GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: יש כבר עלות תקציבית לדבר הזה?
<רני פלוטניק: יש מספר אומדנים.
<רני פלוטניק: עדיין אין מספר סופי.
<רני פלוטניק: אנחנו עובדים על הטיוב של האומדנים כדי שבאמת נוכל להגיע ולהכליל כמה שיותר אנשים וכמה שיותר טיפולים במסגרת.
<רני פלוטניק: אנחנו לא רוצים להגיע עם סכום מנופח ובסופו של דבר לא הכול ילך לשירותים למבוטחים.
<רני פלוטניק: המטרה היא שבאמת המבוטחים ייהנו מכמה שיותר שירותים.
טלי פלוסקוב: זה נכון, אבל שוב, אני מגיעה כאן עם נקודה שהיא מאוד חשובה בעיני.
טלי פלוסקוב: בעיני הרעיון, היוזמה היא כמובן מאוד מאוד מבורכת, אני פשוט מכירה כל כך הרבה אנשים שלא יכולים להרשות לעצמם לטפל בשיניים.
טלי פלוסקוב: מה לעשות, שיניים זה אורח חיים נורמלי.
טלי פלוסקוב: התכנית הזאת, אנחנו שומעים עליה לפחות כבר שנתיים.
טלי פלוסקוב: האם שנתיים לא מספיקות כדי לדעת כמה זה עולה ולהתחיל להתקדם מול האוצר?
טלי פלוסקוב: אני רוצה קצת יותר פרטים.
טלי פלוסקוב: כמה זמן אתם מעריכים ייקח לכם עד שהתכנית הזאת תיכנס?
טלי פלוסקוב: יש אנשים שממתינים לתכנית הזאת והם בני 82 ואני לא יודעת אם הם יזכו לראות אותה בחיים שלהם.
טלי פלוסקוב: תנו לי פחות או יותר הערכה מתי אתם מרגישים שתוכלו לצאת עם התכנית הזאת.
טלי פלוסקוב: שוב אני אומרת שאני מאוד מברכת על היוזמה, אבל לדבר זה כלום.
טלי פלוסקוב: אני רוצה שזה יקרה.
<רני פלוטניק: אם זה בסדר מבחינתך, אני אחזור אליך עם תשובה יותר טובה.
<רני פלוטניק: כמובן, איך אפשר בלי לדבר על נושא הרפורמה בסיעוד, נושא שמאוד חשוב לשר.
<רני פלוטניק: ברפורמה בסיעוד במיוחד אנחנו רואים צורך עליון בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה, עם המוסד לביטוח לאומי.
<רני פלוטניק: רואים את זה אפילו בתמחורים שהתבצעו עבור הרפורמה.
<רני פלוטניק: רוב הכספים שביקשנו עבור הרפורמה הם בכלל לא עבור מוסדות אשפוז אלא הם עבור הרחבה.
<רני פלוטניק: ,
טלי פלוסקוב: כמה צריכה לעלות הרפורמה?
טלי פלוסקוב: בטח כאן יש לכם אומדן.
טלי פלוסקוב: יש לכם אומדן לגבי הרפורמה בסיעוד?
<רני פלוטניק: יש.
<רני פלוטניק: האומדן עליו דיברנו לפני שנה היה 2.5 מיליארד שקלים.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שהשר ליצמן רוצה לקיים את הרפורמה שלו בסיעוד באמצעות העלאת מס בריאות.
טלי פלוסקוב: האם זה יספיק?
טלי פלוסקוב: או בכמה אנחנו צריכים להעלות את מס הבריאות?
יעל גרמן: השאלה בכמה יעלו.
יעל גרמן: האם יעלו ב-0,3 או ב-0,5 אחוז.
טלי פלוסקוב: בכמה אנחנו צריכים להעלות את מס הבריאות?
עבדאללה אבו מערוף: על זה דיברנו כמה פעמים בוועדה.
עבדאללה אבו מערוף: גם בוועדת הכספים דיברנו על כך.
טלי פלוסקוב: אנחנו לא מקבלים תשובות ולכן אנחנו חוזרים על אותן שאלות.
יעל גרמן: אפשר לדעת כמה זה 0,1 אחוז במס בריאות?
יעל גרמן: כמה זה שווה?
יעל גרמן: כמה מאות מיליונים.
יעל גרמן: יש נוסחה ידועה.
<רני פלוטניק: אין לי את החישוב ואני לא רוצה להטעות.
<רני פלוטניק: אין לי את המספר הזה בשלוף ואני לא רוצה להטעות אתכם.
טלי פלוסקוב: אתם לא יודעים מה הסכום הכולל שנכנס לקופת המדינה ממס בריאות?
<רני פלוטניק: זה אנחנו כן יודעים.
<רני פלוטניק: אומדן הגבייה העדכני של ביטוח לאומי למס בריאות בשנת 2017 עומד על בסביבות ה-23 מיליארד שקלים.
טלי פלוסקוב: יעל, אני חושבת שקיבלת תשובה.
יעל גרמן: 230 מיליון שקלים.
טלי פלוסקוב: אם יש 23 מיליארד, אנחנו יודעים היכן אנחנו נמצאים.
<קריאה: אבל לא הכול הולך לבריאות.
טלי פלוסקוב: אבל אם אנחנו אומרים שאנחנו צריכים להעלות את המס הזה כדי לממן את הרפורמה בסיעוד, אנחנו יכולים כמובן לחשב בכמה אנחנו צריכים להגדיל את מס הבריאות.
