GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: כנראה אני לא אשמע מה הוא רצה לספר לי, ולא אדע, אבל אני יודעת דבר אחד, שאני פגשתי אדם וכולם יודעים שאין לי הרבה דעות טובות על אנשים שעוסקים במלאכה הציבורית, אבל פגשתי אדם ישר, אפילו כשלא הסכמנו הוא היה יכול להגיד מה הוא חשב עם הרבה חוש הומור וקלילות שלא מאפיינת בדרך כלל מנכ"לים של משרדים, הוא היה גם שבוע לפני זה בוועדה אצלי והציג את הסיכומים של הוועדה הבין משרדית למאבק באלימות וראיתי אדם שיודע מה הוא עושה והוא נכנס לפרטים, והייתה הרבה חמלה בליבו כאשר דיברתי על נושאים ספציפיים, את כל המערכה שניהלנו בנושא "בית החסד" ביחד והוא הבין את הצורך והוא עבד מולנו בצורה מאוד יפה.
עאידה תומא סלימאן: חבל לי, באמת חבל, אני יודעת שהכאב של המשפחה, ואני הייתי שם והבעתי גם כן, האבא של הבנות ובן הזוג שלי ואני יודעת שהכאב הוא מאוד חזק, אבל אני יודעת גם שהייתה לו שמחת חיים שהיה רוצה שכל מי שסביבו ירגיש אותה, ואני מאוד מקווה שתצאו מהאבל ותוכלו לחיות את החיים שאליעזר רצה, ואני מאוד מקווה ששוב הבחירה שלך תהיה מצוינת כמו שהיתה כפי שבחרת את אליעזר.
אלי אלאלוף: בשם הארגונים רן מלמד בבקשה.
אלי אלאלוף: אם המשפחה רוצה להוסיף משהו בבקשה.
<רן מלמד: כשנודע לי על מותו של אליעזר שלחתי sms לשר, פחות או יותר עם מילה אחת "איבדנו מענטש".
<רן מלמד: אני חושב שאמרת את זה, אדוני השר, בצורה הכי טובה שיכולה להיות.
<רן מלמד: אני נפגשתי 12 פעמים עם אליעזר.
<רן מלמד: הסתמסנו הרבה מאוד והתכתבנו במיילים לא מעט.
<רן מלמד: והכל היה סביב נושא הביטחון התזונתי והרצון המאוד גדול שלו להקים את המיזם ש- - - הרבה שנים ולא קם, והמיזם הזה יוצא לדרך ממש בקרוב, מבלי לקחת כמובן את ה קרדיט מאדוני השר, אבל נדמה לי שאם אליעזר לא היה כל כך נחוש בקידום המיזם הזה, 10,000 משפחות שאמורות בקרוב להתחיל לקבל כרטיסי מזון וסיוע במזון, אני לא בטוח שהן היו מקבלות.
<רן מלמד: ואולי זו דוגמה נפלאה לצוואה ש- - -
חיים כץ: מהלך יפה?
חיים כץ: אולי אם נצליח להרחיב אותו לעוד 10,000.
<רן מלמד: את הדברים שלי אמרתי וגם כתבתי ופרסמתי, אני חושב שזה מהלך מדהים, צריך להרחיב אותו כמובן, אבל הוא מהלך נכון, הוא מהלך נפלא.
<רן מלמד: ואני חושב שאם מחפשים משהו בין עוד הדברים להגיד שזאת הייתה צוואתו של אליעזר, אני חושב שהמיזם הזה רשום על שמו.
אלי אלאלוף: אני מתנצל בשם חבריי חברי הכנסת, כך זה בשבוע של התקציב, יש כאלה שאמרו "תדחה" ואין אף פעם זמן, וזה הזמן הנכון להיפרד מאליעזר בשם הכנסת, בשם הוועדה שלנו.
אלי אלאלוף: אני רוצה רק לאחל לכם טוב, זה מה שמגיע לאליעזר ומשפחתו ואנחנו ממש מצטערים שעשינו טקס כזה, אבל זה באופן הכי ספונטני רצינו לעשות לזכרו ולכבד אתכם.
אלי אלאלוף: לנכדים, תדעו שהיה לכם סבא מדהים.
אלי אלאלוף: לא כולם ככה.
אלי אלאלוף: אז גם הנכדים, הילדים כבר הספיקו לדעת קצת מי זה אבא שלהם, לאח ולאשה, לכל המשפחה, מן השמיים תנוחמו.
<אפרת כנפו: הייתי ראש מטה של המנכ"ל, לא תכננתי מראש לדבר אבל אני יושבת ואני אומרת, כל כך רוצה לכבד אותו והכאב הוא כל כך גדול ורציתי להגיד כמה דברים שאני גם לא זוכרת אם אמרתי לכם, המשפחה.
<אפרת כנפו: פרויקטים גדולים הוא עשה, וכולם יודעים, ישבו פה חברי כנסת ואנשים חשובים ממני שיודעים לתאר את האצילות ואת הדבקות במטרה.
<אפרת כנפו: אני רוצה לספר על המנכ"ל שלי כמו שאני הכרתי אותו שכל פניית ציבור כל אדם הכי פשוט, לא חבר כנסת ולא שר, ולא פרויקט גדול, האנשים הפשוטים הכי חלשים בחברה, אנחנו גם כך התעסקנו בחוליות החלשות, אבל יש את ה חוליות הכי הכי חלשות שבאמת לא מעניינות הרבה פעמים הרבה אנשים אחרים כי הם נופלים בין הכיסאות ואין לי מילה אחרת, הם לא "סקסיים" לטיפול, אותו הם תמיד עניינו.
