GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זוהיר בהלול: אמר חבר הכנסת חנין, הזמן אינו עומד מלכת, כל יום יתבססו במחלתם או במחלתן וימותו.
זוהיר בהלול: וואו, איך אפשר?
זוהיר בהלול: איזה מלל מצמרר הולך בוועדה הזו, שמשקף מציאות מרה, טרגית, מדממת.
זוהיר בהלול: אנחנו חייבים לצאת מכאן עם פעולה מאוד מאוד אופרטיבית, ואם לא, אז באמת אנחנו מועלים בתפקידנו.
קארין אלהרר: כך יהיה.
קארין אלהרר: נציג משרד המשפטים, שם ותפקיד, בבקשה.
<עמרי בן-צבי: תודה.
<עמרי בן-צבי: עורך דין עמרי בן צבי, ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.
<עמרי בן-צבי: רק רציתי לעדכן את הוועדות על השאלה המשפטית.
<עמרי בן-צבי: מעבר לשאלת המדיניות יש שאלה משפטית, האם על המדינה יש חובה לתת איזה שהוא, להעניק זכויות, זכויות רווחה או זכויות בריאות.
<עמרי בן-צבי: אני רציתי לעדכן שכמו שאתם יודעים, העמדה של היועץ המשפטי לממשלה הקודם הייתה שאין חובה משפטית ושהמדינה עומדת בחובות המשפטיות שלה.
<עמרי בן-צבי: לאחרונה הוגשה עתירה של עמותת אס"ף בדיוק בשאלות האלה, באספקט של הרווחה, עתירה שגם מצטטת את הדוח ומתבססת בצורה חלקית על הדוח, ובעקבות העתירה הזאת יש עבודה במשרד המשפטים שבוחנת מחדש את הנושא.
<עמרי בן-צבי: זה ממש בימים אלה, אז אין לנו עדכון לגבי התוצאות.
קארין אלהרר: מתי אתם צריכים להגיש תשובה?
<עמרי בן-צבי: אני יכול לבדוק ולעדכן אותך, אבל זה ממש נעשה אפילו בשעות האלה.
אילן גילאון: אז לפי ההגדרה היום מה המחויבות?
<קריאה: בתחילת ינואר.
קארין אלהרר: אז הוועדה תוכל לקבל העתק מהתשובה?
<עמרי בן-צבי: כן.
דב חנין: אדוני יכול לענות לנו מה המצב של מנגנון הזיהוי השיקום של קרבנות עינויים בסיני?
דב חנין: זה ממש משהו שנמצא במגרשו של משרד המשפטים באופן ספציפי.
<עמרי בן-צבי: יש דיונים, לדעתי, גם בנושא הזה, אבל אני מתנצל, אני לא - - -
דב חנין: אבל קרבנות עינויים זה לא משהו שיכול להמתין לדיונים, זה לא שאלה כזו רוחבית.
<עמרי בן-צבי: לא, יש גם שאלה עובדתית ויש גם שאלה משפטית שקובעת ש - - -
דב חנין: לא, בסדר, לא אני ולא אתה יכולים בדיון הזה להכריע באיזה שהיא שאלה עובדתית לגבי בן אדם ספציפי כזה או אחר, לא זו השאלה.
דב חנין: השאלה היא האם אתם הקמתם מנגנון של זיהוי ושל שיקום של קרבנות עינויים בסיני?
דב חנין: זה משהו שהייתם מחויבים לעשות, השאלה אם זה קורה, יש - - -
<עמרי בן-צבי: יש ועדה שבראשותה עומדת דינה דומיניץ שעוסקת גם בנושאים האלה.
דב חנין: מה זה עוסקת?
דב חנין: עוד פעם ועדה עוסקת?
דב חנין: יש לוח זמנים, זה יקרה, מתי זה יקרה?
<עמרי בן-צבי: אם תרצו אני אוכל לעדכן אתכם.
דב חנין: אנחנו מאוד רוצים, בשביל זה התכנסנו, כדי לקבל תשובות.
קארין אלהרר: משרד הבריאות, בכל זאת אני רוצה לקבל תשובה על עמדתכם כיום, כפי שאני מניחה שגם הבעתם אותה בפני נציגי משרד הרווחה בוועדה הבין משרדית, שמדובר באנשים שזקוקים לטיפול SOS, מה עמדתכם, מעבר למרפאות?
קארין אלהרר: ביקרתי, סיירתי בגשר, המצב שם באמת, אני אומרת לכם, חרפה, הם נותנים את המקסימום באפס שיש להם וגם את האפס הזה כנראה הולכים לקחת ולקצץ ממנו.
קארין אלהרר: אני מנסה להבין מה עמדתכם בעניין הזה.
<אילה גרבר: לגבי גשר, יש תכנית בשלבי גיבוש סופיים, זה צריך להיכנס בתחילת 2017 - - -
קארין אלהרר: יש לי כותרת לוועדה, ועדת גיבוש.
קארין אלהרר: מהבוקר אנחנו מגבשים, אדוני, ומגשרים.
קארין אלהרר: אנחנו גיבשנו בנושא העורף ב'צוק איתן' בבוקר, עכשיו אנחנו מגבשים - - - תקשיבו, זה באמת - - -
<אילה גרבר: אז אני אומרת - - -
קארין אלהרר: סליחה שאני מוציאה את זה עלייך, זה לא עלייך, זה את נציגת המשרד.