<קריאה: צריך גם לזכור שהמבוטחים בביטוח סיעודי לא יצטרכו לעשות ביטוח סיעודי דרך קופות החולים והסכום הזה ייחסך להם.
<קריאה: זה רק עניין של הסברה.
טלי פלוסקוב: אני לא חושבת שמישהו מתנגד להעלאת המס כי כולם יודעים שהכסף הזה יחזור בצורה אחרת.
<קריאה: חוץ מהאוצר.
עבדאללה אבו מערוף: בתנאי שהכסף אכן יחזור לסיעוד.
עבדאללה אבו מערוף: זאת המטרה.
עבדאללה אבו מערוף: יהיה צבוע לשם.
טלי פלוסקוב: ניתן למשרד הבריאות לסיים.
<רני פלוטניק: הרפורמה בסיעוד במובן הזה היא משתלבת מאוד טוב בתכנית הזאת שאתם מדברים עליה בגלל שהיא תצריך שיתוף פעולה של כמה גורמים, של כמה משרדים.
<רני פלוטניק: אנחנו מדברים על הנושא הזה של הרחבת הכיסוי בקהילה לסיעודי, אנחנו מדברים על הנושא של להעביר את האשפוז הסיעודי לאחריות קופות החולים, לאחריות הביטוחית של קופות החולים.
<רני פלוטניק: בעצם היום יש מצב שבו יש בשרשרת הטיפול כמה גורמים מבטחים אחראיים לטיפול.
טלי פלוסקוב: קופות חולים, במקום חברות פרטיות?
<רני פלוטניק: לא.
<רני פלוטניק: היום הגורם המבטח בתחום האשפוז הסיעודי הוא המדינה.
טלי פלוסקוב: אתה מדבר על ביטוח.
<רני פלוטניק: הגורם המבטח הוא המדינה.
<רני פלוטניק: אנחנו פועלים להעביר את התחום הזה לקופות החולים בשביל באמת ליצור רצף טיפול טוב יותר ולייצר מערך תמריצים נכון יותר.
<רני פלוטניק: עוד נושא שאנחנו נעבוד עליו עם המוסד לביטוח לאומי זה בניית איזשהו מערך תמריצים למניעת הידרדרות תפקודית של הקשישים הסיעודיים.
טלי פלוסקוב: תן דוגמה.
<רני פלוטניק: איך שאנחנו רואים את זה, אם קופות החולים ייתנו טיפול רפואי ממוקד טוב יותר לאוכלוסייה הזאת, יכול להיות שההידרדרות התפקודית של חלקם תתעכב או בכלל תימנע.
<רני פלוטניק: לכן הסכומים שהמוסד לביטוח לאומי יצטרך לשלם במסגרת חוק סיעוד, הם לא ירדו אבל הם לא יעלו כמו שהם היו צריכים לעלות.
<רני פלוטניק: אנחנו בוחנים את האפשרות האם אפשר יהיה להסתכל על זה מנקודת מבט מערכתית וחלק מהחיסכון הזה, מהכספים שבמסגרת חוק סיעוד, אפשר אולי להעביר לקופות החולים כחלק ממערך התמריצים.
<רני פלוטניק: אבל זאת סוגיה שאנחנו צריכים לדבר עליה עם המוסד לביטוח לאומי ולהגיע להסכמות.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא למוסד לביטוח לאומי.
עבדאללה אבו מערוף: אם אתה מתכוון למנוע הידרדרות, זה עניין רפואי ועניין של מניעה.
עבדאללה אבו מערוף: צריכים להיות המשאבים בקופות החולים כדי למנוע ולכך צריך שיקום טוב והשגחה יותר טובה, טיפול ומניעה.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא קשור לביטוח הלאומי.
עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, אתם מחטיאים את המטרה.
עבדאללה אבו מערוף: אתה רוצה למנוע הידרדרות של מצב מסוים ולתת איכות חיים.
עבדאללה אבו מערוף: למה ביטוח לאומי קשור לזה?
עבדאללה אבו מערוף: זה עניין טיפולי רפואי ושם אתם צריכים להשקיע בשיקום ובמניעה.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא חושב שביטוח לאומי נמצא כאן.
עבדאללה אבו מערוף: הכסף יישאר בביטוח לאומי ולא יעבור לקופות החולים, עם כל הכבוד.
<רני פלוטניק: אני מבין.
<רני פלוטניק: במובן הזה אנחנו מדברים על כך שאם תיקח את התקציב של חוק סיעוד, אתה תראה עלייה משמעותית בכל שנה בסכומים שביטוח לאומי משלם במסגרת חוק סיעוד.
<רני פלוטניק: זה קורה בגלל שהאוכלוסייה הנזקקת היא גם גדלה וגם מידרדרת תפקודית.
<רני פלוטניק: היא מידרדרת תפקודית מכל מיני סיבות.
עבדאללה אבו מערוף: את ההידרדרות הזאת צריך למנוע.
עבדאללה אבו מערוף: לא לתת יותר כסף כי ביטוח לאומי ייקח כסף ולא ימנע את ההידרדרות.
<רני פלוטניק: אני לא מעוניין לקחת כסף מהמוסד לביטוח לאומי, כסף שהוא צריך.
<רני פלוטניק: אני מעוניין לייצר מערכת תמריצים.