<אפרת כנפו: כל פניית ציבור שהגיעה אליו, ולא הבנתי בהתחלה, אמרתי למזכירות "הוא רוצה להיפגש עם זה והוא רוצה להיפגש עם זה" ואין, אנחנו קורסים מעבודה, הוא לא ויתר.
<אפרת כנפו: הוא אמר לי פעם "אני כמו התולעת בתוך התפוח עץ, ואני אמצא איך לעזור, גם אם המשמעות היא שאנחנו נצטרך לשבת פה עד אמצע הלילה" וכך עשינו, אלין ואני וכולנו, היינו יושבות, ובאמת אני בהתחלה ניסיתי, אני אומרת את האמת, להוריד אותו, אמרתי לו "אתה מנכ"ל משרד, אתה לא יכול להיפגש עם כל בנאדם שרוצה להיפגש" הוא אמר לי "זו השליחות שלי" והיינו יושבות אתו, פעם אלין ופעם אני ובאמת מנסים לעזור, הוא לא ויתר על אף אחד, ואני אומרת שוב, זה לא משהו שהביא לו איזו שהיא הצלחה, ולא קרדיט מול אף אחד אחר, זה היה הוא עצמו.
<אפרת כנפו: אני לא שומרת מצוות ואני לא מבינה גדולה ברוחניות, אבל אני תמיד הרגשתי שהמנכ"ל הזה הוא איזו שהיא דרגה רוחנית יותר גבוהה ממה שאני מכירה.
<אפרת כנפו: יותר גבוהה ממה שאני רגילה להתעסק איתה ביום יום.
<אפרת כנפו: מעולם לא שפט אף אחד, סתם כדוגמה, אני חילונית לחלוטין, לא סוד, באתי ממפלגה אחרת, לא גדלתי גם לא במפלגה של השר וגם לא במפלגה של המנכ"ל, נשארתי בתפקיד שלי מכהונה אחרת, מעולם מעולם לא הרגשתי שהוא פחות מכבד אותי, אלא ההיפך, מעולם לא שפט אותי, באנו מקצוות הכי שונים שאנחנו יכולים להיות, אני גדלתי במושב, בת מושב, לי ולמצוות באמת אין שום דבר.
<אפרת כנפו: מעולם לא ניסה לכפות את דעתו, תמיד רצה להקשיב, תמיד ידע שהוא יכול ללמוד מאחרים ואף פעם לא ויתר, לא לשמוע ממזכירות מה דעתן, לא ויתר לשמוע מהיועצות מה דעתן, כל בנאדם שווה וכל בנאדם יכול לתרום לו, וזה היה חשוב לי להגיד כי אין הרבה אנשים כאלה.
אלי אלאלוף: שלום לכולם צהריים טובים.
אלי אלאלוף: היום אנחנו ה-20.12.2016 כ' בכסלו תשע"ז, השעה 12:37.
אלי אלאלוף: במסגרת ציון חודש הסוכרת הבינלאומי בכנסת, למה זה לא שנה, זה רק חודש.
אלי אלאלוף: בדרך כלל מי שסובל מסכרת זה כל יום, או לפחות הימים שהוא חושב על זה.
אלי אלאלוף: טוב, אנחנו באמת שמחים על היוזמה שאי אפשר לוותר עליה של פרופסור איתמר רז, חברי פרופסור אמנון אפק, שגם כן מזכיר לנו חובות נעימות שיש לנו בכנסת, לפעמים - - - בתקופות משבר, ולהתכנס בתקופות של לא משבר, למרות שזה משבר תמידי, נושא הסוכרת, המספרים מדהימים.
אלי אלאלוף: אני אמרתי למה אתם מספקים לנו מספרים עולמיים?
אלי אלאלוף: תנו לעולם להתמודד עם המספרים של 8 מיליון תושבים במספר הגדול מדי של אנשים שסובלים מסכרת.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שיש לי אובססיה, זה העוני.
אלי אלאלוף: לטוב או לרע.
אלי אלאלוף: והנתונים שאתם מספקים, אנשים עניים סובלים יותר.
אלי אלאלוף: אנשים שסובלים מהזנחה בכל תחומי החיים.
אלי אלאלוף: בצורה כזאת או אחרת מגיעים לסוכרת.
אלי אלאלוף: גם דיור מוזנח מביא לסוכרת, לא רק אוכל, אלא גם כל השמות המאוד מקצועיים שלכם, גם מביא לזה.
אלי אלאלוף: גם הרגשי, וכל הדברים האלה לצערי אנחנו בדקנו אותם מזוויות אחרות, נשארנו בהגדרה כללית שהאנשים העניים ביותר הם גם האנשים שחולים, גם המודעות לא קיימת, גם השירותים בסביבה, למרות כל המאמצים, ואנחנו חיים במדינה מדהימה, שלא יהיה לכם ספק.
אלי אלאלוף: אבל מדינה מדהימה זו מדינה שמעיזה להתמודד עם בעיותיה, ומי שחושב שרק ליהנות ולא להתמודד עם החלקים החסרים של החברה, ברור שזה לא – איך אומרים – גן עדן של טיפשים, המדינה שלנו חייבת להיות מדינה שמתמודדת עם האתגרים שלה.
