטה ועוד.
<רון עוזרי: אני אומר לכם שלמיטב הבנתי רוב המשרדים, זה לא בראש מעייניהם.
<רון עוזרי: בריאות, יש לו צרות.
<רון עוזרי: יש את הבדיחה שאומרים לחבר כנסת אל תעשה אפטשי אצל ראש הממשלה שלא יגיד לך לבריאות.
<רון עוזרי: ליצמן לקח את המשרד אבל בריאות זה עם הרבה מאוד כאבי ראש.
<רון עוזרי: ועוד משרדים אחרים.
<רון עוזרי: אני אומר כאן שההגינות הנכונה לומר היא שבתקופה האחרונה, בשנים האחרונות, משרד הרווחה דווקא הוא זה שלוקח את הנושא של הזקנה ושם אותו בראש מעייניו ולא חוסך כלום מדבר שצריך לעשות כדי ליישר.
<רון עוזרי: רואים את ההבדל בין המיטות שממומנות על ידי משרד הרווחה לבין מיטות שממומנות על ידי משרד הבריאות ודי לחכימא ברמיזא.
<רון עוזרי: לכן, קודם כל צריך להקים רשות לזקן.
<רון עוזרי: אני עכשיו אתחיל מסוף, אני אתחיל מהמקרו ואחר כך אני ארד קצת לפרטים לדוגמה.
טלי פלוסקוב: רק קח בחשבון שאנחנו מוגבלים בזמן.
<רון עוזרי: תקציבים.
<רון עוזרי: דיברו על מס בריאות.
<רון עוזרי: מה אומרים?
<רון עוזרי: יש כספים במס בריאות שמיועדים לזקנה, אנחנו נוסיף חצי אחוז או אחוז.
<רון עוזרי: אני רוצה לבוא ברעיון מהפכני לגמרי.
<רון עוזרי: תרשמו.
<רון עוזרי: לקחת ממס הבריאות את הכספים שמיועדים לבריאות, לשים אותם בצד, להגיד שמעכשיו אנחנו על כל תושבי מדינת ישראל, צעירים ומבוגרים כאחד, מטילים מס זקנה.
<רון עוזרי: כולנו נהיה שותפים לתשלום.
<רון עוזרי: אחוז המס יהיה בהתאם להוצאות והצרכים והם ישתנו מדור לדור ומשנה לשנה.
<רון עוזרי: לאף אחד לא תהיה הרגשה שלוקחים כאן כספים שמיועדים למשהו ושמים את הציפורניים עליהם וזהו.
<רון עוזרי: אני ארד לתחום עליו אנחנו אמונים וזה תחום האשפוז הסיעודי.
<רון עוזרי: השירותים בבית.
<רון עוזרי: דיור מוגן ברובו הוא פרטי ודיברנו כבר על הצרכים לאוכלוסיות החלשות בקליטה ובשיכון ולא אחזור על הדברים.
<רון עוזרי: תשושים, למזלנו הטוב משרד הרווחה מטפל בזה בסדר והמספרים קטנים ולא גדולים.
<רון עוזרי: כ-2,500, 3,000 נעזרים במשרד הרווחה.
<אורה דואק: 7,500.
<רון עוזרי: 7,500, 8,000 ברישיון.
<רון עוזרי: האשפוז הסיעודי, זו המכה של המדינה.
<רון עוזרי: זה שהתפוצץ לנו בפרצוף, אני לא מצדיק שום מעשה נפשע, כולם צריכים להיות מאחורי סורג ובריח, אבל זה שזה התפוצץ לנו בפרצוף, אתם יכולים לעיין בפרוטוקולים שאנחנו ישבנו כאן בארבע השנים האחרונות ולראות שאמרנו את זה השכם והערב.
<רון עוזרי: כל מי שמכיר אותי יודע ואמרתי שלא יתכן שיהיה מחסור במטפלים וזה לא מעניין אף אחד.
<רון עוזרי: גם אם אנחנו משלמים עשרים אחוזים מהסכום מינימום, זה לא עוזר.
<רון עוזרי: אנחנו מוכנים להיות שותפים, כן עובדים זרים, לא עובדים זרים, הכשרות בארץ – הגוף היחידי בארץ שמימן הכשרות בארץ, זה איגוד בתי אבות ולא משרד הבריאות ולא משרדים אחרים.
<רון עוזרי: אשל קצת עזר לנו.
