GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מעין חזות: בעיקרון אני כרגע עובדת עם ילדים בצהרון.
<מעין חזות: האמת היא שכל החיים שלי, מבחינת התחום, לא ידעתי מה אני רוצה לעשות.
<מעין חזות: אני מאוד רוצה לעבוד עם נוער בסיכון.
<מעין חזות: יש לי אחות בבית שיצאה על צו בית משפט.
<מעין חזות: היא הייתה כמעט שנה באולפנת דולב.
<מעין חזות: זה מבאס.
<מעין חזות: את המשפט דחו כמה פעמים בגלל שלא ידעו איזה החלטה לקבל.
<מעין חזות: בסוף החזירו את אחותי הביתה.
<מעין חזות: סתם, זה מבאס כי היא בת 14 והיא מתכתבת עם מלא גברים ומסתובבת אתם.
<מעין חזות: היה שבוע שהיא ברחה ולא מצאו אותה.
<מעין חזות: המשטרה אמרה לאימא שלי שכל עוד היא כותבת סטטוסים בפייסבוק, הכול טוב.
<מעין חזות: כלומר, לא רצחו אותה.
<מעין חזות: היא מתכתבת עם גברים בני עשרים ומעלה.
<מעין חזות: בסוף אני זאת שמצאתי אותה.
<מעין חזות: כל ערב היא ישנה אצל גברים ויום אחד חברה של אימא שלי אמרה שהיא ראתה אותה, היא גם מתלבשת נורא פרובוקטיבי, הכול חולצות בטן וטייץ.
<מעין חזות: היא גבוהה לגילה והיא לא נראית בת 14 והיא מנצלת את זה.
<מעין חזות: אחרי שהפכתי עולמות ושכרתי רכב ועליתי לירושלים ב-2:30 לפנות בוקר במוצאי שבת, אמרתי למשטרה שיגיעו עכשיו לכיכר ציון.
<מעין חזות: שלחתי להם תמונה, לשוטר, כי כל השבת עקבתי בפייסבוק.
<מעין חזות: היא הייתה במצב מזעזע.
<מעין חזות: היו עליה סימנים כחולים.
מירב בן ארי: איפה היא עכשיו?
<מעין חזות: בבית.
<מעין חזות: היא בבית.
מירב בן ארי: אבל היא יכולה לברוח משם כל יום.
<מעין חזות: היא עושה מה שהיא רוצה.
<מעין חזות: אחרי פעמיים שהזמנתי משטרה, החלטתי לעשות לזה סוף ואבא שלי עכשיו לא עושה כלום ואחותי מנצלת את זה.
<מעין חזות: אימא שלי בדיכאון נורא קשה ואבא שלי לא מתפקד.
<מעין חזות: כל החיים שלו הוא רק בעבודה.
מירב בן ארי: אחרי כל סיפור החיים שלך, את המבוגר האחראי?
<מעין חזות: גם בבית היה סוג של היפוך תפקידים.
<מעין חזות: אימא שלי נתנה לנו את הנשמה אמנם אבל היא לא תפקדה.
<מעין חזות: היא איבדה את שתי האחיות שלה, אחת ממחלת סרטן ואחת מתאונה ואבא שלי היה מפוצץ אותה במכות, קורע אותה במכות בבית, את כולנו.
<מעין חזות: הכסף, לצערי, זה משהו שאבא שלי כל פעם פגע והשתיקו אותנו בקחו כסף ותסתמו את הפה.
<מעין חזות: לצערי זה משהו שחלחל במשפחה ואימא שלי אמרה לנו לשתוק ולא לדבר.
<מעין חזות: במקור מבית שמש.
<מעין חזות: אני גרה כאן כבר ארבע שנים.
<מעין חזות: הייתי שנה בהוסטל של הבית לבנות.
<מעין חזות: יגאל בן אדם מדהים.
מירב בן ארי: בן אדם מדהים.
<מעין חזות: הם עושים ממש עבודת קודש.
מירב בן ארי: היום את עובדת ואת ישנה בגלגל?
מירב בן ארי: כמה זמן את כבר בגלגל?
<מעין חזות: חצי שנה.
<מעין חזות: משהו כזה.
מירב בן ארי: תודה שבאת וסיפרת.
<מ': אני רוצה לחזק משהו שמעין אמרה, לגבי סל שיקום.
<מ': אני עברתי גמילה, הפסקתי עם החומרים הקשים וכרגע אני רק מעשנת ירוק.
<מ': אני בת 23.
מירב בן ארי: הלכת לביטוח לאומי?
<מ': עברתי ועדת סל שיקום.
<מ': אני מקבלת קצבה.
<מ': אחת הבעיות שלנו היא שהם לא נותנים אפשרות של דיור ועוד כל מיני דברים שסל השיקום מציע ברגע שאתה משתמש אפילו בגראס.
<מ': כרגע אני בחוץ ואין לי שום דבר שייתן לי מוטיבציה.
מירב בן ארי: מה זה בחוץ?
מירב בן ארי: את ישנה בגלגל?
<מ': עכשיו לא.
<מ': אני רוצה להתחיל איזה תהליך עם סל שיקום אבל הם בעצם לא מאפשרים את זה כל עוד אתה עדיין משתמש.
<מ': לדעתי זאת אחת הבעיות, שאי אפשר להיכנס לשום מסגרת.