<רני פלוטניק: בסופו של דבר הדלק של כל המערכות האלה הוא כסף.
<רני פלוטניק: נניח במסגרת חוק סיעוד הייתה צפויה להיות עלייה של 300 או 400 מיליון שקלים בשנה, וקופות החולים באמצעות טיפול נכון חסכו מאה מיליון שקלים מתוך העלייה הזאת, אז אולי חלק מהחיסכון יוכל להגיע אליהן וזה יתמרץ אותן למנוע את ההידרדרות התפקודית.
עבדאללה אבו מערוף: לשם כך אתם הרגולטור והן הזרוע שלכם, הזרוע המבצעת.
עבדאללה אבו מערוף: אז בבקשה, תהיה רגולציה ויהיה פיקוח.
עבדאללה אבו מערוף: על זה אין ויכוח.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר משפט אחד לפני שאנחנו ממשיכים וכאן אני פונה גם לחברי הכנסת.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לכם מה מטרת הדיון.
טלי פלוסקוב: אנחנו לא באנו לכאן כדי לכבות שריפות.
טלי פלוסקוב: אנחנו באנו לכאן כדי לבנות תכנית ולכן בואו לא נבזבז את הזמן על נקודות כאלה ואחרות אלא אני רוצה לשמוע את משרדי הממשלה שנותנים את ההתייחסות לתכנית אב.
יעל גרמן: אני חייבת לצאת לדיון אחר.
יעל גרמן: קודם כל, אני מברכת.
יעל גרמן: כמו שאת אמרת כרגע, בזמן שאנחנו מדברים על המצוקה בבתי האבות ואנחנו שומעים ורואים דברים שמזעזעים אותנו, כאן את יושבת ואת אומרת בואו נעשה פסק זמן, נשב ונחשוב בשקט ונחשוב לטווח ארוך ונכין איזושהי תכנית שלא תכבה את השריפה העכשווית אלא באמת אולי יראו את האור בעוד שנה או בעוד שנתיים אבל לפחות זה יהיה משהו יסודי.
יעל גרמן: על כך אני מברכת.
יעל גרמן: אני חושבת שזו הדרך לפתור בעיות.
יעל גרמן: אני רק חושבת שכדי שאת כיושבת ראש הוועדה תבקשי מהכנסת, ממרכז המחקר והמידע, שיהיה לידך עוזר מחקר.
טלי פלוסקוב: נא להכיר, פרופסור בריק, יועץ לוועדה.
יעל גרמן: אני יודעת שהוא יועץ ואני יודעת את תפקידו.
יעל גרמן: אני מתכוונת ליועץ כלכלי.
טלי פלוסקוב: נמצאת גם נציגת מרכז המידע והמחקר של הכנסת שמלווה אותנו.
יעל גרמן: יושב כאן משרד הבריאות והם אומרים ש-230 מיליון שקלים זה ל-1,200 מיטות – אני לא זוכרת את המספר המדויק – בואו נראה, שמישהו יוכל לבדוק את זה כי אף אחד מאתנו חברי הכנסת, וגם לא שאר הנוכחים, לא יכול באמת לדעת אם זה המון כסף או שזאת טיפה בים או שזה בדיוק מה שצריך.
יעל גרמן: אני חושבת שאת צריכה שיהיה לנו יועץ כלכלי מעבר ליועצים המאוד מקצועיים ובעלי הניסיון.
טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ידידי היקר חבר הכנסת אלי אלאלוף שחזר עכשיו מאתיופיה.
אלי אלאלוף: אני חוצפן.
אלי אלאלוף: אני בסערת רגשות ואני חייב להגיד לכם כמה מלים.
אלי אלאלוף: חברים, נחתנו הבוקר ארבעה חברי כנסת – אברהם נגוסה, מאיר כהן, חיליק בר ואני.
אלי אלאלוף: חיליק בר המשיך למוסקבה למשימה נוספת.
אלי אלאלוף: היינו ארבעה ימים באתיופיה.
אלי אלאלוף: סליחה על הרגשנות, אבל לא הפסקתי לבכות ואני לא מפסיק לבכות.
אלי אלאלוף: אנחנו פגענו, פוגעים וממשיכים לפגוע במה שנקרא לא יהודי אתיופיה אלא יהדות אתיופיה.
אלי אלאלוף: מי שמכיר אותי, יש כאן אנשים שיודעים שיש לי עבר ציוני ולא רק עבר אלא אני מקווה גם עתיד, יש יהדות באתיופיה שבשבילה המושגים בארץ הם אחרים.
אלי אלאלוף: אף אחד לא יעז לדבר על חיסול קהילת פס בה יש אולי מאה יהודים אבל מדברים על חיסול קהילה, חיסול התופעה, חיסול יהדות אתיופיה למרות שהיום רשומים ברישום של הקהילה, בתנאים נוראיים, 15 אלף יהודים.
אלי אלאלוף: למה לחסל אותה?
אלי אלאלוף: כאילו אין להם זכות קיום שם.
אלי אלאלוף: הם יהודים מדהימים.
אלי אלאלוף: מתפללים.
אלי אלאלוף: השתתפנו בשתי תפילות בגונדר ובאדיס אבבה.
אלי אלאלוף: מתפללים טוב יותר ממני, עם רגש יהודי מטורף, עם ידע.