אלי אלאלוף: אני מודה לך איתמר, גילוי נאות, הכרתי את איתמר לפני הרבה שנים, כשחבר שלי היה מנכ"ל הדסה, בינתיים עוד מעט הוא עוזב לצערי את הביטוח הלאומי, ואמר "לך לראות אותו, אולי הוא ימצא לך משהו שאתה לא מודע", באמת לא הייתי מודע.
אלי אלאלוף: אז עוד לא סבלתי, היום המקרה האישי שלי, ורק אני מעיד על עצמי שזה ניתן להתמודדות למרות שיש פה מסורת משפחתית שהייתי מוכן לוותר עליה, למרות שעל המסורת במשפחתי אני לא מוותר.
אלי אלאלוף: הוועדה הזאת היא פה כדי לשרת - - - היות והמטרה שלכם זו בריאות לאומית, אנחנו לרשותך.
אלי אלאלוף: בבקשה איתמר.
<איתמר רז: תודה רבה חבר הכנסת, אני אנסה להיות קצר כי יש פה הרבה אנשים ואני משוכנע שחלק גדול מהם רוצה להתבטא.
<איתמר רז: קודם כל תודה לך על ההתגייסות למען הציבור שהתחילה עוד הרבה לפני הכנסת.
<איתמר רז: אני הכרתי אותך גם כמנכ"ל רש"י שעשתה דברים נפלאים גם בתחום התזונה, אבל בעיקר בתור חבר כנסת, אני חושב שהמלחמה שלך לטובת השכבות הסוציו-אקונומיות החלשות ראויה לציון, וכמו שאמרת, הבעיה של אורח חיים בריא, הבעיה של אכילה לא נכונה, הבעיה של התפתחות סכרת היא כפולה באוכלוסיות האלה ואנחנו לא עושים שום דבר להנגיש להם את זה, ואנחנו נדבר על זה עוד מעט.
<איתמר רז: אבל היום אנחנו רוצים לדבר על שלושה דברים.
<איתמר רז: אנחנו רוצים לדבר על הנושא של התכנית הלאומית לסוכרת, ואני אבקש אחר כך מפרופסור ארנון אפק שהוא מיוזמותיה והאיש שהניע אותה להגיד מספר מילים על זה, והשני- במסגרת אותה תכנית, כל הנושא של מהפך במדינת ישראל באורח חיים בריא שצריך להתרכז גם ברגולציה, כפי שאנחנו שומעים אותה, אבל גם בשינוי הראש.
<איתמר רז: אני אפילו רוצה לקרוא לך מפה, ונדבר על זה, לחשוב איך אנחנו מניעים את ממשלת ישראל, לא רק את שר הבריאות, לא רק את שר החינוך ולא רק את שרת הספורט, את ממשלת ישראל למהלך של שינוי אורח החיים בישראל.
<איתמר רז: זה לקח 40 שנה, יש את הניצנים, צריך למנף את זה.
<איתמר רז: אז בוא נתחיל עם התכנית הלאומית לסוכרת.
<איתמר רז: התכנית הלאומית לסוכרת נבנתה בעקבות הביקור של ה-OECD פה ב-2010.
<איתמר רז: יש לנו מערכת בריאות מאוד טובה, יש לנו קופות חולים שראויות לציון.
<איתמר רז: אבל כשבדקנו, כשדיווחנו ל-OECD מה קורה במדינת ישראל, למעשה כשאני אספתי את כל הנתונים ראיתי שיש לנו הרבה מאוד חורים בהרבה מאוד דברים שאין להם תשובה.
<איתמר רז: חלקם מצריך תקציבים אבל חלקם הגדול מצריך רק התארגנות נכונה ועשיה נכונה שניתנת להיעשות על ידי חיבור כל הגופים, והיום אנחנו מחברים את הגופים.
<איתמר רז: ולכן עשינו במשך שנה וחצי יחד עם פרופסור ארנון אפק, שהיה אז המנכ"ל בחלק גדול מהתקופה, תכנית לאומית לסוכרת שמסתכלת על הסוכרתי מיום היוולדו ועד יומו האחרון בכל הרמות: ברמת המניעה בציבור הרחב, ברמת המניעה באוכלוסיות הסיכון, ברמת הגילוי המוקדם שהוא קריטי, ברמת הטיפול המוקדם והעצמתו שהם קריטיים לבריאות אותו אדם בעתיד, ואתה דיברת על עצמך בעניין הזה.
<איתמר רז: ברמת האבחון המוקדם של סיבוכים והטיפול בו כדי למנוע את הסיבוכים הקשים וגם ברמת תשובה לסיבוכים הקשים.
<איתמר רז: אני רק רוצה להזכיר שנכון להיום, למרות המועצה הלאומית לסוכרת, למרות העשייה הרבה, עדיין בישראל יש 1,200 כריתות רגליים שרובן של חולי סכרת, ועדיין אנחנו בין המובילים ב-OECD בתחום הזה.
<איתמר רז: עם כל העשייה שלנו.
<קריאה: מובילים לרעה.
<איתמר רז: מובילים לרעה.
<איתמר רז: ויש דוגמאות רבות כאלה.
<איתמר רז: ולכן היינו חייבים לעשות תכנית לאומית לסוכרת.