<רעות גיא: יש כאלה שמשתמשות ברישיון.
<רעות גיא: זאת אומרת, יש כאלה שיש להן רישיון ממשרד הבריאות לקנאביס רפואי ולא יכולות להיות במסגרות אפילו שיש להן רישיון.
מירב בן ארי: איך זה שמי שמשתמשת באישור בקנאביס רפואי לא יכולה?
<פאולה רושקה: פעם ראשונה אני שומעת על זה.
<פאולה רושקה: אני אעביר את זה לאחראי על סל שיקום.
<פאולה רושקה: אני לא אחראית לזה.
<רעות גיא: אפשר גם להבין את ההיגיון בזה שיש דיירים שלא משתמשים והיא כן משתמשת.
<ציפי נחשון גליק: יכול להיות שגם אלה שמקבלות סל שיקום שלא משתמשות לא ירצו אולי לגור עם כאלה שכן משתמשות, אבל יש מספיק מכל המקרים ולכן למה אי אפשר לקחת ארבע צעירות באותו מצב ולשים אותן בדירה אחת?
<ציפי נחשון גליק: אז לתת להם את האקסטרה של הטיפול לו הן זקוקות.
<ציפי נחשון גליק: במקום שהן יהיו בשלטר, יהיו בדירה בקהילה.
<ציפי נחשון גליק: הנה, כאן יש כבר שתיים כאלה ולמה אי אפשר לאפשר את זה?
<ציפי נחשון גליק: אם הן צריכות את האקסטרה של המלווה שהוא מומחה להתמכרויות, אפשר לבקש את זה מהשירות להתמכרויות.
<ציפי נחשון גליק: אפשר לייצר כאן מענים.
מירב בן ארי: בתל אביב יש שלטר לנקיים ושלטר למכורים.
<ציפי נחשון גליק: אני יכולה להבין שבאמת אי אפשר בסל שיקום לקחת צעירה שלא צורכת, גם אם זה חוקי או לא חוקי, ולשים יחד עם צעירה שצורכת.
<ציפי נחשון גליק: אפשר לעשות הפרדה.
<ציפי נחשון גליק: אותו דבר נגיד עם נפגעות תקיפה מינית.
<ציפי נחשון גליק: לפעמים חיות בקשיים מאוד קשים, בדיסוציאציות קשות, בנדודי שינה מאוד קשים.
<ציפי נחשון גליק: השירות הזה של המימוש של סל השיקום עם הדיור, לפעמים יש עמותות שמלוות 160 נשים בקהילה שיש להן סל שיקום כך שמתוך ה-160 קח את העשרים שהן נפגעות התעללות מינית, תעשה להן ארבע דירות נפרדות ותן להן מענה.
<ציפי נחשון גליק: העובדת הסוציאלית שמלווה ארבע דירות, היא תהיה מומחית לפגיעות מיניות והיא תוכל לעשות את העבודה.
<ציפי נחשון גליק: לדירות אחרות יהיה עובד סוציאלי מומחה להתמכרויות.
<ציפי נחשון גליק: לזה לא צריך תוספת תקציב.
<הדס גול: יש בעיות כשהן מגיעות למרפאות כי היום קופות החולים צריכות ללוות בנושא סל שיקום אבל גם המרפאות הציבוריות.
<הדס גול: לפעמים הן לא מוכנות לקבל את החבר'ה שלנו כי הם צריכים להתחיל שם טיפול ושמישהו ימליץ עליהם.
<הדס גול: הן צריכות להגיע לאיזשהו רצף של מפגשים כדי שימליצו עליהן.
<הדס גול: לא תמיד זה יכול לקרות כי היום הן כאן ומחר הן שם.
<הדס גול: אלה חבר'ה מאוד מנותקים ולא תמיד יש רצף של קשר ואנחנו לא מצליחים לממש את הזכאות הזאת של סל שיקום.
<הדס גול: אנחנו הולכים אתם לביטוח לאומי, יש ארבעים אחוזים אבל אין לי שיתוף פעולה כי הכללים של סל שיקום – אני עוד פעם אומרת – אולי צריך להתאים אותם לאוכלוסייה הזאת.
<הדס גול: אני אתן דוגמה, דבר הכי פשוט של טיפולי שיניים.
<הדס גול: כדי שהצעירה תוכל לקבל טיפולי שיניים, שזה בתוך סל השיקום, חצי שנה של שיתוף פעולה.
<הדס גול: למה אני צריכה חצי שנה של שיתוף פעולה?
<הדס גול: יש לה סל שיקום, כרגע היא כאן, היא מגיעה אלי, היא רוצה קשר, אולי דרך זה אני אניע את הקשר.
מירב בן ארי: מה זאת אומרת חצי שנה?
<הדס גול: להמתין לטיפול.
<הדס גול: אני צריכה להוכיח שהיא תהיה באיזשהו טיפול בעלת מוטיבציה.
<הדס גול: הם גם מתמקדים בתחום של תעסוקה.
<הדס גול: הפסיכיאטר צריך להגיד שהיא ברת שיקום או לא ברת שיקום כרגע.
<הדס גול: אם היא לא ברת שיקום להערכתו, בגלל השימוש, בגלל זה שהיא לא יוצרת קשר עקבי כי היא מתפוצצת שם בחדר, היא לא תמשיך בתהליך.