אלי אלאלוף: אתם צריכים לראות, אנשים שסגרו להם את בית הספר היהודי, סגרו להם את השירות הרפואי, הם מתים, אין מקום בבית הקברות היהודי, סגרו להם כל תמיכה של יהדות העולם וכשמדברים עליהם זה רק במושג של עלייה של יהודי אם הוא טוב או לא טוב.
אלי אלאלוף: המדינה הזאת התחזקה בין היתר בזכות אנשים שבאו להזדהות עם המדינה גם כשלא היו יהודים.
אלי אלאלוף: עליהם אפילו עושים כתבות.
אלי אלאלוף: יהדות ברית המועצות, תארו לכם איך הייתה נראית המדינה בלעדיה.
אלי אלאלוף: מה, כולם יהודים?
אלי אלאלוף: כולם רוצים להרגיש טוב אתנו.
אלי אלאלוף: אנחנו כאן עם הקהילה הזאת.
אלי אלאלוף: סליחה שאני התפרצתי לדיון שלך.
אלי אלאלוף: אני אוהב את הדיון הזה אבל אני עושה זאת מפני שאני חושב שאנחנו חייבים לשנות את המושגים שלנו כשמדברים על הקהילה הזאת.
אלי אלאלוף: חברי מאיר כהן וחיליק בר, בוודאי נגוסה, אולי נגוסה כבר התרגל להיות "אתיופי", אנחנו פשוט הרגשנו כמה פישלנו, כמה בורים ועמי הארץ אנחנו ובאיזה מצב אנחנו נמצאים מול היהדות הזאת.
אלי אלאלוף: תארו לכם שילדים בגיל הרך מתים כי אין מה לתת להם לאכול.
אלי אלאלוף: מה זה בשבילנו אלפיים מנות של מטרנה?
אלי אלאלוף: מה זה בשבילנו דולר אחד לטיפול רפואי?
אלי אלאלוף: דולר אחד.
אלי אלאלוף: אף אחד לא מוכן לתת להם.
אלי אלאלוף: כאילו אנחנו עשינו איזו קואליציה של הרוע כדי לפגוע ביהודים האלה.
אלי אלאלוף: יש עכשיו כנס על 25 שנים וקלקלתי להם, אני מודה.
אלי אלאלוף: זאת לא חגיגה.
אלי אלאלוף: אנחנו צריכים לבקש מהם סליחה אבל עם עשייה.
אלי אלאלוף: כולנו, כל חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: אני מכיר את הרגשות ההומניטריים של ידידי עבדאללה אבו מערוף.
אלי אלאלוף: הוא לא יכול לסבול שאדם, לא חשוב היכן, שחי במדינה וחי ליד המדינה וחי בשביל המדינה, כל אחד והגדרתו, יסכים לראות מה שאנחנו ראינו.
אלי אלאלוף: אנחנו רצים בעולם כדי לפגוש איזה כנס קהילתי עם עשרים חברי קהילה.
אלי אלאלוף: מוציאים מיליארדים כדי להביא את תגלית ומה עם היהודים שמרגישים ומתפללים?
אלי אלאלוף: : אתם צריכים לראות איך הילדים הקטנים האלה עושים את הכיפה שלהם.
אלי אלאלוף: אלה הדברים הכי מרגשים.
אלי אלאלוף: היינו צריכים להיות גאים שיש עוד כאלה שרוצים להיות חלק מאתנו, אתנו וכמונו אבל הזנחנו אותם.
אלי אלאלוף: שגרירת ישראל באתיופיה, יוצאת אתיופיה, יהודייה אתיופית, ארבע שנים נמצאת באדיס אבבה, מאתיים מטרים מבית כנסת אתיופי באדיס אבבה, לשמחתנו באף פינה בארץ אין הזנחה כזאת.
אלי אלאלוף: ארבע שנים בתפקיד, פעם ראשונה הגיעה אתמול אתנו.
אלי אלאלוף: היא אמרה שלא נתנו לה, אסור לה, יש החלטת ממשלה כי עכשיו יהודי אתיופיה מנוהלים בהחלטות ממשלה.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים כמה זה חשוב.
אלי אלאלוף: גברת, נו, זה לא עשה לך משהו?
אלי אלאלוף: איפה הנשמה היתרה של כל אדם ולא רק פקיד כזה או אחר?
אלי אלאלוף: זה שאני הייתי פקיד מופרע, אני לא מצטער על כך.
אלי אלאלוף: היא לא הייתה שם.
אלי אלאלוף: הפקיד ששלח משרד הפנים, אם זאת לא הייתה בושה לנו, זאת בושה ששלחו אדם אחד.
אלי אלאלוף: היתרון הגדול ביותר הוא זה רוע הלב שלו.
אלי אלאלוף: מגיע והוא אומר שיש לנו סדרי הרשמה, אני אתקשר אליהם שיבואו אלי.
אלי אלאלוף: הוא יוצא אתיופיה.
אלי אלאלוף: חיפשו אותו, כאילו חיפשו אותו כדי לטגן אותם בשמן שלהם.
אלי אלאלוף: איזה מין דבר זה?
אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו, תרגישו רע.
אלי אלאלוף: קחו על עצמכם שאנחנו חייבים לשנות את עצמנו כלפי יהדות אתיופיה.
אלי אלאלוף: היא לא תחוסל גם למרות כל ההחלטות המינהליות כי אף יהדות לא קמה בזכות החלטה ואף אחת לא תחוסל גם אם יש החלטה כזאת.