קארין אלהרר: אני אגיד לכם, זה נדמה לי, הרבה פעמים מהתשובות שאני מקבלת מהוועדה, שמדינת ישראל קמה אתמול ואנחנו מגבשים את עמדתנו לגבי נושאים שונים ומגוונים.
קארין אלהרר: אנחנו מגבשים.
קארין אלהרר: זה בסדר לשכלל כל הזמן, אבל הגיבוש הבסיסי היה אמור להתקיים מזמן.
קארין אלהרר: בעיית הפליטים לא נולדה אתמול.
<אילה גרבר: את צודקת.
<אילה גרבר: אז קודם כל מרפאת גשר פעלה ופעילה ובעקבות - - -
דב חנין: היא פעלה 9 שעות בשבוע.
<אילה גרבר: ובעקבות העומס אנחנו - - -
דב חנין: בעקבות העומס זה 9 שעות בשבוע?
<אילה גרבר: בעקבות העומס אנחנו החלטנו לפצל את המרפאה לשלוש-ארבע מרפאות אחרות, גם לפצל אותן מבחינת אזורים.
<אילה גרבר: אנחנו נקים מרפאה נוספת בבאר שבע, נפצל עוד שתיים באזור המרכז ואנחנו מקווים שאולי נצליח גם לעשות יותר צפונה, על פי הדרישה ועל פי הצורך.
דב חנין: גברתי ערה לזה שלא מקבלים מטופלים חדשים במרפאה הזאת?
דב חנין: מיולי לא מקבלים מטופלים חדשים.
<אילה גרבר: אני יודעת, לכן אנחנו פועלים כדי לפתור את הבעיה.
<אילה גרבר: זאת הסיבה שאנחנו החלטנו לפצל את המרפאה ולהרחיב אותה ולהקטין את העומס על המרפאה היחידה במרכז באזור יפו, ולהוסיף ולפצל לשתי מרפאות נוספות אחרות בתל אביב ולהעביר גם לדרום.
דב חנין: אני מבין את התשובה של הפיצול - - -
קארין אלהרר: מטופלים חדשים, גברתי.
<אילה גרבר: מטופלים חדשים, יתחילו מיד לאחר הפיצול.
<אילה גרבר: זה יקרה - - -
קארין אלהרר: מתי יתרחש בעזרת ה' הפיצול?
<אילה גרבר: בתחילת 2017.
<אילה גרבר: אנחנו מאוד מקווים - - -
אילן גילאון: מפצלים את המרפאה או את ה - - -
קארין אלהרר: חברים, תחילת 2017 לפי לוח השנה שלי חל בשבוע הבא.
קארין אלהרר: אז כבר - - -
<זואי גוטצייט: יש תקציב למתורגמנים למרפאות האלה?
קארין אלהרר: רגע, אני מיד אגיד לזה, מכירה את הנתון הזה, במקרה.
קארין אלהרר: כשגברתי אומרת פיצול, הפיצול הוא בתוך אותן 9 שעות עלובות, או שמדובר בתוספת שעות?
<אילה גרבר: אני לא יודעת את כל הפרטים של השעות, אני רק - - -
קארין אלהרר: טוב, תסלחו לי - - -
<זואי גוטצייט: זה אמור לקרות בשבוע הבא, איך - - -
קארין אלהרר: תסלחו לי.
קארין אלהרר: גברתי לא מכירה את הפרטים, אני מבקשת לברר את זה עכשיו.
קארין אלהרר: אני לא יודעת לקיים דיון ככה, לא יודעת.
קארין אלהרר: עם מה אני אעבוד?
קארין אלהרר: מה אני אמליץ?
קארין אלהרר: מה אני אגיד לאזרחים שפונים אליי?
<אילה גרבר: אני אומרת לך שאנחנו נודיע, ברגע שיפתחו את המרפאות - - -
קארין אלהרר: לא, לא טוב, סליחה.
קארין אלהרר: לא טוב.
קארין אלהרר: אנחנו חיכינו חודשים לקיים את הדיון הזה, חודשים, קיווינו וציפינו שאנשים יגיעו עם תשובות.
<אילה גרבר: התכנית המגובשת צריכה לעבור אלינו על ידי גשר עצמה.
<אילה גרבר: גשר עצמה צריכה להעביר אלינו את התכנית ואת כל ה - - -
קארין אלהרר: גשר עצמה?
קארין אלהרר: יש כאן נציג של גשר?
<אילה גרבר: וברגע ש - - -
קארין אלהרר: תקשיבי, זה פשוט מבזה שגשר - - -
<קריאה: הוא לא הוזמן, אני חושב.
<קריאה: עד כמה שאני יודע הם לא הוזמנו.
קארין אלהרר: זה בלתי נתפס אפילו, גשר צריכה להעביר לכם את התכנית?
קארין אלהרר: אתם לא יודעים מה התכנית?
קארין אלהרר: אתם אלה שרוצים את הפיצול, נכון?
קארין אלהרר: איפה המתורגמנים, שעות של המתורגמנים שלקחו?
קארין אלהרר: כי המתורגמנים הם לא אזרחים ולא יודעים איך להעביר להם את הכסף.
קארין אלהרר: איפה כל זה?
<אילה גרבר: אני אומרת לך שמה שידוע לי, שהולכים לפצל ולעשות את זה לטובת המטופלים וכדי לקדם ולקצר את התורים עבורם.