<הדס גול: אם היא לא תמשיך בתהליך, אני לא יכולה לממש את הזכאות לסל שירותים שהוא אישי שלה.
מירב בן ארי: אנחנו נשב בפורום מצומצם יותר ונבין את הנושא.
מירב בן ארי: זאת תקנה שצריך לחכות חצי שנה?
<הדס גול: סל השיקום לא מותאם לאוכלוסיות האלה.
<פאולה רושקה: אנחנו ישבנו עם רונית דודאי והסברנו לה שצריך לשנות את הסגנון, שלא כל אחד שהוא משתמש הוא מכור.
<פאולה רושקה: הם לא מבינים את זה.
<פאולה רושקה: הסברתי שיש שימוש, את לא תוכלי לחכות חצי שנה שהוא לא ישתמש.
<פאולה רושקה: מדי פעם הוא משתמש.
<פאולה רושקה: לכן הסברנו שצריך לעשות באמת מקומות נפרדים.
מירב בן ארי: אם המשרד לביטחון פנים הבין שצריך להקל, אולי זה ישפיע.
<פאולה רושקה: כתבנו אתם נוהל על הוסטלים לתחלואה כפולה, שם צריך להיות גם מדריך שיעשה בדיקות, שיעשה קבוצות 12 צעדים וכולי.
<פאולה רושקה: אבל שוב, הכול תקוע ולא מתבצע.
מירב בן ארי: אנחנו נשב עם רונית דודאי.
<מ': יש לי מכתב שאימא שלי כתבה וביקשה ממני להקריא אותו.
<מ': מירושלים.
מירב בן ארי: גדלת כאן?
<מ': אימא שלי ביקשה ממני להקריא את המכתב.
<מ': "שלום.
<מ': שמי סריטה ואני אימא של מ'.
<מ': שמעתי ממ' עכשיו שמחר יש ועדה שדנה בעניין תחלואה כפולה בכנסת.
<מ': אני רוצה להגיד מעומק הלב כמה דברים ואולי תבינו קמצוץ ממה שעוברים.
<מ': מחלות נפש בצמוד לטראומות, התמכרויות וכדומה, זה שונה מכל מחלה שאתם מכירים.
<מ': זה לא סקסי ולא מצטלם טוב כמו מחלות גופניות.
<מ': אף אחד לא שש לשתף את סביבתו כשבן משפחה סובל נפשית.
<מ': החבר'ה האלה, מכל בחינה, נופלים בין הכיסאות.
<מ': למעשה אם מ' לא הייתה מגיעה לגלגל ולחוט המשולש, לא היה לה אפילו את הקצת טיפול הזה, אפילו לא המעט הזה.
<מ': החל משנות הגן, שנים של טיפולים שהמערכת הפנתה אותנו אליהם, לא הצליחו לעזור למ' ולנו.
<מ': עשרות פסיכולוגים דרך העירייה בשנות הגן והיסודי, עבור בטיפולים דרך קופת חולים בשנות העשרה, נראו לנו ככאלה שרק באו לעשות וי.
<מ': אנחנו נשארנו באותו מצב.
<מ': הם רשמו ברוב קשב את כל מה שסיפרנו עשרות פעמים, נתנו עצות כאלה ואחרות והכול נשאר אותו הדבר.
<מ': אף אחד מעולם לא אמר שלמ' יש כך וכך.
<מ': הבעיות האלה הן חמקמקות ולא ניתן לצלם אותן ברנטגן ולא לעשות עליהן אולטרה סאונד.
<מ': אני ובעלי עברנו מאות שעות של טיפולים והגענו למצב שמ' כבר בת 23 ואנחנו עדיין כואבים יחד אתה.
<מ': לא רק שהמערכות לא טיפלו באמת אלא שמשרדי הממשלה תוקעים עוד טריזים ומונעים טיפול.
<מ': מ' עברה תהליך שלם בשביל לקבל סל שיקום שהיה דרוש על מנת להתקבל לטיפול בכפר איזון ועד שהסל סוף סוף הושג, הודיעו לנו מכפר איזון שמשרד הבריאות שינה את כל המדיניות מהקצה אל הקצה, אסור להם לקבל אנשים עם סל שיקום.
<מ': השמים נפלו עלינו כששמענו את זה.
<מ': אנחנו שואלים כמה אפשר לייסר.
<מ': למה שמשרד ממשלתי שאמור לעזור יצא נגד הסובלים ולא בעדם?
<מ': אני בטוחה שכמו מ' יש עוד המון המון נפשות תועות בחוץ.
<מ': אנא, עזרו לכל".
<מירב אבירם: בן ארי:> תודה.
<מירב אבירם: כפר איזון לא מקבל אם יש לה שיקום.
<פאולה רושקה: הייתה תקופה שכן קיבל ואחר כך היה ערבוב של אוכלוסיות שלא כל כך התאים.
מירב בן ארי: כן, ראיתי את האוכלוסייה.
<פאולה רושקה: לכן עשו נוהל שונה.
<פאולה רושקה: כרגע לא מקבל.
<מ': זה היה ממש תוך כשבועיים אחרי שעשינו את כל התהליך.
<פאולה רושקה: כי היו בעיות בסוג הטיפול.
<חגי ברוש: בפועל לא הגעת לכפר איזון?
<מ': עברתי כל כך הרבה בשביל זה ובסוף לא.
<מירב אבירם: היא התאמצה ועשתה את כל מה שאמרו לה.