<איתמר רז: התכנית הזאת נעשתה עם כל מי שמוביל את התחום בישראל - קופות החולים, משרד הבריאות כמובן, כל הרופאים, אחיות, דיאטניות, עובדים סוציאליים, כל מי שקשור לנושא הזה.
<איתמר רז: היא נעשתה ב-30 מפגשים שבכל אחד מהם ישבנו שמונה שעות ודנו בנושא הספציפי ובאנו עם מה חסר, מה צריך, מה התקציבים אם צריך כאלה, ואיך מתקדמים עם הדבר הזה.
<איתמר רז: התכנית הזאת הוצגה למנכ"ל אז של משרד הבריאות, פרופסור ארנון אפק וקודמה על ידו, ואנחנו היום נמצאים במקום שבו התכנית הזאת אומצה על ידי שר הבריאות לפני כשנה, התכנית הזאת נכנסת ליישום בתוך משרד הבריאות יחד עם קופות החולים, אנחנו נפגשים, אנחנו הראשונים שעושים את זה, שנפגשים עם ארבעה הרופאים הראשיים שלקופות החולים ועם ארבעה הרופאים הראשיים של הסוכרת שחלקם נמצאים פה, לאו דווקא רופאים, נציגים בכירים של הסוכרת, יש פה את אורה ולינסקי שהיא לא רופאה, אבל היא הנציגה הבכירה של הסוכרת, ויחד איתם אנחנו מתניעים.
<איתמר רז: יחד עם זה יש בעיות, יש צורך להרבה מאוד עשייה והרבה מאוד דחיפה, והבאת תקציבים מבחוץ, על מנת שהדברים האלה יתרחשו, אני מתכוון להיפגש עם מנכ"ל המשרד גם היום וגם ביום חמישי כדי להבטיח שזה יקרה.
<איתמר רז: אחד הדברים הקריטיים בתכנית זה הבטחה של 10 עד 12 תקנים.
<איתמר רז: בעיר באר שבע שמוכרת לך היטב, אין מומחה להשמנה וסכרת, ומומחה אנדוקרינולוגי.
<איתמר רז: אין מומחה כזה.
אלי אלאלוף: בכל הקופות?
<איתמר רז: אין, אין מומחה.
<איתמר רז: זה אפילו לא קשור לקופה.
<איתמר רז: אין איש מרכזי שידוע כאיש מוביל בתחום ויכול להדריך את רפואת הקהילה.
<איתמר רז: אותו דבר קורה בצפת.
<איתמר רז: בחדרה המקום נסגר לחלוטין.
<איתמר רז: זאת אומרת יש לנו מקומות שונים בארץ שאין אפילו את אנשי המקצוע והדבר החשוב ביותר להילחם מלחמה נכונה, למשל בהשמנה, וזה מחייב מספר מומחים, ומה שקרה בתהליך של מספר שנים, המומחים האלה נעלמו.
<איתמר רז: אז אחד הדברים שהובטח לי על ידי השר והובטח על ידי המנכ"ל, ואני מקווה שיוצע, זה התקנים האלה.
<איתמר רז: יש דברים אחרים, אולי אני אשאיר לארנון לדבר על זה.
<איתמר רז: לפני שאני עובר לארנון, רק עוד מילה אחת בנושא של ועדת ההסדרה.
<איתמר רז: זה מספר שנים שאנחנו הוצאנו חוק בריאות ישראל, החוק הזה הוגש גם בכנסת ב-2013 וניסינו לקדם אותו ומכל מיני סיבות הוא לא קודם.
<איתמר רז: שר הבריאות הנוכחי, בהיותו סגן שר התחיל לקדם את הדבר הזה, היה יחד איתנו לאורך השנים כחבר כנסת ושם את זה בראש התכניות, דבר שהוא מאוד ייחודי למדינת ישראל כי 40 שנה לא הייתה במדינת ישראל החלטה לשינוי אורח חיים כחלק מהמדיניות הרשמית המעוגנת של המשרד.
<איתמר רז: נוצרה ועדת הסדרה.
<איתמר רז: ועדת ההסדרה הביאה למספר הישגים גדולים.
<איתמר רז: ההחלטה על סימון, שאני חושב שהיא מצוינת, בעיקר החלטה על סימון כפיות סוכר, שדרך זה נוכל לחנך את הילדים והנוער איך להימנע מאכילה של מזון מתועש.
<איתמר רז: כי היום במדינת ישראל ילד ממוצע אוכל 60% מהקלוריות שלו כמזון מתועש, כמזון שאנחנו קוראים לקלוריות שלו קלוריות ריקות, ובתוך זה הוא אוכל כמויות גדולות מאוד של סוכר, של מלח ושל שומן.
<איתמר רז: ואם נוכל לחנך את הילדים להימנע מחשיפה כל כך גדולה דרך סימון פשוט של כפיות סוכר.
<איתמר רז: ילד ממוצע צריך לאכול לא יותר משש כפיות סוכר ביום.
<איתמר רז: ונוכל להביא למצב שהם שותים תוססים או שהם אוכלים מאכלים שונים, הם ישר יקלטו שבכוס תוסס אחת גדולה, או במאכל מסוים שהם קונים אותו בכמות גדולה יש את כל כמות הסוכר שהם צריכים.
<איתמר רז: אנחנו נעשה את המהפך הזה בילדי בית הספר במדינת ישראל.