אלי אלאלוף: בואו נדע לכבד את האנשים ובמיוחד שמצבם כל כך קשה.
אלי אלאלוף: אני מצטער, סליחה.
טלי פלוסקוב: הצלחת לרגש אותנו.
אלי אלאלוף: אני אצא מכאן כדי לא להפריע יותר.
טלי פלוסקוב: זה טוב שבראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות עומד אדם כזה עם לב כל כך ענק, אדם שבאמת המטרה שלו היא לעזור לאנשים שזקוקים לעזרה.
טלי פלוסקוב: זה מה שיש לי להגיד כאן.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לחזור לדיון שלנו.
עבדאללה אבו מערוף: אני צריך לעזוב.
עבדאללה אבו מערוף: אני בטוח שאת עם פרופסור בריק תמשיכו בעבודה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נעדכן אתכם לגבי ההמשך.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לבקש מנציגת משרד הבינוי והשיכון, מנהלת תחום תכניות סיוע, אפרת בן יהודה.
טלי פלוסקוב: אנחנו מאוד נשמח לשמוע ממך איך אתם רואים את הנושא.
<אפרת בן יהודה: במסגרת מגבלות התקציב שלנו - - -
טלי פלוסקוב: ידעתי שתתחילו במשפט הזה.
<אפרת בן יהודה: לצערנו.
<אפרת בן יהודה: יש עוגה שצריך לחלק אותה באופן שוויוני ולתת לזקוקים ביותר.
<אפרת בן יהודה: יש לנו כמה וכמה תכניות סיוע לקשישים.
<אפרת בן יהודה: אנחנו מעניקים סיוע בשכר דירה או שוכרים דירה בשוק החופשי.
<אפרת בן יהודה: הסיוע נע בין 800 ל-1,700 שקלים בחודש, תלוי בגודל המשפחה ובאזור.
<אפרת בן יהודה: לאחרונה קיבלנו הגדלת תקציב שהביאה למשהו כמו 100-150 שקלים נוספים.
<אפרת בן יהודה: שוב, זה תלוי באזור.
טלי פלוסקוב: אני אחר כך אתייחס לזה.
<אפרת בן יהודה: בגלל הסכומים, אני אומרת בין 100 ל-150.
<אפרת בן יהודה: מעבר לסיוע בשכר דירה, יש לנו כעשרים אלף דירות בדיור הציבורי שמאוכלסות על ידי קשישים.
<אפרת בן יהודה: אני חייבת לומר שיש כאלה שמחזיקים דירות של שלושה וארבעה חדרים שיכולות לתת פתרונות למשפחות גדולות והם לא מוכנים לצאת לבתי גיל הזהב שלנו.
<אפרת בן יהודה: באותה נשימה אומר שיש לנו כ-11,700 יחידות דיור בבתי גיל הזהב.
<אפרת בן יהודה: על זה תרחיב עמיתתי אורה כי זה נושא מורכב.
<אפרת בן יהודה: חוץ מזה, יש לנו מסלול סיוע של הקלה בהחזרי משכנתה לקשישים שיש להם משכנתה.
<אפרת בן יהודה: בסך הכול כ-1,400 קשישים מקבלים סיוע בנושא הזה, בין 500 ל-800 שקלים לחודש שהוא ההחזר.
<אפרת בן יהודה: גם על זה יש כרגע דיונים על אולי הגדלת סיוע.
<אפרת בן יהודה: אנחנו נברך על כל תוספת תקציב ונחלק אותה באופן שוויוני בין כל סוגי אוכלוסיות הקשישים לפי הצרכים שלהם.
<אפרת בן יהודה: אורה תרחיב לגבי הדיור המוגן.
טלי פלוסקוב: אפשר לדעת מה מספר הקשישים שממתינים לדיור ציבורי?
<אורה דואק: כ-900.
טלי פלוסקוב: לזה ציפיתי.
טלי פלוסקוב: לזה חיכיתי.
טלי פלוסקוב: מה עם אלה שממתינים במשרד הקליטה?
טלי פלוסקוב: אני יודעת כמה ממתינים שם.
טלי פלוסקוב: במקרה אני גם חברה בוועדת העלייה והקליטה.
טלי פלוסקוב: אתם שמתם לב איך אני התרגזתי.
טלי פלוסקוב: זאת גישה שגויה של משרד השיכון שאני כל הזמן אומרת.
טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שאתם אומרים שרק 900 אנשים ממתינים.
טלי פלוסקוב: לידיעתכם, קשישים שממתינים לדיור ציבורי במשרד הקליטה הם 24 אלף אנשים.
<אפרת בן יהודה: אנחנו מדברים על הזכאים שלנו, לפי הקריטריונים שלנו.
טלי פלוסקוב: אין דבר כזה זכאים שלנו.
<אפרת בן יהודה: אני חייב לומר הערה שרציתי לומר אותה בהתחלה ועל זה אורה סיפרה לי לפני הדיון.
<אפרת בן יהודה: ברור שיש בעיה של תכלול.
<אפרת בן יהודה: כל כך הרבה גופים מתעסקים באותה אוכלוסייה.
<אפרת בן יהודה: אמרתם להקים משרד, אני לא חושבת שזה הפתרון האידיאלי.
טלי פלוסקוב: זאת לא המטרה שלנו.
<אפרת בן יהודה: יש משרד לטיפול באזרחים ותיקים.