<חגי ברוש: אני רוצה שתדעו שהרשות מממנת מקרן החילוט מלגות כפר איזון בדיוק למקומות האלה.
<חגי ברוש: זאת אומרת, בואו נגיד שיש את ההורדה של הרווחה ששווה 6,000 שקלים ויש איזה חוסר של 4,000 שקלים כדי לממן את העלות.
<חגי ברוש: אם אני לא טועה, זה משהו כמו 10,000 שקלים בחודש.
<חגי ברוש: עמרי, מנהל כפר איזון, יכול לקחת מהמלגות שהוא מקבל מאתנו לטובת המקרים.
מירב בן ארי: זה לא עניין של כסף כמו עניין של סל השיקום.
<חגי ברוש: מרבית האוכלוסייה של עמרי, שאלה חבר'ה עם רקע של תרמילאים שקרה להם משהו - - -
<מירב אבירם: זה לא היה כך.
<מירב אבירם: שינו את המדיניות.
<ציפי נחשון גליק: אנשים משלמים שם שלושים אלף שקלים לגמילה.
<מירב אבירם: בגלל שהיא עברה את ועדת השיקום והיא זכאית לסל שיקום, היא כבר לא יכולה להיכנס לשם.
<חגי ברוש: אם מחר זה מסתדר, את כן רוצה ללכת לשם?
מירב בן ארי: את מוכנה ללכת לכפר איזון?
<מ': עכשיו אני התחלתי לחפש עוד דברים.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לעזור לך, אם כבר טרחת, הגעת עד לכאן והבאת מכתב מאימא שלך.
מירב בן ארי: יש לך כאן את האנשים הכי חזקים בתחום.
מירב בן ארי: אני שואלת אותך אם אנחנו עכשיו נתערב בשבילך להיכנס לכפר איזון, האם תרצי להיכנס לשם?
<פאולה רושקה: כרגע את משתמשת?
מירב בן ארי: חגי, אתה יכול לבדוק?
<חגי ברוש: אני אבדוק.
<חגי ברוש: קודם כל, אני רוצה לומר לך שזאת פגישה ראשונה שאני משתתף בפורום הזה.
מירב בן ארי: כן, אני שמחה שבאת.
<חגי ברוש: אני חושב שחשוב לזמן אותנו, גם אותי וגם את פאולה, למפגשים.
<חגי ברוש: כנראה שיש כאן המון אינפורמציה שרצה בין הגופים ואנחנו לא בתמונה.
<חגי ברוש: אני אדבר עם עמרי.
<חגי ברוש: לא יכול להיות שהוא מקבל מאתנו 300 אלף שקלים בשנה מלגות ואז אני שומע שבגלל שהסל לא נתן את הכסף, מטופלת שכנראה מאוד מתאימה למסגרת לא נקלטת.
<רעות גיא: רק תדייק.
<רעות גיא: זה לא בגלל שהסל לא נתן את הכסף.
<חגי ברוש: כל המטופלים שלו שם עם רקע של מצב נפשי.
<אלון ברמי: זאת הייתה המהות לשמה הוא הוקם.
<חגי ברוש: אני בודק את הדברים.
מירב בן ארי: אני גם רוצה שתדע שהוועדה הזאת, בניגוד להרבה ועדות אחרות שכבודן במקומן מונח, מאוד מאוד פרקטית ומאוד יעילה.
מירב בן ארי: אני אומרת את זה באמת ולא בגלל האנשים שמגיעים לכאן ונמצאים כאן באופן שוטף.
מירב בן ארי: אף אחד לא יוצא מהוועדה ואומר שהוא בא וכילה את זמנו אלא להפך, אנחנו גם עושים חיבורים ואנחנו גם מעלים נושאים.
מירב בן ארי: לכן הנוכחות שלך חשובה ואני תמיד אזמין אותך ואת פאולה.
מירב בן ארי: זה מאוד מאוד חשוב כי הכול כאן מתחבר.
<חגי ברוש: אני רואה את זה.
מירב בן ארי: הכול מתחבר.
מירב בן ארי: אותה צעירה או צעיר מכור שהוא גם חסר בית, שהוא גם עבר התעללות.
מירב בן ארי: בסוף כל העניין של השימוש הוא באמת כדי לכסות על הטראומה.
מירב בן ארי: נכון, אמרת משהו מאוד יפה מעין, אמרת לגבי ההיי-טקיסטים, על אי ההפללה של צרכני קנאביס.
מירב בן ארי: זה צד אחד של מדינת ישראל אבל יש צד אחר של מדינת ישראל שמשתמש מתוך מקום כלשהו.
מירב בן ארי: אמרת שהשתמשת בוקר, צהרים וערב ועכשיו ירדת לערב ומבחינתך זה באמת שיפור.
מירב בן ארי: אמרת שהיית סמרטוט ועכשיו את מעשנת בערב.
מירב בן ארי: אני כמובן לא נותנת לזה לגיטימציה אבל אני יכולה לראות שינוי וזה מאוד מאוד חשוב.
מירב בן ארי: אני חייבת לומר לכם עוד משהו.
מירב בן ארי: תמיד לקראת סיום הדיון אני נותנת לצעירות לדבר כדי שכולנו נצא מכאן בתחושה שאנחנו לא עובדים סתם אלא עובדים באמת בשבילכן.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם משהו שאני תמיד אומרת בהרצאות שאני נותנת או בפורומים.