דב חנין: אבל השאלה של היושבת ראש היא שאלה אחרת.
דב חנין: הבנו את העניין של הפיצול, עכשיו השאלה היא - - -
קארין אלהרר: לא, לא הבנתי את עניין הפיצול.
<אילה גרבר: את פרטי התכנית המלאה אין בידי, אבל אני יודעת שזה מה שהולך ל - - -
אילן גילאון: אתם הולכים להוסיף שעות, בקיצור?
אילן גילאון: הולכים להוסיף עוד נפח?
<אילה גרבר: הולכים לפצל ולקדם ולהוריד את העומס - - -
<אילה גרבר: זה יוריד את העומס - - -
קארין אלהרר: דב, התשובה ברורה, אין תשובה.
אילן גילאון: 9 שעות זה הרבה למרפאה.
קארין אלהרר: גברתי, בבקשה, שם ותפקיד.
<זואי גוטצייט: זואי גוטצייט מרופאים לזכויות אדם, מנהלת מחלקת חסרי מעמד.
<זואי גוטצייט: אני רוצה לשאול אותך, אילה, בתור מי שבאמת מקבלת מדי שבוע את הזעקות, אנחנו מעבירים, אנחנו מדברים בשמם של האנשים שלא יכולים לדבר.
<זואי גוטצייט: את שומעת את הפרטים, את שומעת את המקרים, רק לאחרונה שלחנו אלייך מספר פניות בנוגע לאנשים הזקוקים לשירותי בריאות הנפש.
<זואי גוטצייט: אצלנו במרפאת רופאים לזכויות אדם המרפאה פתוחה, רק בחמישה החודשים האחרונים הגיעו 40 איש שצריכים טיפול נפשי ולא יכולים לקבל.
<זואי גוטצייט: אנחנו נותנים להם נייר הפניה לגשר ויודעים שהם לא - - -
קארין אלהרר: הם לא מקבלים מיולי.
<זואי גוטצייט: אני יודעת, אני אומרת, מאז - - -
קארין אלהרר: אז לאן מפנים אותם?
<זואי גוטצייט: לא מפנים אותם.
קארין אלהרר: אז מה המענה שנותנים להם?
<זואי גוטצייט: רופאים שלנו יכולים, רשאים לתת כדורים מסוימים, כדורי הרגעה, כדורי שינה ותו לא.
<זואי גוטצייט: האנשים האלה נותרים ללא כל תמיכה, ללא כל טיפול וכולנו יודעים שברגע שאנחנו מפקירים אותם ההזנחה הזאת תעלה לא רק בחיים שלהם אלא גם תעלה לנו כסף.
<זואי גוטצייט: אני רוצה להבין, אני כל כך מאוכזבת, אני חייבת לומר, אנחנו - - -
קארין אלהרר: את מאוכזבת?
<זואי גוטצייט: אני מאוכזבת משום שאני חוזרת למשרד לפגוש את האנשים האלה, את האנשים החולים, שלא יכלו אפילו לבוא לפה, את חולה הסרטן שכדי לקבל טיפול, שרק עכשיו חרב עליו עולמו, והוא קיבל את הבשורה המרה ואז התחלנו לנסות למשוך בחוטים ולארגן לו טיפול ואז אמרו לו 'אין בעיה, תקבל טיפול אם תשים 15,000 שקל', חולה סרטן שלא יכול לעבוד.
<זואי גוטצייט: אז אני רוצה לשאול אותך, כנציגת משרד הבריאות, מה אני אמורה להגיד לאנשים האלה?
<זואי גוטצייט: מה אני אמורה להגיד לאנשים - - -
<זואי גוטצייט: כי עד עכשיו היה לי מה להגיד, אמרתי 'אנחנו עובדים על זה, אנחנו מחכים לתכנית', חיכינו בכיליון עיניים, בנשימה עצורה.
<זואי גוטצייט: אנחנו שמענו, 'אנחנו עובדים על תכנית, אנחנו עובדים על גיבוש מדיניות' ומה שמענו כאן?
<זואי גוטצייט: איך אני עכשיו חוזרת לאנשים עם האבנים בכליות שמחכים, אמרתם להם לחכות עד שמצבם יחמיר עד למצב חירום ו'אל תדאגו, אז הם יקבלו טיפול בחדר מיון'.
<זואי גוטצייט: אני אמורה להגיד להם להמשיך ככה?
<זואי גוטצייט: אני רוצה באמת להבין, איך אני עכשיו חוזרת לעבודה שלי?
<אילה גרבר: לגבי חולים כרוניים - - -
קארין אלהרר: רגע, גברתי, תשובה.
<אילה גרבר: אני עונה.
<אילה גרבר: לגבי חולים כרוניים, דווקא המשרד עשה הרחבה תקציבית ונתן למרפאת טרם בתל אביב הרחבה תקציבית לחולים כרוניים, חולי לחץ דם וסוכרת - - -
<אילה גרבר: הוא נתן את כל מה שהם ביקשו לגבי ההוצאות של תרופות וצוות שיעבוד מולם, נתנו את כל הסכום שהם ביקשו, כולל שלחנו להם את כל התרופות שהם צריכים, מכשירי סוכרת אישיים לבדיקת סוכרת ביתית, כדי שהם יוכלו לשלוט ולחולי לחץ דם, כל המחלות שגורמות אחר כך לחולי כליות וכו'.