<אפרת בן יהודה: אולי צריך לארגן מתכלל, פרויקטור על.
<אפרת בן יהודה: לדעתי זה עדיף מהקמת משרד.
<אפרת בן יהודה: יש לנו מספיק עבודה עם כוח אדם מצומצם להסתכל על מה שאצלנו בבית.
<אורה דואק: תרשי לי להוסיף משהו.
<אורה דואק: אני הבנתי שמשרד הקליטה בעצם אמון בהחלטות ממשלה מעוגנות על הטיפול בעולים קשישים שאני מבינה שחלקם הגדול נמצאים בהמתנה.
<אורה דואק: זאת אומרת, המשרדים חולקו כך שכל אחד יקבל את החלק שהוא אמון עליו.
<אורה דואק: לגבי הפרויקט שלנו, קודם כל נראה לי שאנשים לא כל כך חשופים לפרויקט המדהים לדעתי שמשרד השיכון מוביל אותו כבר עשרים שנים.
<אורה דואק: בתי דיור שמהווים פתרונות לקשישים במובן הפיזי והרווחתי כאשר הקשישים משלמים שכר דירה סוציאלי נמוך ביותר, סדר גודל בממוצע של כ-300 שקלים לחודש, בלי הבחנה בין זוגות ויחידים.
<אורה דואק: הם נהנים משירותים לא מבוטלים של סל רווחה, של עובדת סוציאלית, של אם בית, של כונן, של רכזת תרבות, של חוגים.
טלי פלוסקוב: אני מכירה את כל מה שאתם אומרים.
<אורה דואק: אבל לא כולם מכירים.
<אורה דואק: כן היה חשוב לי לדבר על זה.
<אורה דואק: מעבר לכך, אנחנו מרחיבים את מעגל הפתרונות במיזם הסוכנות היהודית שאת בוודאי שמעת עליו וראית אותו.
<אורה דואק: 2,650 יחידות דיור באזורי ביקוש כמו אשדוד, בת ים, אשקלון.
טלי פלוסקוב: כפר סבא.
<אורה דואק: זה רוקם עור וגידים וכבר הונחה אבן פינה בדרך השלום, תוספת של עוד מאה יחידות דיור.
<אורה דואק: אנחנו רואים את ההתקדמות והביצוע.
<אורה דואק: חשוב לי להדגיש משהו אחד.
<אורה דואק: אין רצף טיפולי בקשיש וזה דבר שכל משרדי הממשלה שנמצאים כאן חייבים לתת עליו את הדעת.
<אורה דואק: זאת אומרת, הבתים שלנו בהגדרה מיועדים לקשישים זכאים עצמאיים בתפקודם.
<אורה דואק: כאשר המודל הזה נבנה, הוא נבנה כך.
<אורה דואק: גם הבתים מבחינת ההנגשה או לא הנגשה וכולי, יועדו למסגרת הזאת.
<אורה דואק: לשמחתנו, אנשים מגיעים לגיל זקנה מופלג אפילו והממוצע הוא שמונים פלוס והירידה התפקודית ניכרת.
<אורה דואק: לכן מאוד מאוד חשוב שמשרדי הרווחה והבריאות חייבים לתת את הפתרונות הבאים.
<אורה דואק: כלומר, קשיש שמגיע למצב סיעודי, אנחנו לא יכולים לתת לו את הפתרונות.
<אורה דואק: זאת אומרת, אין לנו את המסגרת הרפואית, אין לנו את המסגרת הטיפולית, אנחנו נותנים פתרונות דיור.
<אורה דואק: לצערנו אנחנו רואים שהמצב הולך ומתעצם.
<אורה דואק: הקשיים הולכים ונערמים ומתעצמים.
<אורה דואק: אני חייבת לתת לכם דוגמה שהגיעה אלי אתמול.
<אורה דואק: אם יש דיירת שהיא בירידה דמנטית קשה ביותר, אנחנו לא יכולים לטפל בה ומישהו צריך לקחת אחריות על כך.
<אורה דואק: אנחנו ממש מבקשים שהמשרדים יירתמו וצריכה לצאת קריאה שמשרדי הממשלה שנושקים ומשיקים לנו, חייבים לקחת אתנו כתף אל כתף ולעזור לנו לטפל בסוגיה הזאת.
טלי פלוסקוב: זה רק מוכיח את הצורך בתכנית אב כוללת.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר דבר אחד.
טלי פלוסקוב: הנושא הזה הוא כל כך חשוב לי ואני באמת מטפלת בו יום ולילה, בקשישים שאין להם קורת גג.
טלי פלוסקוב: רבותיי, אלה הקשישים הכי עניים במדינה שלנו.
טלי פלוסקוב: כי מכסף שאנחנו משלמים להם מהביטוח הלאומי למחייה, בכסף הזה, למרות שיש סיוע, הם צריכים להוסיף כדי שיהיה להם היכן לישון, כדי שיהיה להם בית.
טלי פלוסקוב: אישה בודדה מקבלת היום מביטוח לאומי 3,000 שקלים, אגב, זה כבר מצב משופר פעמיים.
טלי פלוסקוב: היא הייתה מקבלת פחות אבל העלינו את התשלום שמקבלים האנשים האלה שמקבלים השלמת הכנסה.
טלי פלוסקוב: תגידו לי איך אפשר לחיות כשבכסף הזה היא עוד צריכה לשלם שכירות וכן הלאה.