אלי אלאלוף: יש פה מעורבות של משרד החינוך?
<איתמר רז: לא רק מעורבות.
<איתמר רז: אני רוצה שתצא מפה קריאה שלך, חבר הכנסת אלי אלאלוף, שאתה מצפה משר החינוך שייקח את הנושא הזה כנושא מרכזי, ואני אמרתי בוועדה הקודמת, מי שיוביל את המהפך באכילה הנכונה, באורח החיים הנכון, יהיו רק הילדים.
<איתמר רז: אם אנחנו רוצים שהילדים יעשו את המהפך הזה, אנחנו חייבים ללמד אותם את הדבר הזה.
<איתמר רז: כמו שלימדנו אותם לא לקטוף פרחים, כמו שלימדנו אותם לשים שמן שיזוף, כמו שלימדנו אותם לשים חגורות בטיחות, הם עושים את זה הרבה יותר טוב מאתנו היום.
<איתמר רז: אנחנו עולים לרכב – כן שמים, לא שמים, הם תמיד שמים ומכריחים אותנו לשים.
<איתמר רז: כדי לעשות את זה, חייב שר החינוך לצאת בריש גלי ולהגיד "אנחנו הולכים להפנים כחלק ממערכת החינוך השבועית את הנושא של אורח חיים בריא" והנדבר הזה יש לו חשיבות גדולה מאוד גם אקדמאית, כי דרך אורח חיים בריא אתה י כול ללמד את הילד את כל מה שקשור בביולוגיה, ברפואה, בבריאות, בכל מה שאתה רוצה.
<איתמר רז: זאת אומרת זה לא זמן לשווא.
<איתמר רז: אני רוצה שנצא מפה עם שני דברים: אחד – עם דחיפה חזקה של הועדה לנושא של קידום התכנית הלאומית לסוכרת, כדי שאנחנו נגיע למקום שאנחנו רוצים להגיע אליו.
<איתמר רז: זאת אומרת – תוך חמש שנים ירידה ב-10% עד 20% במספר האנשים שמפתחים סכרת, תוך חמש שנים ירידה ב-10% במקרי העיוורון, תוך חמש שנים ירידה ב-10% במקרי הדיאליזה, תוך חמש שנים ירידה ב-50% בכריתות הגפיים, שהסיבה העיקרית לכך היא הזנחה וחוסר תשומת לב.
<איתמר רז: ברשותך אני רוצה שארנון אפק ישלים אותי כי הוא באמת היה האיש שהגה ובזכותו אנחנו במקום כל כך טוב עם התכנית הלאומית לסוכרת.
<ארנון אפק: קודם כל באמת תודה לך, גם בפן האישי.
<ארנון אפק: תודה רבה באמת על התמיכה, זה לא מובן מאליו, בדרך כלל אנחנו מגיעים לכנסת לתת הסברים והנה כאן אנחנו רואים באמת את המקום שלכם כשותפים שלנו יחד במשימה מאוד מאוד חשובה.
<ארנון אפק: מעל גיל 18 מעל 9% מאזרחי מדינת ישראל חולים בסוכרת ובמספרים דומים גם סובלים מטרום סוכרת.
<ארנון אפק: תסמונת טרום סוכרתית.
<ארנון אפק: מתחת לגיל 18 ישנם ילדים, בעיקר, אבל אנחנו רואים את זה היום גם במבוגרים שסובלים מסוכרת נעורים שהיא מחלה אחרת לגמרי, אבל גם כן יש לה משמעויות אדירות לחיים, במיוחד כשאנחנו מדברים על אוכלוסיית הילדים.
<ארנון אפק: והמטרה שלנו היא באמת להיאבק בנושא ולמנוע אותו וזה win-win.
<ארנון אפק: כל מקרה שאנחנו נדחה, נחסוך, נמנע, גם מונע סבל, גם חוסך כסף לתקציב המדינה ויש לנו אפשרות לעשות שינוי אדיר.
<ארנון אפק: ברמה האישית אני יכול להגיד לכם שמחקרים שעשינו עם חיל הרפואה ואילן כאן מייצג אותם, הראינו שאנשים שסובלים מהשמנה לוקים יותר בסוכרת, כבר במה שחשבנו פעם שהוא בתחום הנורמה, BMI שזה המשקל חלקי הגובה בריבוע, מ-23 שנחשב נורמלי כבר מעלה את הנטייה של אנשים לחלות.
<ארנון אפק: אנחנו יודעים שלגבי אוכלוסיות מוחלשות שאתה התייחסת אליהם, חבר הכנסת אלאלוף, כגון אוכלוסיית הישראלים יוצאי אתיופיה ב-BMI עוד יותר נמוך, בגלל החשיפה שלהם לעולם המערבי, הם כבר לוקים יותר בסוכרת ולכן קיימת חשיבות אדירה בטיפול בבעיה הזאת.
<ארנון אפק: הרב ליצמן ומנכ"ל המשרד משה בר סימן טוב לקחו את זה כמשימה ואנחנו כולנו רואים את המאבק של שניהם באורח חיים בריא, באכילה נכונה, כולל אתה יודע, העצות הכי פרקטיות בעולם כמו הסופגניות, איך אומרים, מתקפת הסופגניות שצפויה לנו בשבוע הבא.
<ארנון אפק: חלק כבר התחיל, המתקפה כבר התחילה.
אלי אלאלוף: אנחנו ביטלנו מהמזנון.