<אילה גרבר: אנחנו עושים עבודה של מניעה, כדי שלא יידרדר מצבם של החולים הכרוניים, למרות ובהיעדר מדיניות ממשלתית אנחנו שותפים מלאים ומנסים לפתור בעיות עד כמה שניתן.
<אילה גרבר: ומה שהתחלתי להגיד בתחילת הישיבה, שאנחנו מחכים למשהו שהרווחה תוציא ואנחנו אז נפעל בהתאם לזה ואנחנו עושים הרבה דברים.
<אילה גרבר: יש לנו גם למשל חולה דיאליזה, חולה שצריך שלושה טיפולים בשבוע, טיפולים מאוד יקרים שעולים 100,000 שקל בחודש, ואנחנו מממנים לו את זה, כי אי אפשר לחיות בלי זה.
<זואי גוטצייט: ומה עם התרופות שהוא לא מקבל בבית חולים?
<זואי גוטצייט: הגשנו לכם שישה אנשים שלא מקבלים תרופות, שצריכים לקנות תרופות באלפי שקלים כל חודש, אין להם איך.
<זואי גוטצייט: נכון, הם מקבלים לפי חוק זכויות החולה את הדיאליזה ובאמת תודה רבה, זה מציל חיים, אבל מה עם החיים מעבר לשלושה הטיפולים האלה?
<אילה גרבר: הוא מקבל טיפולים והוא גם מקבל תרופות.
<אילה גרבר: מה?
קארין אלהרר: ממי, גברתי?
קארין אלהרר: ממי הוא מקבל תרופות?
<אילה גרבר: בבית החולים מספקים לו את התרופות.
<אילה גרבר: הוא בבית חולים ברזילי מקבל דיאליזה וגם את התרופות לדיאליזה ואנחנו מקבלים את החשבון וההוצאות עבור הדיאליזה והתרופות ואנחנו משלמים.
<אילה גרבר: אני חושבת שהכוונה הייתה - - -
קארין אלהרר: אדוני, תציג את עצמך.
<רן גולדשטיין: רן גולדשטיין, מנכ"ל רופאים לזכויות אדם, אני עובד עם זואי.
<רן גולדשטיין: מגיעים אלינו למרפאה, טרם, עם כל הכבוד, זה חלק מהבעיה.
<אילה גרבר: זה לא טרם.
<רן גולדשטיין: רגע, נתחיל עם טרם, כי אמרת שבטרם יש היום תקציבים לסוכרת ולחץ דם.
<רן גולדשטיין: לפני יותר משנה טרם פנו אלינו שנעביר רשימה של חולים כי הם אוטוטו יקבלו את המטופלים האלה, הם ממשיכים להפנות אלינו חולים.
<אילה גרבר: לא, אנחנו כבר כמה חודשים שולחים תרופות - - -
<רן גולדשטיין: אולי שולחים את התרופות, אבל הם מפנים אלינו חולים.
<אילה גרבר: למה הם מפנים אני לא יודעת, אבל - - -
קארין אלהרר: טוב, תודה לשניכם.
<רן גולדשטיין: רק מילה אחרונה, אם אפשר.
<רן גולדשטיין: מדינת ישראל הבינה שחינוך הילדים צריכים, למה בריאות ורווחה לא?
<רן גולדשטיין: הרי אנחנו לא רואים את הילדים - - -
קארין אלהרר: אני לא יודעת איפה חשבת שהיא הבינה.
<אילה גרבר: אז משרד הבריאות מספק בריאות לקטינים חסרי מעמד - - -
<אילה מאור: גם משרד הרווחה מספק שירותי רווחה לקטינים חסרי מעמד.
<אילה גרבר: ובריאות לקטינים חסרי מעמד עד גיל 18 דרך קופת חולים מאוחדת.
<זואי גוטצייט: לקטינים יש הורים.
<זואי גוטצייט: מר אלאלוף דיבר בתחילת הדברים, הוא דיבר על הילדים ואני מסכימה בכל לבי שצריכים למצוא מענה למצוקה של הקטינים, אבל צריך לזכור שלקטינים האלה יש הורים, צריך לזכור שכל ילד שנולד עם איזה שהיא לקות זה הרבה פעמים ילד שאמא שלו לא קיבלה את ליווי ההיריון ההולם.
<זואי גוטצייט: כל ילד שאין לו טיפול נאות, זה הרבה פעמים בגלל שההורים שלו לא מקבלים את - - -
קארין אלהרר: וכשהמצב הזה קרה צריך לתת מענה לשניהם.
<רן גולדשטיין: אפשר מילה אחרונה, חברת הכנסת?
<רן גולדשטיין: אפשר לעשות משהו מיידי, שמשרד הבריאות יכול להורות לבתי החולים לגבי החובות של האנשים.
<רן גולדשטיין: אנשים משחררים את עצמם באמצע טיפול מבית החולים כי הם מפחדים בגלל החוב שיש להם ומישהו מת רק לפני שבועיים כי הוא שחרר את עצמו מבית החולים כי הוא פחד, או אנשים לא ניגשים לבית החולים, גם במצב חירום, הם לא ניגשים לבית החולים כי אומרים להם שיש חוב קודם.
<רן גולדשטיין: בתי החולים אפילו לא יודעים שהם יכולים לקבל.
<אילה גרבר: הנושא הזה טופל כבר לפני יותר משנה, כאשר שלחנו מכתבים - - -
<רן גולדשטיין: אבל זה חוזר.