מירב בן ארי: כשאתה מדבר על צעיר חסר בית, הם נראים ונראות טוב, עם הפלאפונים וכולי אבל אז את מתחילה לדבר ואת מוציאה את כל מה שעבר עליך.
<מעין חזות: זה המון מסכות.
מירב בן ארי: כשאנשים חושבים על חסר בית, הם חושבים על איזה קרטון עם מישהו מבוגר בתוכו.
מירב בן ארי: הם לא רואים את החבר'ה הצעירים והצעירות כמוכן.
מירב בן ארי: אתם מגיעות לכאן וזה מאוד חשוב.
מירב בן ארי: לך, מירב, נעזור באופן אישי אבל בלי קשר אנחנו נצא מכאן עם כמה דברים שניקח כדי לקדם כי באמת אני חושבת – וזה משהו שהוא מאוד יפה בעיני עם הצעירים האלה – שאתה באמת יכול לפתוח להם עולם חדש.
מירב בן ארי: היא יכולה להקים משפחה, היא יכולה לגדל ילדים, היא יכולה לעבוד עם נוער בסיכון ולהראות להם.
מירב בן ארי: היא המבוגר המשמעותי בשביל אחותה בת ה-14.
מירב בן ארי: תראי מה היא עברה, רק מה ששמעתי כאן, עולם מאוד מאוד קשה.
<חגי ברוש: אנחנו מטפלים יחד אתך ועם תמר בסוגיה של סל שיקום לנפגעי סמים ואלכוהול.
<חגי ברוש: אם הסל הזה היה כרגע, אני אומר רק כדוגמה, אנחנו לא צריכים כאן יותר מדי אלא היא ישר נכנסת לפרמטר של הסל בלי כל מיני התניות ומקבלת את כל מה שהיא צריכה.
<חגי ברוש: תראי לכמה אוכלוסיות זה ייתן את המענה המשלים מעבר לצד של חולי נפש.
<רונית אלקיים: אני יודעת שזה אולי לא השולחן אבל כשאנחנו מייצרים שיתופי פעולה, הם מפתחים מענים, מגיעים גם לעוד אוכלוסיות, לפחות בתוך הרווחה, עם התקנים שיש לנו אבל זה לא מספיק.
<רונית אלקיים: אני אומרת שממוצאי שבת התעסקתי במשך יומיים וחצי כדי לקחת ביד וללוות.
<רונית אלקיים: אנחנו עושים את זה גם על חשבוננו ללא תגמול.
<רונית אלקיים: אין מספיק כוח אדם גם בתוך הרווחה לעבודה עם צעירים.
<רונית אלקיים: יתחילו עכשיו לתת מענים לפי תחומים.
<רונית אלקיים: שוב, אין מי שינגיש את השירות הזה.
<רונית אלקיים: צריך לחשוב על איך מרחיבים כי מה שיש היום, אי אפשר.
מירב בן ארי: אני חייבת לסכם את הדיון כי יש לי משלחת שלא נעים לאחר לפגישה אתה.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד כמה נקודות לסיכום ואם חסר משהו, אתם כמובן מוזמנים להוסיף.
מירב בן ארי: אני מוציאה סיכום על הרשויות המקומיות פלוס מעקב שלי ושל ציפי, כמו שאנחנו עושות בדרך כלל בטלפונים ובפגישות לגבי מה שדיברנו בהתחלה, על חיפה, תל אביב וירושלים, כולל התייחסות למכתב שלך.
מירב בן ארי: גם אני אוציא מכתב.
מירב בן ארי: זה לגבי ההתחלה.
מירב בן ארי: הנושא של חיפה מאוד מטריד.
מירב בן ארי: כבר היום אני אדבר עם המנכ"ל לגבי השישים אלף השקלים כי זה מביך.
מירב בן ארי: כל שאר המכרזים והחיפושים, אני אוציא על זה סיכום.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר לכם תודה שבאתם.
מירב בן ארי: אני מלווה את הנושא של תחלואה כפולה ואנחנו בהחלט צריכים להתחיל לקדם את הנושא כשיש סל שיקום.
מירב בן ארי: חגי ואני ישבנו גם עם תמר זנדברג כדי לעסוק בזה.
מירב בן ארי: בינתיים עד שיגיע סל שיקום, אנחנו נשב עם רונית דודאי על הסיפור הזה.
מירב בן ארי: על קנאביס רפואי בכלל אין מה לדבר אבל גם על השימוש עצמו.
מירב בן ארי: אנחנו צריכים לראות היכן צריך לפרוץ שם.
מירב בן ארי: זה חדש.
מירב בן ארי: תחלואה כפולה זה נושא חדש, שימוש בקנאביס עם מדיניות אי הפללה זה חדש.
מירב בן ארי: הכול ממש חדש ולכן אני חושבת שכן יש מקום ליותר פתיחות בנושא הזה.
מירב בן ארי: כן חשוב לי שתדברו לפחות גם על המקום בנס ציונה כך שבפעם הבאה בוועדה תעדכני אותנו.
מירב בן ארי: אנחנו נשב בפורום מצומצם יותר.
מירב בן ארי: ציפי, מה שדיברתם עם פאולה על העניין שלא קשור רק להתמכרויות.