<אורנה בר: גם אנחנו עזרנו.
<רון עוזרי: המוסד לביטוח לאומי.
<רון עוזרי: אשל והמוסד לביטוח לאומי.
טלי פלוסקוב: אתם רואים איזה יתרון יש כשיושבים סביב שולחן אחד?
<רון עוזרי: אשל והמוסד לביטוח לאומי בלבד עזרו וגם זה לא עזר כי אנשים לא נכנסו לעבוד בתחום.
<רון עוזרי: מחסור באחיות.
<רון עוזרי: לא מעניין אף אחד.
<רון עוזרי: רבותיי, במדינת ישראל, לפי נתוני ה-OECD, חסרות למעלה מעשרים אלף אחיות.
<רון עוזרי: בבתי האבות חסרות 800 אחיות.
<רון עוזרי: אין לנו אותן.
<רון עוזרי: גולת הכותרת הוא התקציב, הנעלם שאף אחד לא רוצה לחשוף אותו במשרד הבריאות והוא שלושים אחוזים פחות מהעלות.
<רון עוזרי: אני חוזר עכשיו לתחילת דבריי ובזה אני מסיים.
<רון עוזרי: אם הייתה רשות לזקן, היא בעל הבית, אכפת לה, זה הנושא שלה.
<רון עוזרי: הדרך ארוכה.
<רון עוזרי: אני מקווה שהחברים שלי עת יגיעו לזקנה וגם אני נהנה מזה, אבל צריך להתחיל בזה ולא כמו כל הפוליטיקאים – וכאן אני משבח אותך ואת הצוות שמסתכלים על יותר משנתיים קדימה, על יותר מקדנציה קדימה.
<רון עוזרי: הדרך היא ארוכה מאוד אבל צריך להתחיל אותה.
<רון עוזרי: אני נתתי רק את הנקודות העיקריות.
<רון עוזרי: פרופסור בריק ואני כבר דיברנו על הנושא.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר לכם שכאשר נפגשתי לפני כמה ימים עם פרופסור בריק, הוא הוציא ושם ספרים על השולחן והראה שזאת תכנית שעשו בשנה כזאת, זאת תכנית שעשו בשנה אחרת וכולי.
טלי פלוסקוב: כל אלה תכניות.
טלי פלוסקוב: ספרים מטעם משרדי הממשלה.
טלי פלוסקוב: זה לא משהו שלא מתואם.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שלקחתי על עצמי משהו מאוד מאוד קשה אבל אני מאוד מאמינה שבעבודה משותפת עם כולכם יש לנו סיכוי להצליח.
טלי פלוסקוב: אני בחיים שלי לא ותרנית.
טלי פלוסקוב: בואו ננסה ונלך בדרך.
טלי פלוסקוב: כמובן אני עוד לא מסכמת אלא רוצה לשמוע עוד כמה אנשים.
טלי פלוסקוב: אם לא הייתי מאמינה שזה אפשרי, לא הייתי יושבת כאן היום.
טלי פלוסקוב: אני אומרת לכם את זה חד משמעית ואני רוצה שגם אתם תאמינו שזה לא עוד פעם שאנחנו יושבים ומדברים.
טלי פלוסקוב: מידד גיסין, יושב ראש צב"י, צרכני בריאות ישראל.
<מידד גיסין: אני רוצה לגעת רק בנקודה אחת שלא עלתה כאן וחיכיתי ש-כן לזקן יציגו אותה כי הם הגישו תביעה ייצוגית בעניין וזה הנושא של הביטוח הקבוצתי הסיעודי שבוטל ב-2011 על ידי המפקח על הביטוח.
<מידד גיסין: כאשר באה המפקחת החדשה, היא הקפיאה את היישום ואחרי כן ניסנקורן, יושב ראש ההסתדרות, ושר האוצר, הקפיאו לשנה והקפיאו לעוד שנה אבל הם שכחו שיש סעיף קטן - אני מתפלא שאין כאן אף אחד מחברות הביטוח - שאומר שחברת ביטוח יכולה לא לחדש את ההסכם אחרי שנגמר, אחרי חמש שנים.
<מידד גיסין: עד היום, משנת 2011, 300 אלף גמלאים נפלטו כבר מהביטוח הסיעודי.
<מידד גיסין: אנחנו כאן מדברים על זקנים.