<אילה גרבר: אז תיידעו אותנו.
<אילה גרבר: אנחנו שלחנו מכתבים למנהלי בתי החולים ויידענו אותם שוב ועוד פעם שחל איסור גמור לשלוח - - -
אלי אלאלוף: יש כתובת מרכזית אחת במשרד הבריאות?
<אילה גרבר: כן, במינהל רפואה.
אלי אלאלוף: איזה מינהל?
אלי אלאלוף: מינהל זה ככה - - -
<אילה גרבר: זה ורד עזרא או אליי או לד"ר - - -
<זואי גוטצייט: יש כתובת, אבל אין מענה.
<אילה גרבר: אבל יש, כל מה שמגיע ל - - -
קארין אלהרר: יש חוזר מנכ"ל בעניין, גברתי?
<אילה גרבר: בוודאי.
<אילה גרבר: יש חוזר ש - - -
קארין אלהרר: מה מספרו?
<אילה גרבר: אני לא זוכרת בעל פה, אני לא באתי מוכנה - - -
קארין אלהרר: מה שמו?
<אילה גרבר: אני לא באתי מוכנה בדיוק לזה, אבל - - -
קארין אלהרר: זו הבעיה, גברתי, שלא באים מוכנים לדיון.
<אילה גרבר: אני אמצא את זה רגע ואני אגיד לך, אבל יש חוזר שאומר שחייבים לקבל כל אדם הפונה לחדר מיון, לא משנה אם יש לו כיסוי ביטוחי או לא, עד אשר יבדקו ויראו מה מצבו.
<אילה גרבר: ואם הוא זקוק לאשפוז גם יאשפזו אותו ואף אחד לא גירש מישהו או אומר לו 'בגלל שאתה חייב חוב'.
<אילה גרבר: גם בן אדם שכבר היה לו חוב רפואי קודם, אסור לבית החולים לא לקבל אותו לחדר מיון ולא משנה מה החוב שלו.
קארין אלהרר: גברתי יודעת שבפועל זה מבוצע ומיושם?
<אילה גרבר: בפועל זה מיושם ומבוצע ויכול להיות - - -
קארין אלהרר: נעשית בדיקה?
<אילה גרבר: אנחנו יודעים דברים על פי אם קורים דברים חריגים, שאיזה בית חולים לא קיבל, אנחנו מקבלים על כך הודעה.
<אילה גרבר: איך אנחנו גם שלחנו מכתבים פעם נוספת?
<אילה גרבר: לאחר שהיה מקרה שקיבלנו הודעה שבית חולים לא קיבל, אז ישר הוצאנו הודעה לכל מנהלי בתי החולים להזכיר להם שחובתם לקבל.
קארין אלהרר: גברתי שמעה על המקרה שאירע לפני שבועיים שדיברו עליו?
<אילה גרבר: לא.
<אילה גרבר: אני לא שמעתי.
<אילה גרבר: שמישהו שחרר את עצמו וגם אף אחד לא ביקש ממנו לשחרר את עצמו, אף אחד לא אמר לו לשחרר את עצמו.
<רן גולדשטיין: נכון, אבל זה חלק מהבעיה - - -
<אילה גרבר: מי אמר לו ש - - -
קארין אלהרר: רגע, אבל לבית החולים עדיין נותר חוב.
<אילה גרבר: לבית החולים נותר חוב וזה חוב אבוד.
קארין אלהרר: חוב אבוד?
קארין אלהרר: הוא לא פנה אליכם בכלל?
<אילה גרבר: מי?
אלי אלאלוף: הוא אבוד כי הוא הלך לעולמו.
<אילה גרבר: לא, בתי החולים, אנחנו מבקשים מהם לקבל את הסיכומים וההוצאות, אבל הם יודעים שאלה חובות אבודים, הם לא מקבלים את הכספים האלה.
קארין אלהרר: אז הם אפילו לא מדווחים?
<אילה גרבר: תלוי איזה בתי חולים.
<אילה גרבר: כללית לא מדווחים לנו והממשלתיים מדווחים לנו, אבל אני אומרת לך, הם לא מקבלים את הכסף.
<אילה גרבר: חוץ מזה שיש בתי חולים מסוימים שעובדים עם חסרי מעמד שמקבלים תקציבים ספציפית.
<אילה גרבר: למשל בית חולים סורוקה מקבל תקציב גדול כל שנה, כ-3 מיליון שקלים, עבור טיפול בכל השוהים בחולות.
<אילה גרבר: בחולות יש את התקציב לשב"ס, שמקבל 7 מיליון שקלים לטפל בכל השוהים בחולות.
<אילה גרבר: חוץ מזה יש תקציבים למרפאות איידס, 16 מיליון שקל לקטינים חסרי מעמד שמקבלים טיפול בקופת חולים מאוחדת, עד גיל 18 הם יכולים לפנות שם.
<אילה גרבר: כל המרפאות השונות, אני יכולה לפרט לך, יש אשפוז מקרים דחופים, כולל ניתוחים ללא התניה, הפסקות היריון לקטינות ונפגעות אונס, לידות, כולל טיפול נמרץ לפגים, מעקב לאימהות ותינוקות בטיפת חלב, חיסונים בטיפת חלב, את כל החיסונים ללא דופי ואם היה גם מעקב היריון בטיפת חלב אז עושים שם לנשים, אבל לצערי לא כל כך מיישמים את העניין הזה.