מירב בן ארי: אני אמשיך לקיים עוד מושב אחד לפחות.
מירב בן ארי: אני רוצה במיוחד להודות למעין ולמירב.
מירב בן ארי: תודה רבה שבאתן.
מירב בן ארי: זה מאוד חשוב לנו.
טלי פלוסקוב: אני פותחת את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ועדת המשנה לעניין מעמד הקשיש.
טלי פלוסקוב: נחשפנו לכתבה בערוץ 2 של הכתבת יונה לייבזון, כתבה על קשישה שאמרה משפט שבעיני אומר הכול.
טלי פלוסקוב: היא אמרה: עדיף למות מאשר להמשיך לחיות כך לבד.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת כמה מכם לקחו חלק בוועדה הזאת כאשר נושא הדיון היה בדידותם של הקשישים.
טלי פלוסקוב: דנו בנושא הזה, דיברנו על זה אבל בסדר.
טלי פלוסקוב: דנו בנושא וכל המשרדים שהיו כאן נתנו לנו סקירה מצוינת ואמרו שהם עושים את זה ואת זה ואת זה ואני שוב אומרת ולצערי הרב על המשפט הזה אני חוזרת פעמים רבות שהדיווחים שאנחנו מקבלים כאן בוועדה ממשרדי הממשלה, לצערי הרב לא תמיד תואמים את המציאות בשטח.
טלי פלוסקוב: כשאנחנו מדברים עם האנשים, אנחנו שומעים משהו אחר מזה שאנחנו שומעים בוועדות.
טלי פלוסקוב: אני בין חברי הכנסת שלא יושבים רק בוועדות אלא גם מסתובבת בארץ, בכל המקומות שם גרים אנשים מבוגרים, במיוחד במקומות כמו הוסטלים, מקבצי דיור וכן הלאה, ואני רואה עם מה אנשים מתמודדים והיכן כן מטפלים בהם, ויש הרבה מקומות שמטפלים בהם טוב, והיכן לא מטפלים בהם ולשם אנחנו צריכים להגיע.
טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.
טלי פלוסקוב: תודה רבה שהגעת.
טלי פלוסקוב: למה אנחנו מדברים על תכנית אב לאומית.
טלי פלוסקוב: כל פעם עולים נושאים, גם כאן בוועדת המשנה וגם במליאת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, נושאים שקשורים לאזרחים ותיקים.
טלי פלוסקוב: כל הזמן אנחנו סוגיות שצריך לטפל בהן אבל הסוגיות האלה מפוזרות בין המשרדים השונים של הממשלה.
טלי פלוסקוב: סוגיה אחת במשרד לשוויון חברתי, סוגיה אחרת במשרד הרווחה, סוגיה אחת במשרד הקליטה, סוגיה אחרת במשרד השיכון.
טלי פלוסקוב: הכול מפוזר.
טלי פלוסקוב: אין אף גוף שמרכז את כל הדברים האלה סביב הנושא הזה ולכן גם הטיפול בעיני הוא לא נכון.
טלי פלוסקוב: או שיש קשישים שמקבלים מענה מכמה גופים או שיש קשישים שלא מקבלים מענה מגוף כלשהו.
טלי פלוסקוב: לכן החלטנו ללכת על משהו הרבה יותר גדול, משהו שידע לאחד את כל הנושאים בהם אנחנו דנים גם כאן בכנסת וגם הנושאים שמועלים לאחרונה בתקשורת וכל המדינה מזדעזעת למשמע הסיפורים האלה.
טלי פלוסקוב: בעיני, טוב שמדברים על כך שתוחלת החיים עולה, טוב שמדברים על כך שיש לנו אנשים שחיים שנים רבות, אבל יש משהו שאנחנו לא לוקחים בחשבון והוא שהמדינה שלנו מזדקנת.
טלי פלוסקוב: מספר הקשישים הולך וגדל ואנחנו לא מוכנים לזה.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו נמשיך במדיניות שהייתה עד היום, אנחנו נגיע לקטסטרופה.
טלי פלוסקוב: אני אומרת מילה קשה אבל היא האמת.
טלי פלוסקוב: אני שומעת על תכנית שהחליטו לעשות במשרד הרווחה, אני שומעת על תכנית על הקמת ועדה שהקימו במשרד אחר, אבל רבותיי, ועדות, למדנו.
טלי פלוסקוב: אנחנו החלטנו כאן יחד עם פרופסור בריק לשים על השולחן טיוטה ראשונה לתכנית אב לאומית לזקנה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נדבר על הנושאים האלה.
טלי פלוסקוב: אני כמובן מאוד מאוד רוצה לשמוע אתכם - המסמך הזה הוא ראשוני - אם יהיו נושאים שאתם חושבים להוסיף לכאן אותם.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שנחשפתם למסמך רק היום ובכל אופן אני אבקש מכם לעבור עליו.
טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שמכאן תצא בשורה.
טלי פלוסקוב: אנחנו הולכים להגיש למשרד ראש הממשלה, ולא לאף אחד אחר, תכנית אב לאומית לזקנה כי זה הנושא שצריך להיות מטופל ברמה הכי גבוהה של המדינה.
טלי פלוסקוב: אלה היו הדברים שרציתי לומר לפני הדיון.
טלי פלוסקוב: כמובן אני אבקש מפרופסור בריק להציג לנו את המסמך, את הנושאים בהם אנחנו רוצים לטפל ואחר כך נפתח את הדיון.