טלי פלוסקוב: נהוג במשרד השיכון – ותיאורטית זה מאוד מבורך - השגנו עוד ארבעים מיליון שקלים לסיוע בשכר דירה וחילקתם את הכסף.
טלי פלוסקוב: תקשיבו, אתם עושים עוול לכל המשק.
טלי פלוסקוב: כי ברגע שאתם מוציאים הודעה על כך שאתם מעלים סיוע לשכר דירה, מיד בעל הדירה מעלה את עלות הדירה באותו סכום.
טלי פלוסקוב: זה לא סיפור, זה מהשטח.
טלי פלוסקוב: יוצא שהכסף הזה, אתם צריכים לעזור לקשישים אבל לא, אתם עושים את העשירים יותר עשירים על חשבון המדינה.
טלי פלוסקוב: אני עדיין לא אומרת אל תעזרו, אבל בעיני למרות שזה תקציב של משרד השיכון, אפשר לקשור את זה לנושא של אנשים חסרי דיור ולתת את זה לאנשים בצורה אחרת.
טלי פלוסקוב: תקראו לזה אחרת.
טלי פלוסקוב: ביטחון תזונתי, ואוצ'ר לביטחון תזונתי.
טלי פלוסקוב: תקראו לזה איך שאתם רוצים, אבל בבקשה, תקנו את העוול הזה.
טלי פלוסקוב: זה קורה וחזור על עצמו משנה לשנה.
טלי פלוסקוב: ממש כך.
טלי פלוסקוב: דבר נוסף.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שארבעים מיליון השקלים האלה הם לא בבסיס התקציב.
טלי פלוסקוב: צריך משהו חד פעמי.
טלי פלוסקוב: בשנת 2016 נתנו את אותה תוספת, 150 שקלים.
טלי פלוסקוב: העלו להם את הסיוע בשכר דירה בחמישים שקלים.
טלי פלוסקוב: אף אחד לא אמר להם שזה רק לשנה אחת.
טלי פלוסקוב: באנו השנה, אמרנו שהשגנו עוד תקציב, אנחנו נמשיך את הסיוע הזה, נקרא לזה כך, אבל אף אחד לא אומר שנמשיך.
טלי פלוסקוב: אומרים שמגדילים סיוע לשכר דירה ואז בעלי הדירות שוב מעלים את שכר הדירה.
טלי פלוסקוב: אתם פשוט לא מבינים מה הולך בשוק.
טלי פלוסקוב: אני לא רציתי ללכת על נקודות כאלה, אבל אני פשוט רוצה לנצל את ההזדמנות ששתי נשים מאוד משפיעות בתחום הזה נמצאות כאן.
טלי פלוסקוב: קחו את זה לתשומת לבכם, תחשבו איך אפשר כן לעזור לאנשים האלה בכסף הזה.
טלי פלוסקוב: אני מדברת עם השר ואני אומרת את זה ברמה של שרים.
טלי פלוסקוב: לא יתכן שמשרד השיכון במדינת ישראל אומר שיש רק 900 קשישים שממתינים לדיור ציבורי.
טלי פלוסקוב: גם אם הם שייכים למשרד הקליטה, אבל מה זה שייכים?
טלי פלוסקוב: הם אזרחי מדינת ישראל.
טלי פלוסקוב: משרד הקליטה לא בונה בניינים.
טלי פלוסקוב: לכן צריך לשנות את הגישה הזאת.
טלי פלוסקוב: הגישה הזאת בעיני שגויה לחלוטין והיא גם מטעה את כולם.
טלי פלוסקוב: לא 900 אנשים ממתינים לדיור ציבורי אלא 25 אלף קשישים ממתינים לדיור ציבורי במדינה שלנו.
טלי פלוסקוב: אני כבר לא מדברת, וכאן אני לגמרי תומכת בדבריה של אורה, שכאשר כבר הגיע התור של מישהו לא לדירה אלא למקבץ, לבית גיל זהב, איך שאתם קוראים לזה, הוא צריך לעבור ועדה רפואית.
טלי פלוסקוב: איפה משרד הבריאות?
טלי פלוסקוב: אם הוא לא עובר ועדה רפואית – זה לא שלכם, אני יודעת שזה לא של המשרד שלכם – הוא בכלל נופל בין הכיסאות.
טלי פלוסקוב: הדרך היחידה היא ללכת לבית אבות אבל בן אדם עדיין לא במצב של ללכת לבית אבות.
טלי פלוסקוב: פרופסור בריק, אני מספרת לך את כל זה כי אני מאוד מאוד רוצה שבתכנית שלנו יהיו פתרונות גם לדברים האלה.
טלי פלוסקוב: נחשפתי אליהם במסגרת העבודה בכנסת.
טלי פלוסקוב: לא ידעתי על כך קודם לכן.
טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שניתן לזה להימשך.
טלי פלוסקוב: היושב ראש דיבר על אתיופיה ואני חייבת להגיד לכם, בבקשה, צאו מהמשרדים ותראו איך האנשים האלה חיים.
טלי פלוסקוב: צריך למצוא להם פתרונות.
טלי פלוסקוב: בתכנית שלנו כמובן אני רוצה שזה יהיה אבל כל משרד, היכן שהוא רואה שהוא יכול לפעול.
טלי פלוסקוב: באמת חבל שמשרד הקליטה לא כאן.