<אילה גרבר: יש רפואה ראשונית בטרם, יש התארגנות עצמית של קרן שיבא וקרן איכילוב, שנתנו את העזרה לחולים - - -
<זואי גוטצייט: קרן איכילוב כבר סגורה.
<אילה גרבר: בסדר, אז - - -
<רן גולדשטיין: קרן איכילוב נסגרה וגם שיבא, להבנתנו, הולכת להיסגר.
<אילה גרבר: אבל עד לאחרונה, עד לפני כחודש זה פעל.
<אילה גרבר: טיפול במחלות מין במרפאת לוינסקי בתל אביב, אבחון וטיפול בשחפת - - -
אלי אלאלוף: יש לכם איזה פורום שאת פוגשת אותם מדי פעם?
<אילה גרבר: פורום לא, במיילים אנחנו מתכתבים יום יום.
אלי אלאלוף: יש אפשרות שתעשו ווטסאפ משותף?
<אילה גרבר: הם יודעים טוב מאוד.
<אילה גרבר: גם עניתי לגב' זואי, כתבתי לה מכתב - - -
אלי אלאלוף: לא יודע מה, את אומרת א' הם מתקנים אותך, את אומרת ב' - - -
<אילה גרבר: לא, הם יודעים.
<אילה גרבר: זואי קיבלה מאיתנו מכתב שמפרט את כל - - -
אלי אלאלוף: אומרים לה פה, יש אפילו בעיה של הריכוז שלך - - -
<אילה גרבר: אז אני אומרת לך - - -
אלי אלאלוף: סליחה, בלי לפגוע אישית, אני שומע דברים, את אומרת שלחנו, הם לא יודעים, פה התחלת להפעיל קרן, כבר לא פועלת - - -
<אילה גרבר: זואי יודעת, כי היא קיבלה מאיתנו מכתב שמפרט את כל הפעילויות שאנחנו עושים.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אולי תעשו איזה תיאום ביניכם?
אלי אלאלוף: איזה ווטסאפ שפעם בשבוע מספר את הסיפור של השני?
<רן גולדשטיין: חבר הכנסת אלאלוף, אנחנו מכירים את ה - - -
אלי אלאלוף: תעשו את זה, נראה לי שגם כשיש אי אפשר להשתמש בהם.
<זואי גוטצייט: אני רק אדגיש, אין בעיה של העברת המידע - - -
<אילה גרבר: לפי הרשימה שפירטתי להלן, והרשימה עדיין ארוכה, אנחנו עושים - - -
אלי אלאלוף: אני מאמין לך, אבל עובדה, מתקנים אותך.
אלי אלאלוף: הנה עובדה.
אלי אלאלוף: את אומרת, אני מאמין לך מראש, אני לא חושב שתספרי סיפורים, אבל תסתכלי על מי שעובד בשטח, הוא לא מעודכן, הוא לא יודע לנצל את זה.
קארין אלהרר: הוא מעודכן שזה נסגר.
אלי אלאלוף: אז תעשו את התיאום.
<זואי גוטצייט: אנחנו יודעים בדיוק ברמת ה - - - להגיע לפרטים, אני יכולה לספר לך בדיוק מה המענים שנותן משרד הבריאות, ושוב, אני פחות מתרשמת מהמילים הגדולות משום שאני - - -
<אילה גרבר: זה לא מילים, זה מעשים ויש על זה הוצאות ויש על זה קבלות ויש על זה - - -
קארין אלהרר: בסדר, אוקיי, תודה.
אלי אלאלוף: טוב, בואו נלך למהות, לא לסמנטיקה.
<רן גולדשטיין: רוב הדברים זה חירום, מחכים שאנשים יידרדרו.
קארין אלהרר: מר חיו, בבקשה, משרד מבקר המדינה.
<יובל חיו: אני קודם כל אומר שהצוות שעסק גם בדוח נשוא הדיון של היום וגם בדוח הקודם, על קטינים חסרי מעמד, מנהלת האגף דגנית שי, ענבל מליח ודפנה דגני, נמצאים פה.
<יובל חיו: אני בכוונה מציין את שני הדוחות, כי גם הדוח על הקטינים חסרי מעמד היה דוח קשה שלמעשה נמצא על אותו מישור של הדוח המאוחר יותר.
<יובל חיו: אני אומר ארבעה דברים, אני אומר אותם בצורה ברורה, זו העמדה של המשרד.
<יובל חיו: אחת, אנחנו לא מקבלים את העמדה, אפשר לומר העמדה הסטטית של משרד ראש הממשלה, שאין מקום למעורבות שלו בתיאום ובחיבור של העבודה הממשלתית בנושא הזה.
<יובל חיו: אנחנו מזהים את המורכבויות שיש בדברים הללו וזה מחייב את התיאום הזה.
<יובל חיו: אני אומר את זה גם מתוך הבנה של פרספקטיבה של משימות ממשלתיות שיש בהן מאפיינים מורכבים שמחייבים תיאום וחיבור בין כמה משרדי ממשלה, ראינו את זה גם פה בדיון היום.