טלי פלוסקוב: כל מי שירצה לדבר, אני מאוד אשמח ובבקשה, תירשמו אצל מנהלת הוועדה.
טלי פלוסקוב: אגב, המנהלת הקבועה של הוועדה ילדה, מזל טוב לה, והיום אנחנו בצוות המצומצם אבל מאוד מאוד מסור לנושאים בהם אנחנו מדברים.
<יצחק בריק: תודה רבה.
<יצחק בריק: אני מודה לכנסת שבחרה בי לתפקיד החשוב הזה, לייעץ לוועדה ואני רוצה לברך את חברת הכנסת טלי פלוסקוב ואת הוועדה על כך ששמה את הנושא הזה של תכנית אב לאומית בראש סדר העדיפויות שלה.
<יצחק בריק: אני שמח להיות לעזר בגיבוש התכנית הזאת.
<יצחק בריק: הפעם כפי ששמעתם מיושבת ראש הוועדה, הכוונה היא בסופו של דבר להציג תכנית לראש הממשלה.
<יצחק בריק: כלומר, להגיש מסמך שהוא יציג את הנתונים ואת העובדות אבל גם יציג רעיונות ודרכים איך להתמודד עם הבעיות וכמובן שבהמשך לזה יש צורך בעבודה יותר מפורטת ומעמיקה כדי לגבש את תכנית העבודה, כולל התקציב וכולל הדרכים ליישומה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין שהזמנו מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<יצחק בריק: במהלך הזה של העבודה להכנת תכנית אב, הזמנו סקר בין לאומי ממחלקת המחקר של הכנסת ואנחנו מקווים שנקבל את התוצאות בקרוב, כך שזה יעזור לנו ללמוד מה קרה במדינות אחרות בעולם.
<יצחק בריק: לגבי המסמך שמונח לפניכם שהוא מסמך רקע לדיון, במעמד טיוטה.
<יצחק בריק: אנחנו התייחסנו כאן לכמה מהנושאים המרכזיים אבל לא לכל הנושאים.
<יצחק בריק: למשל נושא הבדידות, אנחנו לא התייחסנו אליו באופן מפורט בתוך המסמך הזה.
<יצחק בריק: דווקא המקרה הזה מוכיח – לאור הפתיחה שלך – שהנה, אתמול דיברו על בדידות, שלשום דיברו על הסיעודיים בבתי אבות ושבועיים לפני כן דיברו על החולים הדמנטיים.
<יצחק בריק: זה רק מוכיח את הצורך בתכנית אב לאומית.
<יצחק בריק: אנחנו פירטנו כאן כמה נושאים מרכזיים ומה שחשוב לנו לשמוע מכם זה ההתייחסות לנושאים האלה כי הם יהוו את הבשר של תכנית האב.
<יצחק בריק: נגענו כאן בכמה נושאים שאנחנו חושבים שהם מרכזיים.
<יצחק בריק: אני אעבור על הדברים ממש בקיצור.
<יצחק בריק: אתם תוכלו לקרוא את המסמך הזה.
טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת יוסף ג'בארין.
טלי פלוסקוב: טוב שאתם כאן כי התחושה שאני כאן לבד, היא לא טובה כאשר הנושא הוא כל כך חשוב.
טלי פלוסקוב: פרופסור יצחק בריק הוא יועץ לוועדה שנבחר על ידי הכנסת והוא מטפל בכל הנושאים הקשורים לאזרחים ותיקים.
טלי פלוסקוב: אני מנסה לא להשתמש במילה קשישים אלא יותר באזרחים ותיקים.
טלי פלוסקוב: הוא בעצם נותן לנו היום מסמך ראשוני לבניית תכנית אב לאומית לזקנה.
טלי פלוסקוב: אנחנו ניתן לו קודם כל להציג את הדברים ואחר כך אני כמובן אשמח להתייחסויות שלכם.
<יצחק בריק: הסעיף הראשון מתייחס לאותם הזקנים, האזרחים הוותיקים, שאפשר לומר שהם עצמאיים ובעלי יכולת מנטלית ופיזית.
<יצחק בריק: לשמחתנו הרבה הרוב הגדול של האזרחים הוותיקים הם אנשים במצב פיזי ומנטלי תקין לחלוטין.
<יצחק בריק: רובם הגדול לא זקוק לעזרה אבל אנחנו נמצאים בעידן חדש לגמרי.
<יצחק בריק: היום הפורשים לגמלאות על פי הכללים הקיימים כיום, יש להם כעשרים שנות חיים בגמלאות והתקופה הזאת שהיא תקופה שלאחר תקופת העבודה מחייבת איזושהי התייחסות מבחינת האנשים הללו.
<יצחק בריק: אם נגבש תכנית נכונה, איך לא רק לסייע אלא איך להיעזר באנשים ולראות באוכלוסייה הזאת נכס ולא נטל, תהיה בכך תרומה גם לחברה וגם למשק וגם לחיסכון בהוצאה לאומית לבריאות ורווחה וגם להוצאה הפרטית.
<יצחק בריק: הנושא השני בו נגענו הוא הנושא של האינטגרציה והתיאום.