<מידד גיסין: שם יש בחורים צעירים, יש שם אנשים שעדיין עובדים ובוטל להם הביטוח הסיעודי.
<מידד גיסין: הנקודה היא שחלק גדול מהנפלטים האלה כבר הפכו לסיעודיים ועד סוף 2017 עוד קרוב למיליון – היו מיליון ומאתיים אלף גמלאים שהיה להם ביטוח קבוצתי סיעודי שבוטל – נוספים ייפלטו.
טלי פלוסקוב: מיליון נוספים רק בשנה זו?
טלי פלוסקוב: משהו לא מסתדר.
<מידד גיסין: אלה נתונים שאני אחראי עליהם.
טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש שיבדקו לנו.
טלי פלוסקוב: אנחנו נבדוק את הנתון הזה.
<מידד גיסין: גם יושב ראש ההסתדרות וגם שר האוצר הבטיחו, עת הם הקפיאו בפעם הראשונה, שתוך שלושה חודשים תוקם ועדה ויימצא פתרון סביר לאנשים האלה.
<מידד גיסין: אף אחד לא מטפל בזה ואפילו הרפורמה של ליצמן, אני במקרה מטפל בנושא בריאות ואני עשרים שנים יושב כאן בישיבות הכנסת.
טלי פלוסקוב: מה הרפורמה של ליצמן?
טלי פלוסקוב: לא תפתור את הבעיה?
<מידד גיסין: היא לא תפתור את כל הבעיה אבל לפחות את הבסיס היא תפתור.
<מידד גיסין: ליצמן הכריז שזה בהסכם הקואליציוני.
<מידד גיסין: אני לא יודע למה הוא ויתר אבל זה לא נכנס בתקציב 2017 ו-2018.
<מידד גיסין: הוא אמנם עדיין אומר שזה בתכנית שלו, אבל אנחנו צריכים לדעת דבר אחד והוא שהאנשים האלה לא יכולים לחכות לא לרפורמה של ליצמן ולא לתכנית של הוועדה הזאת שאני מברך עליה בצורה יוצאת מן הכלל.
<מידד גיסין: אבל האנשים האלה מתים.
טלי פלוסקוב: אנחנו מבינים את הסוגיה.
<מידד גיסין: עוד מילה אחת.
<מידד גיסין: אני שייך לקבוצה שמטפלת משנת 2021 בנושא הסיעודי ואני מבקש להיות שותף בדיונים של הוועדה הזאת יחד עם אנשי הקבוצה שלי.
<מידד גיסין: יש לנו נתונים ולמעשה אף אחד לא מוכן היום, לא יושב ראש ההסתדרות ולא שר האוצר, לשבת אתנו על אף הפניות הרבות שלנו.
טלי פלוסקוב: אני חייבת לסיים כי בשעה 12:00 אני חייבת לרוץ לנשיאות הכנסת ויש לי כאן עוד שתי בקשות להתייחסות ואחר כך סיכום.
טלי פלוסקוב: חנה פרידמן, סגנית ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל.
<חנה פרידמן: שלום.
<חנה פרידמן: בעשר השנים האחרונות אני סגנית ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל אבל עשר שנים קודם לכן ניהלתי את העמותה לוותיקי עמק יזרעאל ואת פרויקט לזקן, כך שנושא הזקנה קרוב ללבי ויש לנו כאן הרבה שותפים בתחום.
<חנה פרידמן: קודם כל, בשנת 2011 ישבתי בוועדת היגוי דומה מאוד לזו.
<חנה פרידמן: ישבו בה כל משרדי הממשלה, אשל, ביטוח לאומי, כל נציגי המשרדים והייתה תכנית שנקראה חיים בגיל.
<חנה פרידמן: הבאתי רק את התקציר כי הספר כבד ולא יכולתי לסחוב אותו.
<חנה פרידמן: אני מברכת על זריקת המרץ הזאת.
<חנה פרידמן: אני לא אחזור על הדברים כי באמת זמנך קצר.
<חנה פרידמן: לא הספקתי לקרוא את מה שכתב פרופסור בריק אבל אני רוצה לדבר על האינטגרציה והתיאום ורוצה להוסיף עוד משהו.
<חנה פרידמן: לתוך מערך התיאום צריך להכניס את הרשויות המקומיות בשני כובעים, הרשות המקומית העירונית והמועצות האזוריות.
<חנה פרידמן: לכל אחד מהם יש צרכים שונים.