<יובל חיו: שתיים, אנחנו לא מקבלים את העובדה שהממשלה כממשלה לא קובעת מדיניות קוהרנטית ומקיפה בנושא הזה ואני אומר את המילים קוהרנטית ומקיפה מתוך דברי ההסבר של החלטת הממשלה מ-2010, כך נאמר, 'קיים צורך לאומי להסדיר מדיניות הגירה באופן מקיף וקוהרנטי וכי היעדרה של בחינה מקיפה ורוחבית עלול אף לפגוע בזכויות אדם'.
<יובל חיו: שלוש, אני חוזר על אמירה שנאמרה בדוח הביקורת בצורה ברורה.
<יובל חיו: עולה חשש שהמענה שניתן לאותם בגירים שדיברנו עליהם פה היום אינו עומד בהוראות האמנה הבינלאומית בדבר זכויות חברתיות וחוק יסוד כבוד האדם וחרותו.
<יובל חיו: היועץ המשפטי לממשלה הודיע שהוא יידרש לנושא בחודש אוגוסט האחרון, אני מאוד מקווה שהעמדה תיבחן שוב והחשש הזה במישור העובדתי ובמישור המשפטי ייבחן היטב.
<יובל חיו: והדבר האחרון, כל עוד שלא תחול התקדמות ברמה הממשלתית ואני לא רואה כרגע את האור בקצה המנהרה, אז אני חושב שהמשרדים הממשלתיים לא פטורים מהעשייה ואני מדבר על מענים למקרים קונקרטיים בתחום הרווחה, מקרים קונקרטיים של דרי רחוב, נפגעות אלימות, קורבנות עינויים.
<יובל חיו: זה יכול להיות שלושה מקרים פה וארבעה מקרים שם ומקרה בודד במקום אחר.
<יובל חיו: המשרדים לא פטורים.
<יובל חיו: מדובר בין היתר על רפואה שניונית במקרים ספציפיים.
<יובל חיו: אנחנו מדברים על דיאליזות וטיפול בזריקות ומציאות שבה בטרם, כמו שאני הבנתי מבירורים אחרונים, אין רופא משפחה בחודשים האחרונים.
<יובל חיו: אנחנו מדברים גם על נושא שלא דיברנו עליו היום, על המשך מדיניות אי האכיפה בתחום התעסוקה שהתייחסנו לדבר הזה בדוח הביקורת.
<יובל חיו: בסופו של דבר, גברתי יושבת הראש, התמשכות המציאות שבה דברים עקרוניים בדוח לא מתוקנים יכולה אולי להוביל אותנו לאיזה שהיא מחשבה שאולי יש מדיניות ואני מאוד מקווה שזוהי לא המדיניות, ועל כן אנחנו חוזרים על אותן המלצות שהועלו בדוח הביקורת - - -
קארין אלהרר: לא הייתי מהמרת על הרבה כסף - - -
<יובל חיו: ומבקשים ותובעים את פעולת התיקון בכל המישורים הללו.
קארין אלהרר: האמת שהתחלנו את הדיון הזה עם תמונת מצב, איך נאמר בעדינות, עגומה, מצב הפליטים במדינה, ואנחנו מסיימים אותו עם מצב עגום כפול.
קארין אלהרר: אחת, זה האמירה המאוד ברורה, והיא ניכרת ממכתבו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שאין מדיניות כללית, כל אחד הישר בעיניו יעשה וזה חמור מאוד.
קארין אלהרר: אנחנו רואים שגם מהמשרדים הממשלתיים, וזה הדבר העגום השני בעיניי, אני מאוד מאוכזבת מהמשרדים הממשלתיים, אני מאוד מאוכזבת פעמיים.
קארין אלהרר: אל"ף, כי לא הכנתם את התכנית מיד אחרי דוח מבקר המדינה.
קארין אלהרר: יש כללים וחוקים במדינה, צריך להקים צוות של תיקון ליקויים וצריך להראות איך מטפלים בכשלים ואני לא שמעתי אף אחד מהגופים בטעות אומר 'אני כופר בליקוי הזה', כולם מבינים שיש פה ליקויים והם חמורים וקשים.
קארין אלהרר: ופעם שנייה, ביקשתם ארכה ולתומי חשבתי שבאמת מתן הארכה יביא גם לפתרון של הבעיה, אבל התבדיתי וזה מאוד מצער אותי.
קארין אלהרר: בסוף יש מערכת יחסים בין המשרדים הממשלתיים לבין הכנסת וכל פעם מחדש אני מתאכזבת, אולי זה יגרום לשינוי המדיניות בעניין.
קארין אלהרר: ואני אגיד יותר מזה, משרד הרווחה, הייתם אמורים להעביר את זה בספטמבר, ולא העברתם את זה.
קארין אלהרר: אחרי הארכה, מתחילת ספטמבר אתם מקבלים תזכורות חוזרות ונשנות מהוועדה, תזכורות שמקבלות בעצם שום מענה.
קארין אלהרר: שום דבר, התעלמות טוטאלית.
קארין אלהרר: משרד הבריאות, אצלכם אפילו אין התקדמות אמיתית, כי אני לא רואה איזה מענה ניתן לחולי הסרטן, אני לא רואה איזה מענה ניתן לחולי הסוכרת, לאן הם יילכו.
<אילה גרבר: חולי הסוכרת, אמרתי לך, יש כבר טיפול ואנחנו נותנים תרופות - - -
קארין אלהרר: אני רואה טיפול, אני לא רואה תקצוב.
<אילה גרבר: למה?
<אילה גרבר: יש תקצוב.
<אילה גרבר: בוודאי, למה את אומרת לא?