<ארנון אפק: כל הכבוד.
<ארנון אפק: וצריך לראות איך מתמודדים עם הדבר הזה ואיך מונעים את זה, כי כולם יכולים להרוויח מהתהליך הזה.
<ארנון אפק: אז כדי לא להאריך בדברים, באמת פניתי לפרופסור איתמר רז וביקשתי ממנו, אמרתי לו "תביא את האנשים הכי טובים במדינת ישראל" והוא הביא למועצה הלאומית את טובי המומחים, לא רק רופאים.
<ארנון אפק: גם רופאים וגם דיאטניות, ובמועצה הלאומית יושבים גם נציגי ארגוני החולים, שיש כאן אנשים מתוכם כמו האגודה הישראלית לסוכרת נעורים ואלדד גיסין שאנחנו מכירים ואולי החמצתי מישהו אז אני מראש מתנצל, וישבו והכינו תכנית לאומית שאומצה כאמור על ידי שר הבריאות ועל ידי המנכ"ל והיא חלק מיעדי משרד הבריאות לשנים הקרובות.
<ארנון אפק: אתה תעיין ותראה שאנחנו מתייחסים לכל נושא ונושא מרמת הכשרת אנשי המקצוע, הגדרת מחנכים לסוכרת, נושא ההתמחות, האוכלוסייה הערבית של מדינת ישראל, נכויות של הביטוח הלאומי, אין מקום שלא נגענו בו בנושא הזה ואין כמעט תחום ובסוף, אתה יודע, בסוף צריך להיות פרקטיים ואני איש ביצוע, לא עוסק לצערי כבר בפילוסופיה, אז הגדרנו action items, משימות לביצוע, מטרות לטווח קצר, לטווח ארוך, כדי שזה יבוא לידי ביצוע.
<ארנון אפק: השקנו את התכנית השנה במרץ בכנס בראשות שר הבריאות הרב ליצמן ומנכ"ל המשרד משה בר סימן טוב, אנחנו עובדים על המימוש שלה.
<ארנון אפק: המבחן שלנו, אגב, איתמר, זה לא בספר המאוד יפה הזה אלא במימוש שלו, ולשם כך אנחנו באמת גם מודים על התמיכה של הכנסת, אבל גם יודעים שאתם תוכלו לעזור לנו כדי לממש, אז אם תרשה לי - - -
אלי אלאלוף: זה גם תוקצב?
<ארנון אפק: יש גם אלמנטים בתוך הדבר הזה שתוקצבו, לא הכל עדיין תוקצב, ואנחנו מטפלים בכל הנושאים, חלק מזה זה גם תכניות ארוכות טווח, אתה יודע, לא כל המיליונים צריכים לזרום השנה, זה בסדר.
<ארנון אפק: אבל אנחנו כן מטפלים ואיתמר ציין עוד נושא אחד שהוא הולך להציג אותו, אז אם תרשה לי, אני יודע שאסור לך לקבל מתנות, אבל חוברת אחת היא בהוצאת משרד הבריאות, בכל זאת הייתי שמח אם אפשר להעניק לך, ובאמת בשם איתמר, בשמי ובשם הרב ליצמן ומשה בר סימן טוב, תודה רבה.
<ארנון אפק: אני אשמח לשמוע הערות כי זו כבר המהדורה השלישית, כי אנחנו כל הזמן מעדכנים ובאים ואומרים לנו "תשמע, חסר פרק כזה, צריך לשנות", יכול להיות שגם איפה שטעינו אנחנו כל היום מתקנים במטרה באמת לעזור לעם ישראל, זו המטרה של כולנו.
<מדי יעקובזון: שלום אני מנכ"לית האגודה לסוכרת נעורים סוג 1 בישראל.
<מדי יעקובזון: ראשית, תודה לחבר הכנסת אלאלוף שמארח אותנו ומקדיש לנושא את היום הזה ותודה מיוחדת לפרופסור איתמר רז ופרופסור ארנון אפק על התכנית הלאומית לטיפול ולמניעת סוכרת שאנחנו מאוד גאים באגודה שלקחנו חלק ובאמת תרמנו את חלקנו לנושא סוכרת סוג 1.
<מדי יעקובזון: אני רוצה להאיר זרקור היום ולדבר בשם של אותם מספר לא ידוע, חבר הכנסת אלאלוף ציין מדוע אנחנו לא מביאים נתונים מהארץ, אין מספרים ברורים ומובנים, אנחנו משערים שיש כ-50,000 סוכרתיים סוג 1 בישראל.
<מדי יעקובזון: ברור ומובן ואנחנו הראשונים שאומרים שהקבוצה הבולטת שמתוכם הם כ-5,000 ילדים מתחת לגיל 18 שנאבקים עם סוכרת מסוג 1 באומץ רב ומשתדלים לתחזק את חייהם ולהגיע להישגים למרות מחלתם אבל איפה שהוא שוכחים ונעלמים אותם 45,000 סוכרתיים בוגרים, ואני רוצה היום להשמיע את קולם פה במסגרת הזאת בכמה היבטים: אחד – כחלק מהתכנית הלאומית לסוכרת מוקדש פרק למרפאות ייעודיות לבוגרים סוכרתיים סוג 1, לילדים יש 16 מרפאות נפלאות בארץ עם צוות רב תחומי שמטפל בהם, לכאורה בגיל 18 בהגיעם לבגרות, הם נפלטים לתוך מערכת הבריאות הכללית, כשאין גורם ואין כמעט מרפאות בארץ שיודעות להעניק להם את הטיפול עם צוות שמוכשר לטיפול בסוג 1, שיודע לקרוא ולפרוט נתונים, שמעניק צוות רב תחומי.