טלי פלוסקוב: אני רוצה שלישיבה הבאה הם יבואו כי הם שותפים שלנו ויש להם חלק לא קטן בזה.
טלי פלוסקוב: האנשים האלה הגיעו לכאן בגיל יותר מבוגר, מה לעשות?
טלי פלוסקוב: יש אנשים שעבדו במדינה הזאת 20-25 שנים ואין להם פנסיה.
טלי פלוסקוב: כאילו הם לא עבדו יום אחד אבל הם נתנו למדינה הזאת עשרים שנים מחייהם.
טלי פלוסקוב: איפה אנחנו כלפי האנשים האלה?
טלי פלוסקוב: סליחה, אבל הייתי חייבת לומר את הדברים.
טלי פלוסקוב: יש עוד משרדי ממשלה שרוצים להתייחס?
טלי פלוסקוב: לפי דעתי עברנו על כולם.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שיש כאן אנשים מהרשויות המקומיות.
טלי פלוסקוב: אני רואה שאשדוד ותל אביב נמצאות כאן.
טלי פלוסקוב: אתם רוצים לתת לנו את הראייה שלכם?
<ענבל בורנשטיין: אני מעיריית תל אביב, מנהלת מחלקת רווחה שמטפלת רק באזרחים ותיקים.
<ענבל בורנשטיין: 4,000 בתי אב.
<ענבל בורנשטיין: אני מאוד שמחה ומתרגשת גם כי זו פעם ראשונה שלי בוועדה ובם בגלל הנושא של הדיון.
<ענבל בורנשטיין: אני 18 שנים עובדת בזקנה.
<ענבל בורנשטיין: האופן בו אנחנו מטפלים באוכלוסייה הזאת השתנה לחלוטין בשנים האחרונות.
<ענבל בורנשטיין: קראתי ברפרוף את המסמך והנושאים כאן בהחלט מוכרים ואני לא רוצה לחזור עליהם.
<ענבל בורנשטיין: אבל בהחלט יש שינוי באופן בו אנחנו מטפלים ומתייחסים לאוכלוסייה, גם בגלל אורך החיים וגם בגלל המיקוד שלנו לא רק בסיוע בטיפול אישי וכולי אלא גם באיכות חיים, בפנאי, כל הנושא של תכנית הבדידות שהתפתחה בשנים האחרונות ומצריכה מאתנו משאבים רבים.
<ענבל בורנשטיין: אני מצטרפת מאוד גם למה שאמרה גלית בנושא הזה.
<ענבל בורנשטיין: אני עובדת ברשות שהיא רשות חזקה ומקצה המון משאבים משל עצמה, למזלנו ולמזל הלקוחות שגרים ברשות.
<ענבל בורנשטיין: הרבה מאוד משאבים של העירייה אבל זה לא מספיק.
<ענבל בורנשטיין: אנחנו בשטח מתמודדים ולא מספיק מאתרים, לא מספיק מזהים ולא מספיק מגיעים.
<ענבל בורנשטיין: אמרתם קודם שיש הרבה רשויות שמטפלות ויכול להיות שלחלק כולם מגיעים ויכול להיות שיש כאלה שאף אחד לא מגיע אליהם.
<ענבל בורנשטיין: אנחנו רוצים להגיע לעוד אנשים, לאתר ולזהות.
<ענבל בורנשטיין: גם נושא של התעללות שלא מספיק אנחנו מאתרים, גם את הנושא של הבדידות.
<ענבל בורנשטיין: יש תופעות חדשות של העובדים הזרים שזה מבורך וזה מאוד נפוץ אבל זה יצר בעיות חדשות שאנחנו מתחילים להבין אותן עכשיו.
<ענבל בורנשטיין: אנחנו יוצרים את שיתופי הפעולה המקומיים שלנו אבל זה לא מספיק כי אין ראיית על אין מישהו שמכתיב מדיניות ולפעמים אנחנו נתקלים בשטח ויוצרים מדיניות ברגליים כי חסר משהו מוכתב.
<ענבל בורנשטיין: אני מאוד מברכת על זה, גם על הנושא של בני משפחה מטפלים, נושא אתו התחלנו להתמודד כי זקנה היא לא הקשיש או הזקן עצמו אלא זאת כל המשפחה שמתמודדת.
<ענבל בורנשטיין: אנחנו רוצים מאוד לפתח את הטיפול ויש תכניות נהדרות אבל חסר לנו כוח אדם.
<ענבל בורנשטיין: חסרים לנו אנשים שיעשו את העבודה הזאת וחסר לנו גם גיבוי לעבודה החשובה שאנחנו עושים ולצערנו אנחנו נתקלים הרבה יותר בביקורת מאשר ברוח גבית ובעידוד להמשיך קדימה.
<ענבל בורנשטיין: אני מאוד שמחה ואני מקווה שתהיה תכנית שכמובן נהיה חלק ממנה.
טלי פלוסקוב: אני מאוד מבינה על מה אתם מדברים.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין שלפני שנבחרתי לכנסת הייתי ראש עיריית ערד.
טלי פלוסקוב: הייתי ברשות שלא היו לה משאבים כמו שיש לתל אביב וידעתי עם מה מתמודדות הרשויות ועם מה מתמודדות עובדות סוציאליות ומחלקת הרווחה.
טלי פלוסקוב: כל הקושי שיש שם, ויש, אני מאוד מבינה על מה את מדברת.