<אילה גרבר: הרגע אני אמרתי לך שתקצבנו את זה ונתנו תרופות ומכשיר לבדיקת סוכר ו - - -
קארין אלהרר: כן, איפה זה ניתן?
קארין אלהרר: לא הבנתי את התכנית.
<אילה גרבר: במרפאת טרם, הם מחלקים להם את התרופות, לכל החולים ה - - -
קארין אלהרר: אבל, גברתי, ישבת כאן איתי באותה ישיבה, אומר לך מנכ"ל רופאים לזכויות אדם שמרפאת טרם מעבירה אליהם את המקרים כי אין להם אמצעים לטפל בהם.
<אילה גרבר: זה לא נכון, אז אולי זה היה עד לפני מספר חודשים, אבל לא בחודשים האחרונים - - -
קארין אלהרר: אוקיי, אז אני - - - תשמעי, זה מאוד מביך.
<אילה גרבר: נכון, זה מאוד מביך כי אתה אומר דברים כוללניים וזה לא נכון שעכשיו, בחודשיים האחרונים, מגיעים אליכם, כי יש להם טיפול דרך מרפאת טרם.
<רן גולדשטיין: אנשים אצלנו מקבלים טיפול לסוכרת.
<רן גולדשטיין: מהיום אני - - - אנחנו מפנים - - - אז לדווח למנהל המרפאה בטרם שאנחנו מפנים אליו עכשיו את כל החולים ואנחנו לא מקבלים אותם בחזרה, בסדר?
<אילה גרבר: יפה.
<אילה גרבר: אולי הדבר היה נכון עד לפני חודשיים-שלושה, אבל אנחנו התחלנו לתקצב - - -
אלי אלאלוף: מסכן החולה, שכחתם את החולה.
<אילה גרבר: לא, לא שכחנו את החולה, כי הוא אמר באופן כוללני והוא שכח להגיד שזה התחיל והוא עכשיו מודה שזה נכון, שמעכשיו לא שולחים מטרם.
<קריאה: הוא לא אמר שזה נכון.
אלי אלאלוף: אבל, גברת, האדון המכובד אומר לך שזה לא מתפקד, התשובה שלך צריכה להיות 'בסדר, בוא נדבר ונמצא את הפתרון'.
אלי אלאלוף: מה זה הסיפור, כן שלחנו או לא קיבל, תשבו ותפתרו את הבעיה, מה זה פה?
אלי אלאלוף: זה פינג פונג?
אלי אלאלוף: גם כשאנשים יושבים אחד ליד השני אתם לא מוצאים את הקשר לפתור את הבעיה?
<אילה גרבר: כי זה טופל.
קארין אלהרר: נזכיר, אדוני היושב ראש, שרופאים למען זכויות אדם זו עמותה, הם לא מחויבים לתת שום דבר.
קארין אלהרר: מי שאמור לתת את המענה זה משרד הבריאות - - -
<אילה גרבר: ונתנו את - - -
קארין אלהרר: לא טרם ולא רופאים למען זכויות אדם ולא אס"ף ולא גשר ולא אף אחד, זה אתם.
<אילה גרבר: וזה תוקצב ובוצע.
<אילה גרבר: תוקצב ובוצע.
יעל כהן-פארן: אז אולי הוועדה צריכה לבקש ממשרד הבריאות את המספרים, אם אני יכולה להציע הצעה.
קארין אלהרר: רק שנייה, בבקשה.
קארין אלהרר: אנחנו, כפי שהציג זאת יושב ראש הוועדה, נמשיך לעקוב אחרי הדבר הזה ותהיה ישיבה חודשית, אני מודיעה לכם, תתכוננו.
קארין אלהרר: בתוך חודש מהיום אנחנו נקיים ישיבה, שבוע לפני הישיבה אני רוצה שתעבירו לנו את התכנית המסוכמת בין משרד הבריאות למשרד הרווחה, לא תינתנה ארכות נוספות, למען הסר ספק.
אלי אלאלוף: תרשי לי להוסיף שתי נקודות, ברשותך, קארין.
אלי אלאלוף: אחת, אני ממליץ שנזמן את שר הרווחה בעוד חודשיים, שהוועדות יקבעו איתו את המועד, כדי שהוא יציג את התכנית בשם הממשלה.
אלי אלאלוף: שתיים, אני הבנתי מנציג מבקר המדינה שההגדרה של מה הממשלה מבקשת במדיניות שלה, מ-2010, זה בעצם בניגוד לתשובה שקיבלנו מהמנכ"ל.
אלי אלאלוף: לכן אני מציע, ברשותך, נבקש מהיועצים המשפטיים שיתאמו את זה איתו, להוציא מכתב תגובה למנכ"ל ולא לקבל את זה כמובן מאליו והסבריו כמספקים.
אלי אלאלוף: ההיפך, אנחנו פה חייבים להגיב בשם שתי הוועדות שהתשובה מתחמקת - - -
קארין אלהרר: והיא סותרת תשובה קודמת.
אלי אלאלוף: כן, היא סותרת את החלטת הממשלה.
אלי אלאלוף: אני לא מאמין שהוא זוכר את ההחלטות, כי אל"ף, הוא לא היה, אבל גם שיבין את כובד האחריות שלו כמנכ"ל, הוא לא מנכ"ל כדי לתת תשובה שהוכנה, אני בטוח, על ידי אחד מהעובדים שלו.