<מדי יעקובזון: זה חבל.
<מדי יעקובזון: אם חבר הכנסת אלאלוף ציין זה לפני זה את האוכלוסיות המוחלשות, כמובן שגם שם זה פוגע יותר באותן אוכלוסיות שלא יכולות לתבוע, לדחוף ולמרפק את דרכם כדי לקבל טיפול הולם.
<מדי יעקובזון: גם בסל קיימת אפליה.
<מדי יעקובזון: לפני שש שנים נכנסה טכנולוגיית מד הסוכר הרציף עבור ילדים, זה שינה את כל ניהול הסוכרת וניטור ערכי הסוכר.
<מדי יעקובזון: השנה זו הפעם השישית שהסל דחה את אותה טכנולוגיה ותיעדף אותה בצורה אחרת ממה שהוא תיעדף אותה לילדים ובעצם יש כאילו אמירה שבבגרותם סוכרתיים סוג 1 פחות מעניינים, וצריך להקדיש להם פחות אמצעים, כמובן שזה בקורלציה הפוכה לזה שהצרכים שלהם גדלים, האיזון שלהם, הצורך באיזון ערכי הסוכר והיכולת נעשה יותר מורכב ויותר קשה, מחשבה לעתיד מאוד שגויה, בסופו של דבר הם יפלו על המערכת והם יהיו חלילה אותם אנשים שפרופסור רז ציין שהם קטועי האיברים והמתעוורים ומנותחי הכליה.
אלי אלאלוף: מצטרף אלינו חבר הכנסת איציק שמולי.
<מדי יעקובזון: ואחרון, זה בא לידי ביטוי בשחיקה המזעזעת בתמיכת משרד הבריאות בעמותה.
<מדי יעקובזון: אנחנו רואים את עצמנו משלימים - - -
אלי אלאלוף: את יכולה להגיד לי בכמה מילים מה עושה העמותה?
<מדי יעקובזון: העמותה בעצם נמצאת לכל אורך הקשת של הטיפול בסוכרתיים סוג 1.
<מדי יעקובזון: בין אם בקידום זכויות, אכיפת זכויות, מידע, מול משרד החינוך, סייעות בבתי ספר, נמצאת פה עירית לבנה שהיא שותפה מאוד חשובה - - -
אלי אלאלוף: אתם שולחים?
אלי אלאלוף: יש לכם משאבים כדי לשלוח מטפלים?
<מדי יעקובזון: אין לנו משאבים, משרד החינוך מקצה לזה - - -
<קריאה: המדינה מקצה.
<מדי יעקובזון: המדינה, נכון, דרך משרד החינוך, סייעות לילדים בבית הספר, התנדבות לצה"ל, מרפאות, ת מכנו בפתיחת מספר מרפאות, אנחנו מקדמים את המחקר בתחום סוכרת סוג 1 בארץ ובעולם.
<ארנון אפק: אני יכול עוד משפט אחד?
<ארנון אפק: הייתה לי הזכות לנסוע בשנה שעברה, אפשר לקרוא לזה קייטנה או סדנה שהעמותה עושה עם ילדים וזה היה אחד הדברים היותר מרגשים שראיתי.
<ארנון אפק: הם לקחו קבוצה של ילדים, באכסניית נוער בחיפה - - -
<מדי יעקובזון: 240 ילדים בשנה.
<ארנון אפק: ובמקום הזה, עם קבוצה של רופאים ומדריכים מתנדבים, ופשוט עשו איתם את הפעילויות, כולל מסעות, ואכילה, וישבו אחד עם אחד והסבירו לו איך אוכלים, איך מתכננים את הסוכרת.
<ארנון אפק: ראיתי אותם בסוף הסדנה הזאת הם עשו הצגה וסיפרו על החוויות שלהם מהמקום שלהם, פשוט מלמדים אותם איך חיים עם סוכרת, לדעתי היה אחד הדברים היותר יפים והיותר מרגשים שראיתי.
<מדי יעקובזון: תודה רבה.
<מדי יעקובזון: אני רוצה להמשיך את מה שפרופסור אפק אמר.
אלי אלאלוף: קחו בחשבון שיש לנו זמן מוגבל.
<מדי יעקובזון: עוד שני משפטים.
<מדי יעקובזון: אני מבטיחה.
<מדי יעקובזון: אני חושבת שבאמת במחנות, במסגרת הזאת אנחנו מעניקים, 95% מהזמן סוכרתי נאלץ לנהל את המחלה שלו לבד, אנחנו רואים בזה שליחות חשובה לתת להם כלים לנהל את המחלה שלהם בצורה מושכלת וחכמה.
<מדי יעקובזון: אני רוצה לחזור לעניין של השחיקה בתמיכה של משרד הבריאות.
<מדי יעקובזון: חבר הכנסת אלאלוף, שאלת מה אנחנו עושים, לצערי אנחנו עושים פחות ופחות.
<מדי יעקובזון: אם לפני שש שנים תמיכת משרד הבריאות הייתה בגובה של מיליון וחצי שקלים באגודה, בשנה שעברה קיבלנו 150,000 שקלים, השנה התבשרנו שזה ירד ל-115,000 שקלים.