<חנה פרידמן: כאשר מסתכלים על מדרג השירותים שזקן מקבל, אנחנו מדברים על משפחה, על קהילה, על הרשות ועל המדינה.
<חנה פרידמן: כולם צריכים לדבר את אותה שפה ולכן מאוד מאוד חשוב שהתכנית תהיה תכנית כוללנית.
<חנה פרידמן: המשרדים שהוקמו בזמנו – לאה נס כסגנית שר הובילה את המהלך הראשון, אחר כך אורי אורבך זכרונו לברכה, לצערי ישבתי אתו ולא הצלחתי לשכנע אותו להמשיך בתכנית הזאת שהוא לא אהב אותה.
<חנה פרידמן: היום המשרד לשוויון חברתי נוגע בחלק מהדברים.
<חנה פרידמן: לדעתי ת"פ של משרד הרווחה יכול לתכלל.
<חנה פרידמן: אני לא יודעת, אני לא בקיאה במערכות הפוליטיות איך לעשות את זה נכון, אבל משרד הרווחה יכול לתכלל את הנושא הזה.
<חנה פרידמן: הם בעצם היום הפרטנרים הכי משמעותיים כאשר לתוכם משלבים את המשאבים של ביטוח לאומי, של משרד הבריאות, של קופות החולים שאסור לשכוח אותן.
<חנה פרידמן: לכן אם אנחנו נקים איזשהו גוף מתכלל כזה שיהיה לו אחר כך איזושהי אימא כמוך שאכפת לה ויצטרכו לדווח, יש סיכוי שנצליח.
<חנה פרידמן: אני אישית הקמתי ברשות שלי מינהלת אזרחים ותיקים.
<חנה פרידמן: כל הגורמים בתוך הרשות ולתוכה אני היום שואבת גם את בית החולים, את קופות החולים, את משרד הבריאות ואת ביטוח לאומי לשבת ולראות את הזקן במרכז ולתת את כל המכלול.
<חנה פרידמן: לכן מאוד מאוד חשוב לקדם – בלי להיכנס לכל הפרטים – את הנושא של תכנית אב מתכללת.
<חנה פרידמן: אישית אני מוכנה להצטרף לכל פורום בכלל שעה ובכל מקום למרות שאני באה מרחוק, שלוש שעות נסיעה, אבל אני מוכנה לבוא כי הנושא הזה מאוד מאוד חשוב לי, כדי שבאמת ניתן את המקום הראוי לזקנים, לנו בעתיד.
טלי פלוסקוב: באמת תודה שהגעת מכל כך רחוק.
טלי פלוסקוב: אני יודעת מה זה, אני מגיעה מערד.
טלי פלוסקוב: אני אשמח לקחת את הניסיון שיש לך, במיוחד שישבת עם הקודמים.
טלי פלוסקוב: אתה רשום אדוני?
טלי פלוסקוב: לא ראיתי את שמך.
<אהרון רוני כהן: אני מהסתדרות הגמלאים.
<אהרון רוני כהן: משפט אחד.
<אהרון רוני כהן: גברתי היושבת ראש, הריטואל הזה חוזר על עצמו בשנים האחרונות וכל פעם בעקבות איזשהו תחקיר או איזה אירוע חריג שקרה לגמלאי או למטופל ואז כולנו מתכנסים.
<אהרון רוני כהן: הפעם את נותנת את התחושה שזה הולך להיות רציני.
<אהרון רוני כהן: אני אומר לך גברתי שלגמלאים יש הרבה פנאי אבל אין להם זמן.
<אהרון רוני כהן: לכן הדיונים צריכים להיות בתדירות גבוהה כדי שאנחנו נגיע לתוצאות.
<אהרון רוני כהן: תודה.
טלי פלוסקוב: אני מאוד מעריכה את זה.
טלי פלוסקוב: לא סתם נתנו מרכז המחקר והמידע של הכנסת לעשות עבודה בזמן הפגרה, כדי מיד אחרי שאנחנו נכנסים למושב הבא נתכנס כאן, גם כדי ללמוד את העבודה שהם יכינו לנו וגם כמובן להמשך הדיונים.
טלי פלוסקוב: אני ממש מבקשת מכולם, מי שנמצא כאן ונוסיף גם את מי שלא נמצא כאן, להיות שותפים כי זה מאוד מאוד חשוב לשמוע את הדעות שלכם.