<יצחק בריק: לצערנו הרב השירותים לאזרחים הוותיקים במדינת ישראל מפוצלים בין משרדי ממשלה שונים כאשר כל אחד עוסק בתחום יותר ספציפי כמו משרד הבריאות, משרד הרווחה, המשרד לשוויון חברתי, המוסד לביטוח לאומי, משרד השיכון, משרד הקליטה.
<יצחק בריק: התוצאה היא שמצד אחד חוסר תיאום בין המשרדים שגורר כפילויות ובזבוז משאבים, ומצד שני גם מעמיד את האזרח שזקוק לשירותי המשרדים בפני מצב של בלבול לפעמים, של חוסר ידיעה ושל טרטור בין הגורמים השונים.
<יצחק בריק: בעבר היו כל מיני ניסיונות לפתור את הבעיה בצורה זאת או אחרת.
<יצחק בריק: גם כיום אני יודע שבמוסד לביטוח לאומי יש ניסיונות בנושא הזה.
<יצחק בריק: אפילו דיברנו על כך שהייתה הצעת חוק בכנסת לפני שנים לפתרון בעיית הכפילויות והפיצול והקמת רשות לזקן.
<יצחק בריק: כל הניסיונות הללו נכון לרגע זה עדיין לא צלחו וצריך לפתור את הבעיה גם ברמת המטה, דהיינו במשרדי הממשלה, וגם ברמת השטח.
<יצחק בריק: אנחנו סבורים שזה נושא שתכנית האב חייבת להתמודד אתו ולהציע פתרון.
<יצחק בריק: הנושא השלישי בו נגענו הוא כל התחום הכלכלי.
<יצחק בריק: ראשית, אנחנו יודעים שלא חשוב מה מצבם של האזרחים הוותיקים באיזה תחום, באיזו השכלה והיכן הם נמצאים, כמעט אצל כולם יש ירידה בהכנסה.
<יצחק בריק: הירידה בהכנסה, בין אלה שכן מקבלים פנסיה, פנסיה יותר גבוהה או יותר נמוכה, להוציא מיעוט קטן שאין לו בעיות כלכליות, רוב הפורשים חווים ירידה ברמת ההכנסה שלהם.
<יצחק בריק: הבעיה היא שכמחצית האזרחים הוותיקים, יש להם פנסיה ורבע או חמישית אפילו מהאזרחים הוותיקים חיים מתחת לקו העוני ואין להם מקורות הכנסה אחרים.
<יצחק בריק: לכן כל הבעיה של המצב הכלכלי של האוכלוסייה הזאת חייב לקבל טיפול יסודי.
<יצחק בריק: ועידת מדריד של האו"מ ב-2002 הייתה ועידה בה השתתפו כל המדינות בעולם וחתמו על תכנית עבודה ובין השאר חרטה על דגלה מיגור העוני אצל הזקנים.
<יצחק בריק: אני לא יודע אם נגיע למיגור העוני, אבל לפחות צריך להגיע לחיים בכבוד.
<יצחק בריק: אפילו לא למינימום קיום אלא לחיים בכבוד ולהסדרים בכל הנוגע לפנסיה שגם יהיה כיסוי פנסיוני אבל גם הכיסוי הפנסיוני הזה לא יישחק מסיבה זאת או אחרת.
טלי פלוסקוב: ברשותך, אני רוצה להוסיף כאן משהו מאוד מאוד חשוב.
טלי פלוסקוב: כשאנחנו מדברים על אנשים במצב כזה, צריך לקחת בחשבון לא את ההכנסות שלהם אלא מה ההכנסה הפנויה, מה נשאר להם ביד.
טלי פלוסקוב: האם מה שנשאר להם ביד זה מה שמספיק להם לחיות בכבוד.
טלי פלוסקוב: אחר כך אני ארחיב קצת אבל בעיני זה פרמטר מאוד מאוד חשוב.
<יצחק בריק: הנושא הרביעי שהנחנו על השולחן הוא הנושא של הבריאות והסיעוד.
<יצחק בריק: לא צריך להכביר מלים היום על הסיעוד בתחום האשפוזי.
<יצחק בריק: הסיעוד בתחום הקהילתי, לשמחתנו אפשר לומר שהתברכנו בחוק מתקדם, חוק הסיעוד, והוא בהחלט עוזר ומסייע אבל לא די.
<יצחק בריק: הסיוע שהוא נותן לדעתנו הוא לא מספיק.
<יצחק בריק: בתוך זה יש גם את כל הסוגיה של העובדים הזרים שמחייבת התייחסות וקביעת עמדה.
<יצחק בריק: היום מדובר על סדר גודל של כחמישים אלף עובדים זרים בסיעוד.
<יצחק בריק: אנחנו צריכים להתייחס גם לסוגיה הזאת.
<יצחק בריק: מה שנוגע לתחום הבריאותי, במסמך שהוצג לאחרונה במועצה לגריאטריה במשרד הבריאות, הצביע דוקטור שי בריל על מחסור מדהים במיטות בבתי החולים הכלליים ועל מחסור במיטות סיעודיות אשפוזיות, דבר שבעתיד ילך ויחריף.
<יצחק בריק: אנחנו מדברים היום, לפי הנתונים שהוצגו שם, על כ-6,500 מיטות אשפוז סיעודי שיחסרו עת נגיע לשנת 2025.
<יצחק בריק: מדובר על כך שיהיה צורך להקים עוד כ-25 מחלקות בבתי חולים כדי להתמודד עם הצרכים.