<מדי יעקובזון: זה אומר פיטורים רוחביים, זה אומר צמצום הרבה פעילות.
<מדי יעקובזון: אין לזה השלמה משום מקור אחר.
<מדי יעקובזון: אנחנו לא נהיה שם, אותם חולים – לא יהיה מי שילווה אותם, לא יהיה מי שיתמוך בהם, לא יהיה מי שייתן להם את הכלים כדי לנהל את המחלה שלהם בצורה חכמה.
אלי אלאלוף: בבקשה רן.
<רן מלמד: אני אמנם סמנכ"ל עמותת "ידיד", ואני קודם כל פה היום כחולה.
<רן מלמד: חולה לא מאוזן שנתקל בלא מעט בעיות במערכת הטיפולית, ולפני שאני אתאר את הבעיות שלי, אחרי שהתחלתי לכתוב עליהן קיבלתי הרבה מאוד פניות שאותן בעצם אני רוצה להביא ולדבר, אבל לפני זה אני רוצה להשאיר לכם שתי שאלות, אם תוכלו לענות אחר כך, שנוגעות לנושא של התקציב של התכנית והחלוקה שלו.
<רן מלמד: כי אני יודע שיש שני מקורות מימון, אחד מהם זה אגרות חוב חברתיות שאמורות להכנס, או שכבר נכנסו, בהיקף של לפחות 20 מיליון שקלים וסכומים נוספים, אז אני אשמח מאוד לקבל תשובה.
<רן מלמד: אני רוצה להתייחס לרמת השירות ולקושי של אוכלוסיות מוחלשות לקבל טיפול הולם בתחום של הסוכרת.
<רן מלמד: זה מתחיל קודם כל ברמת ההסברה.
<רן מלמד: אני חייב לציין ולהגיד לכם כמי שמסתובב היום לא מעט במרפאות ואצל רופאים, רמת ההסברה נמוכה ביותר.
<רן מלמד: בעיקר כשמדובר באנשים שלא מדברים את השפה, אנשים קשי יום, החוסר סובלנות שהם נתקלים בה היא פשוט בלתי ניתנת לתיאור.
<רן מלמד: ואני עברתי על התכנית וקראתי אותה ויכול להיות שיש בה פתרונות, אבל היום בשטח הפתרונות האלה לא קיימים.
<רן מלמד: הנקודה השניה המרכזית, כמו שאתם רואים, אני לא אדם קטן ממדים, ה-BMI שלי די גבוה, ואכן הציעו לי לפתור את בעיית הסוכרת שלי על ידי ניתוח יחסית פשוט.
<רן מלמד: לא עשיתי את הניתוח למרות שעברה חצי שנה מאז שהמליצו לי לעשות אותו, מהסיבה הפשוטה – הבירוקרטיה שצריך לעבור כדי לקיים את הניתוח, לעבור את הבדיקות - ואני רואה את הפרצופים שלך פרופסור אפק, אני תיכף אסביר לך – היא בלתי נסבלת.
<רן מלמד: כשביקשתי לקבל צ'ק ליסט מקופת החולים שלי שתסביר לי איזה תהליך אני צריך לעבור בדרך לבצע או לקבל את האישור של הניתוח, התשובה שקיבלתי היא "אין לנו כזה דבר".
<רן מלמד: אז צלצלתי לבית חולים פרטי שבתוך דקה שלח לי למייל צ'ק ליסט ואז פניתי חזרה לקופת החולים שלי ושאלתי, עכשיו מה, אני צריך ללכת לקבוע תור- תור- תור – תור?
<רן מלמד: אמרו לי "כן".
<רן מלמד: אז בעיר כמו ירושלים צריך לרוץ מקצה אחד של העיר לשני כדי לחפש את הרופא או דיאטנית או מי שאמור בסופו של דבר - - -
אלי אלאלוף: אמרתי לך, תעבור לבאר שבע.
<רן מלמד: אז חזרתי לאותו בית חולים פרטי ושאלתי "תגידו, יש אפשרות לעשות את כל הבדיקות ביומיים?
<רן מלמד: " אמרו לי "בטח, 5,000 שקל ואנחנו עושים".
<רן מלמד: אז חזרתי למרפאה והפריע לי מאוד שראיתי במרפאה על החדרים השונים את שמות כל הרופאים והאחיות והמומחים שצריכים לעשות לי את הבדיקות ושאלתי אותם "תגידו, יש מצב שיום או יומיים בחודש יעשו ימים מרוכזים שאליהם יזמינו את כל מי שצריך לעבור ניתוח ושיעשו במכה אחת את כל הבדיקות, לחסוך ימי עבודה למשק, לעובדים עצמם, אם זה עובדים מוחלשים הם מאבדים ימי עבודה וחופשות" אמרו לי "לא, זה בלתי אפשרי".
<רן מלמד: אז הלכתי לקרוא את חוזר המנכ"ל של משרד הבריאות ולראות מה הוא כותב על מרכזים בריאטריים.
<רן מלמד: אני חייב להגיד, חוזרי המנכ"ל אגב של משרד הבריאות, אדוני, נפלאים.
<רן מלמד: החל מדו"ח הנגישות התרבותית-לשונית מלפני חמש-שש שנים, וכלה בדו"ח הזה.