טלי פלוסקוב: אחרונת הדוברים, עמותת מט"ב.
טלי פלוסקוב: בבקשה בקצרה, כי אני חייבת לסכם.
<שירה אהרונסון: תודה על רשות הדיבור.
<שירה אהרונסון: דובר כאן הרבה על שותפות ועל אינטגרציה ואני רוצה לציין גם את המקום החשוב שצריך להיות בתהליך כזה לארגונים שנמצאים בשטח ומספקים שירותים ובעצם מכירים את המצוקות היום יומיות ואת האתגרים היום יומיים.
<שירה אהרונסון: עמותה כמונו, ואני בטוחה שיש עוד ארגונים, ישמחו לקחת חלק בתהליך הזה ובעצם לשקף את הדברים מהיום יום.
<שירה אהרונסון: עלה כאן נושא שחשוב לי להדגיש אותו, את החשיבות של הראיה וההסתכלות לטווח ארוך בהיבט של כוח האדם.
<שירה אהרונסון: בכל תכניות יפות ככל שלא יהיו, שיציעו את מערך השירותים הנפלא ביותר, בסוף צריך עובדים שיעשו את זה.
<שירה אהרונסון: כבר היום אנחנו רואים בכל הדרגים – החל ממטפלות סיעודיות שיגיעו לקשישים הביתה ויטפלו בהם, עובדים סוציאליים, אחיות וכל קשת התפקידים – מחסור מאוד מאוד גדול וחוסר רצון של אנשים לעבוד בתחום הזה של הזקנה.
<שירה אהרונסון: צריך לראות איך אנחנו נערכים לזה ואיך אנחנו מתמרצים ומעודדים אנשים לעסוק בתחומים החשובים האלה כי אחרת הספרים היפים שייכתבו, פשוט לא יהיה מי שיעשה אותם.
<שירה אהרונסון: נקודה נוספת שאני רוצה להעלות נוגעת למטפלות הסיעודיות בבית.
<שירה אהרונסון: היום היכולת לקיים את חוק הסיעוד, הכוח המוציא לפועל של חוק הסיעוד והיכולת לתת לקשישים בבית טיפול ומענה, אלה המטפלות הסיעודיות.
<שירה אהרונסון: לדעתנו צריכה להיעשות התבוננות רחבה על המקצוע הזה שקוראים לו מטפלות סיעודיות, להפוך אותו לפרופסיה, לדאוג יותר להכשרה, לליווי, לפיקוח, לתנאי שכר אחרים ובכך לאפשר למדינה להמשיך את המפעל הזה שקוראים לו חוק סיעוד ולהוציא אותו לפועל.
<שירה אהרונסון: תודה רבה.
טלי פלוסקוב: רבותיי, השעה 12:00 וכמו שאמרתי, אני חייבת לרוץ.
טלי פלוסקוב: אני הכנתי סיכום ארוך אבל אני החלטתי עכשיו לא לקרוא אותו אלא לומר רק משפט אחד ואולי שניים.
טלי פלוסקוב: הדבר הראשון, בעיני יש להפריד בין התכנית לבין המבנה הארגוני שיטפל בתכנית.
טלי פלוסקוב: על זה אנחנו נחליט בדרך.
טלי פלוסקוב: הדבר השני, אני רוצה שבאמת לא נדבר על מי מטפל, משרד כזה או אחר, אלא שבמרכז העניינים, כל אחד שיושב כאן, יראה רק דבר אחד והוא את הבן אדם.
טלי פלוסקוב: אנחנו כולנו צריכים לחשוב רק על אותו זקן ואני בעד להגיד את המילה זקן.
טלי פלוסקוב: כולנו צריכים לתת לו את מה שהוא נתן במשך החיים שלו למדינה הזאת.
טלי פלוסקוב: הדבר השלישי, אני רוצה להזכיר לכם שאנחנו לא בתכנית של כיבוי שריפות.
טלי פלוסקוב: זה לא פופולרי מה שאני אומרת עכשיו.
טלי פלוסקוב: בדרך כלל פוליטיקאים לא עושים את זה אבל אני החלטתי שכדי שהתכנית תהיה לא רק על המדפים אלא גם בחיים, צריך להשקיע כאן זמן כדי להכין תכנית מקצועית משותפת עם כל הגורמים, כדי שאחר כך באמת נהפוך את זה למציאות ואז פוליטיקאים ייתנו לנו ציונים.
טלי פלוסקוב: שוב תודה רבה לכולם על כך שהייתם כאן.
טלי פלוסקוב: אני מאוד מבקשת להמשיך לקחת חלק בדיונים הבאים בנושא הזה.
מירב בן ארי: אני פותחת את ועדת העבודה הרווחה והבריאות, היום 12.12.2016 י"ב כסלו תשע"ז, אני אחליף את יושב ראש הועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף.
מירב בן ארי: הוועדה עוסקת בדיון מהיר שהוגש אליה בנושא בית החולים הממוגן במרכז הרפואי רמב"ם של חברת הכנסת נאוה בוקר, חברי הכנסת איל בן ראובן, עבדאללה אבו מערוף חמד עמאר ואכרם חסון.
מירב בן ארי: יש פה נציג של בית החולים.
מירב בן ארי: אני רוצה לתת לחברת הכנסת נאוה בוקר להציג בבקשה את הדיון המהיר.
נאוה בוקר: שלום ותודה רבה ליושבת הראש, חברת הכנסת מירב בן ארי.
נאוה בוקר: תראי, לפני חמישה חודשים בערך ערכתי ביקור בבית החולים רמב"ם ובאמת התרשמתי מההשקעה ומהמחשבה שהושקעה שם בכל פרט וכבר בסיום נאמר לי שבגלל שבית החולים התת קרקעי לא זוכה לתקציב שמיועד לאחזקה שלו אי אפשר לבצע בו עבודות אחזקה שוטפות ולצערנו כפועל יוצא מזה המוכנות שלו לקליטת פצועים בזמן מלחמה, בזמן חירום, נפגעת.
נאוה בוקר: אי אפשר להשתמש בו.
נאוה בוקר: זה מצב אבסורדי שקיים בית חולים, בית חולים תת קרקעי שהייתה בו השקעה מטורפת של מיליונים והוא לא זוכה לתקציב עבור טיפול שוטף.
נאוה בוקר: והמשמעות היא שבעצם אין שם בית חולים לשעת חירום.
נאוה בוקר: זה מסכן את חיי האזרחים שלנו.
מירב בן ארי: מה המצב שם היום, מה ראית?
מירב בן ארי: כמה זמן לא נעשו שם - - -
נאוה בוקר: אני חושבת שמדובר בכמה שנים אבל נציג בית החולים יסביר לנו את זה.
נאוה בוקר: אני אומרת שבמדינת ישראל עלולה לפרוץ מלחמה בכל רגע ואזור הצפון בכלל מועד לפורענות אז צריך להעביר את הכספים האלה לבית החולים וכמה שיותר מהר.
נאוה בוקר: אנחנו צריכים לחשוב על כל אותם מאות אלפי אזרחים שנמצאים בצפון שחוסר התקצוב הזה חורץ את הדין שלהם.
נאוה בוקר: אני חושבת שלא צריך לחכות עד שיקרה אסון.
נאוה בוקר: אני אשמח אם תתני לנציג בית החולים להסביר.
מירב בן ארי: אני אציין לפרוטוקול שחבר הכנסת אכרם חסון הגיש גם שאילתה בנושא, דיבר כאן באמת על מה שגם חברת הכנסת בוקר אמרה ובצדק על העניין שבעת מלחמה ותחת ספיגה, והוא דיבר כאן על עלות אחזקה של 3 מיליון ₪, אתה תיכף תתייחס לזה.
נאוה בוקר: אני יכולה לשאול, יש כאן נציג האוצר?
מירב בן ארי: לא, אבל ניתן לבית החולים לומר איפה הקושי, ואם צריך נפנה לאוצר.
מירב בן ארי: כתב השר פה "משרד הבריאות רואה חשיבות רבה לשמירה על כשירות ומוכנות בית החולים בחירום ולכן נעשים מירב המאמצים לסגירת נושא האחזקה במסגרת תקציב 2016.
מירב בן ארי: בשנת 2017 ואילך בכוונת משרד הבריאות לבצע בדיקת היתכנות בדבר הכנסת עלויות אחזקה על בסיס התקציב.
מירב בן ארי: מדובר באתגר למערכת הבריאות, לצורך כך נדרש שיתוף פעולה של מערכת הבריאות עם רח"ל, רשות החירום הלאומית שלה תפקיד חשוב במוכנות כלל המערכת לחירום.